Справа № 0107/9422/2012
Провадження по справі 2/122/91/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого, судді - Уржумової Н.В.

при секретарі - Тарасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 як законних
представників неповнолітньої ОСОБА_4
про розділ в натурі квартири, виділення
конкретних приміщень у користування,
припинення спільної часткової
власності на квартиру, треті особи по
справі: Комунальне підприємство
Житлово-Експлуатаційне об'єднання
Желєзнодорожного району м.
Сімферополя, орган опіки та піклування:
Білогірська районна державна
адміністрація Автономної Республіки
Крим в особі Служби у справах дітей,
виконавчий комітет Сімферопольської
міської ради в особі Служби у справах
дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 як законних
представників неповнолітньої ОСОБА_4
про розділ в натурі квартири, виділення
конкретних приміщень у користування,
припинення спільної часткової
власності на квартиру, мотивуючі
позовні вимоги тим, що позивач є
власником 1/2 частка квартири АДРЕСА_1,
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом. Інша часка цієї
квартири належить неповнолітній
ОСОБА_4, законними представниками якої
є відповідачі по справі. Оскільки
позивач не має родинних відносин із
неповнолітньою ОСОБА_4 та має намір
самостійно розпорядитися належним
йому майном і використати своє право на
виділ в натурі частки квартири, що
знаходиться в спільній частковій
власності. З урахуванням наведеного та
з посиланням на статті 15, 16, 321, 355, 364, 367
ЦК України, позивач просив суд:
розділити в натурі квартиру АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у рівних
частках; припинити право спільної
часткової власності між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином - через
свого представника - ОСОБА_7, що
відповідає положенням частини 5 статті
76 ЦПК України.

У судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_7, підтримав
позовні вимоги свого довірителя та з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив суд їх задовольнити та виділити
ОСОБА_5 житлові приміщення та допоміжні
приміщення у квартирі - у
відповідності з варіантом 2,
запропонованим експертом у висновку
за № 5257 від 02.12.2013 року, зазначаючи, що
позивач бере на себе усі витрати,
пов'язані із необхідними
переобладнаннями у квартирі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 як
законний представник неповнолітньої
ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_8, з яким ОСОБА_2,
користуючись правом, передбаченим
частиною 5 статті 39 ЦПК України, уклала
договір про надання правової допомоги,
у судовому засіданні проти вимог
позивача заперечували, зазначаючи, що
здійснення розділу в натурі спірної
квартири є неможливим, оскільки
призведе до штучного погіршення
житлових умов сторін по справі;
звертали увагу суду, що обидва варіанти
розділу квартири, запропоновані
експертом, потребують попереднього
погодження із компетентними службами,
які ще не отримані.

Представники третіх осіб по справі:
Служби у справах дітей
Сімферопольської міської ради - Курова
О.В. та представник КП ЖЕО
Железнодорозжного району м.
Сімферополя - Каймаканов В.С. також
просили відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог, оскільки
здійснення розділу в натурі спірної
квартири, що знаходиться у
багатоквартирному житловому будинку є
неможливим з технічної точки зору та
може призвести до штучного погіршення
житлових умов співвласників квартири,
оскільки запропоновані варіанти
потребують переобладнання та зміни
цільового призначення приміщень: з
житлової кімнаті у кухню; у першому
варіанті розділу квартири одному
співвласникові виділяють у
користування ванну кімнату, а іншому
туалет, що є неприпустимим.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.

Представник органу опіки та
піклування: Білогірської районної
державної адміністрації АРК в особі
Служби у справах дітей у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
судової повістки, заяв про відкладення
розгляду справи або проведення
розгляду у його відсутність суду не
надавав.

З урахуванням думки усіх осіб, що
присутні у судовому засіданні, суд
ухвалив про розгляд справи за
відсутності позивача, ОСОБА_3 та
представника Білогірської районної
державної адміністрації АРК в особі
Служби у справах дітей.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача,
ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_8, думку
представників третіх осіб, дослідивши
та оцінивши усі наявні по справі докази
та матеріали цивільної справи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
відмову ОСОБА_6 у задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що власником ?
частки квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом. (а.с.8)

Власником іншої ? частки квартири
АДРЕСА_1, є неповнолітня ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності, витягом з реєстру прав
власності та рішенням суду. (а.с.105,106,12-14)

Зміст права власності, яке полягає у
праві володіння, користування та
розпорядження своїм майном визначено у
статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений статтею
41 Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Поняття спільної часткової власності
викладено в частині 1 статті 356 ЦК
України як власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності. Отже, право
спільної часткової власності - це право
двох або більше осіб за своїм розсудом
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним їм у певних
частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової
власності володіє не часткою майна в
натурі, а часткою в праві власності на
спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються
відповідними відсотками від цілого чи
у дрібному виразі.

Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК
України співвласник має право на виділ
у натурі частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Виділ часток (поділ) жилого будинку, що
перебуває у спільній частковій
власності, є можливим, якщо кожній зі
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку із самостійним виходом
(квартиру) або у разі, коли є технічна
можливість переобладнання будинку в
ізольовані квартири, які за розміром
відповідають розміру часток
співвласників у праві власності.

За змістом статті 364 ЦК України, майно
підлягає розділу у натурі, якщо це
можливо без спів розмірної шкоди її
господарському призначенню.

Річ, призначена для обслуговування
іншої (головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головою річчю, якщо інше не встановлено
договором або законом ( статті 186 ЦК
України).

Основним призначенням квартири є
забезпечення її власника та членів
його родини житлом.

У відповідності з Будівельними нормами
та Правилами, житлове приміщення -
квартира, як мінімум, повинна
складатися з житлової кімнати,
визначеного розміру та інших
додаткових приміщень, зокрема кухні.

Тому при виділенні частки зі спільної
часткової власності необхідно, щоб
були виділені житлові приміщення,
кухня.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про виділ в натурі житлових та
допоміжних приміщень у спірній
квартирі із припиненням права спільної
часткової власності, позивач вважає, що
такий розділ можливий, посилаючись при
цьому на висновки, проведеної по справі
експертизи.

За матеріалами справи, спірна квартира
АДРЕСА_1, складається з: коридору площею
1,6 кв.м; коридору площею 3,2 кв.м; туалету
площею 1,1 кв.м; жилої кімнати, площею 18.3
кв.м; жилої кімнати площею 19.2 кв.м; жилої
кімнати площею 12,1 кв.м; кухні площею 6,2
кв.м; ванної площею 3,6 кв.м; прихожої
площею 15,2 кв.м; тобто, загальної площі
80,5 кв.м, з яких жилої 49,6 кв.м (а.с. 19-21) та
знаходиться на балансі КП ЖЕО
Железнодорожного району м.
Сімферополя.

Однак, згідно першого варіанту розділу
квартири, запропонованого експертом у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №5257 від 02.12.2013 року (а.с.
155-165), першому співвласникові
запропоновано виділити у спірній
квартирі: прихожу №9, площею 15,2 кв.м;
жилу кімнату №5, площею 19,2 кв.м; кухню
№7, площею 6,2 кв.м; ванну №8, площею 3,6
кв.м; другому співвласникові у спірній
квартирі запропоновано виділити:
коридор №1, площею 1,6 кв.м; коридор №2,
площею 3,2 кв.м.; туалет №3, площею 1,1 кв.м;
житлову кімнату №4 площею 18,3 кв.м;
житлову кімнату №6 площею 12,1 кв.м.;

Як зазначено експертом в самій
експертизі перший варіант розділу
квартири запропонований за умовою:

- закладення наявного дверного прорізу
між житловою кімнатою №4 та житловою
кімнато №5;

- закладення наявного дверного прорізу
між житловою кімнатою №6 та житловою
кімнато №5;

- обладнати дверний проріз між житловою
кімнатою №4 та житловою кімнатою №6;

- обладнати дверний проріз між житловою
кімнатою №4 та коридором №1;

- забудувати існуючий дверний проріз
між житловою кімнатою №4 та коридором
№2;

- коридор №2 обладнати під ванну;

- житлову кімнату №4 переобладнати в
кухню-столову;

Згідно другого варіанту розділу
квартири, запропонованого експертом у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №5257 від 02.12.2013 року (а.с.
155-165), першому співвласникові
запропоновано виділити у спірній
квартирі: прихожу №9, площею 15,2 кв.м;
жилу кімнату №5, площею 19,2 кв.м; кухню
№7 площею 6,2 кв.м; другому
співвласникові у спірній квартирі
запропоновано виділити: коридор №1
площею 1,6 кв.м; коридор №2 площею 3,2 кв.м;
туалет №3, площею 1,1 кв.м; житлову
кімнату №4, площею 18,3 кв.м.; житлову
кімнату №6, площею 12,1 кв.м; ванну №8,
площею 3,6 кв.м.

Як зазначено експертом в самій
експертизі, другий варіант розділу
квартири запропонований за умовою:

- закладення наявного дверного прорізу
між житловою кімнатою №4 та житловою
кімнато №5;

- закладення наявного дверного прорізу
між житловою кімнатою №6 та житловою
кімнато №5;

- обладнати дверний проріз між житловою
кімнатою №4 та житловою кімнатою №6;

- обладнати дверний проріз між житловою
кімнатою №4 та ванною №8;

- житлову кімнату №4 переобладнати в
кухню-столову;

- частину прихожої №9 переобладнати у
кухню.

Таким чином, в обох варіантах
розділу спірної квартири зазначено, що
усі переобладнання повинні бути
погоджені в Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю.

Такого погодження немає.

Також, згідно зі статтею 152 ЖК
України переобладнання та
перепланування житлового приміщення,
належного громадянину на праві
приватної власності, допускаються з
дозволу виконкому місцевої Ради

Такий дозвіл на переобладнання
житлової кімнати у кухню-їдальню,
коридору у ванну кімнату або прихожої
у кухню - як запропоновано експертом у
двох висновках - відсутній.

Згідно з роз'ясненнями, наданими
у пункті 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України за № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

ОСОБА_2, як законний представник
співвласника спірної квартири -
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.80) та адвокат ОСОБА_8 у судовому
засіданні заперечували проти жодного з
варіантів, запропонованих експертом,
оскільки такі варіанти поділу спірної
квартири за змістом ч. 1 ст. 183 ЦК України
є неможливими без втрати її цільового
призначення.

Суд вважає зазначені заперечення з
урахуванням вищенаведених висновків
такими, що заслуговують уваги,
оскільки, дійсно, за обома варіантами
розділу порушуються права обох
співвласників і розділ квартири за
будь-яким варіантом розділу призведе
до штучного погіршення житлових умов
кожного зі співвласників, оскільки
потребують переобладнання житлових
приміщень у нежитлові.

Суд не вбачає з висновку експерта, що
можливе улаштування окремого санвузлу,
ванної, приміщення кухні тощо, й
сторони при цьому визнали, що
Інспекцією ДАБК не затверджувалось
рішення щодо надання дозволу на
відповідне переобладнання квартири.

Згідно діючих норм ДБН, незалежно від
планування квартири обов'язковою
умовою поділу квартири, є виділ в
натурі мінімум двох приміщень площа
яких, повинна становити: житлова
кімната не менш 15,0 кв.м; кухня не менше
7.0 кв.м. Норма загальної площі, згідно
ст. 66 ЖК України, повинна становити на
одну людину 21 кв.м. Крім цього, оскільки
це квартира, то вона повинна бути
обладнана каналізацією, водою,
санвузлом, опаленням.

Ані в першому варіанті, ані в другому
варіанті розділу квартири зазначені
вимоги не дотримані.

Враховуючи усе вищевикладене у
сукупності, суд дійшов до висновку про
відмову ОСОБА_6 у задоволенні позовних
вимог.

На підставі статей 186, 317, 321, 364
Цивільного кодексу України, керуючись
статтями 1, 3, 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 як законних
представників неповнолітньої ОСОБА_4
про розділ в натурі квартири, виділення
конкретних приміщень у користування,
припинення спільної часткової
власності на квартиру, треті особи по
справі: Комунальне підприємство
Житлово-Експлуатаційне об'єднання
Желєзнодорожного району м.
Сімферополя, орган опіки та піклування:
Білогірська районна державна
адміністрація Автономної Республіки
Крим в особі Служби у справах дітей,
виконавчий комітет Сімферопольської
міської ради в особі Служби у справах
дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя