Справа № 629/5365/13-ц
Номер провадження 2/629/131/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого судовим засіданням- судді
Жмуд Н.М., секретаря судових засідань
Торенко Ю.П., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань Лозівського міськрайонного
суду Харківської області в місті
Лозова Харківської області цивільну
справу за позовною (уточненою) заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
10 грудня 2013 року в провадження судді
передано цивільну справу за позовом
позивача до відповідача про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, посилаючись на
те, що сторони з 06 лютого 2006 року
перебувають у шлюбі, від якого мають
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше року сторони
проживають окремо. Відповідач
матеріальної допомоги сину не надає,
вихованням не займається. Відповідач
має задовільний стан здоров»я, інших
аліментних зобов»язань не має. А тому
позивач просить стягнути з відповідача
аліменти на утримання їхньої дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі 5 000
У судове засідання позивач не
з»явилася, але надала суду письмову
заяву, в якій уточнила свої позовні
вимоги, просила їх задовольнити в
повному обсязі, та просила слухати
цивільну справу за її відсутністю.
У судове засідання відповідач жодного
разу не з»явився. Його інтереси за
довіренністю від 19.04.2013 року,
представляла ОСОБА_6. До суду надано
заперечення на позовну запяву в якій
зазначено, що визначений позивачкою
щомісячний розмір аліментів на
утримання малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 5000 гривень є
незаконним та необґрунтованим,
оскільки позивачка не надає жодного
доказу в обґрунтування своїх позовних
вимог щодо матеріального стану як
свого так і відповідача.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом з»ясовано, що 30 грудня 2013 року
було розірвано шлюб між позивачем та
відповідачем, що підтверджується
ксерокопією Рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області про розірвання шлюбу (а.с.№ 34).
Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить
ксерокопія свідоцтва про народження
(а.с.№ 23), в якому в графі батько
зазначено: ОСОБА_4, а в графі мати:
Судом встановлено, що відповідач надає
матеріальну допомогу позивачу на
утримання їх спільної дитини за
наявної в нього можливості.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України,
батьки повинні утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
Отже, своїми діями, відповідач порушує
свої зобов"язання закріплені в статті
№51 Конституції України від 28 червня 1996
року, а саме: Батьки зобов"язані
утримувати своїх дітей до досягнення
ними повноліття. Аналогічне твердження
закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу
України. В принципі №6 Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю 20 листопада 1959 року,
записано: " Дитина, якщо це можливо,
повинна зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків, і
звичайно, в атмосфері любові та
матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3
Конвенції про права дитини, що діє на
Україні з 27 вересня 1991 року вказано:
"Держави-учасники зобов"язуються
забезпечити дитині такий захист та
опіку, які необхідні їй для її злагоди,
приймаючи до уваги права та обов"язки
її батьків, опікунів та інших осіб,
котрі відповідають за неї по закону і з
цією метою приймають всі відповідні
законодавчі та адміністративні
заходи". Відповідно до ст.8 Закону
України "Про охорону дитинства" від 26
квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна
дитина має право на рівень життя
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних доля
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України. Статтею №11 цього ж
Закону вказано, що "Сім"я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім"ї разом з
батьками або в сім"ї одного з них та на
піклування батьків. Предметом основної
турботи та основним обов"язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини."
Згідно статті №12 цього закону вказано,
що " Виховання в сім"ї є першоосновою
розвитку дитини. На кожного з батьків
покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов"язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров"я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці".
Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного
Кодексу України та п. 17 Постанови
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судом
окремих норм Сімейного Кодексу України
при розгляді справ, щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров"я та матеріальне
положення дитини, стан здоров"я та
матеріальне положення позивача,
Крім того, судом враховується те, що
позивач не працює, перебуває на обліку
як безробітна в Лозівському МРЦЗ з 17
липня 2013 року та отримує допомогу у
розмірі 544 гривні, якої не вистачає для
належного забезпечення дитини, а тому
потребує матеріальної допомоги. Суд
також враховує, що відповідач має
задовільний стан здоров»я; та те, що з
нього не проводяться стягнення за
Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного
Кодексу України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Тому суд вважає можливим
уточнений позов позивача задовольнити
частково і стягнути з відповідача
аліменти на користь позивача на
утримання неповнолітнього сина в
розмірі 1000 гривень щомісячно,
починаючи з дня звернення до суду і до
досягнення дитиною віку повноліття.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання рішення
в частині стягнення аліментів в межах
суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 57, 60, 77, 79, 81, 88, 169,
208-209, 212-213, 214, 215, 218, 223, ч.1 ст.367 ЦПК
України; ст.ст.180, 181, 184, 191 Сімейного
кодексу України; Принципом №6
Декларації прав дитини, проголошеної
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року; ч.2 ст.3 Конвенції про права
дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991
року; ст.8 Закону України "Про охорону
дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402; ч. 2
ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,
п. 17 Постанови Верховного Суду України
від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судом окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ, щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", -
Позовну (уточнену) заяву ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -
задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця Бешірі, Туреччина, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти
на користь ОСОБА_3 на утримання сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 1000
(одна тисяча) гривень щомісяця,
починаючи з дня подачі позову до суду -
09 грудня 2013 року і до досягнення
дитиною віку повноліття. Розмір
аліментів, визначений у твердій
грошовій сумі підлягає індексації
відповідно до закону.
Рішення, в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць,
підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог -
позивачу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий

в судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд