Справа № 466/3904/13
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1131/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів:
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю
секретаря Іванової О.О.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 21 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз
(далі-ЛНДІСЕ), про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 21 листопада 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права; просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Зазначає, що відповідач не
попередив її в установленому порядку
про наступне вивільнення, не
запропонував їй при звільненні іншу
роботу при наявності вакантних посад,
не врахував, що вона має переважне
право на залишення на роботі при
звільненні за скороченням.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити.

На підставі ст.ст.11,58,59,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
належними та допустимими доказами.
Обставини, визнані сторонами,
доказуванню не підлягають.

Встановлено, що ЛНДІСЕ є державною
спеціалізованою установою, яка
відповідно до законодавства України
здійснює судово-експертну та наукову
діяльність у галузі криміналістики і
судової експертизи, утримується за
рахунок коштів відповідних фондів
Державного бюджету України (п.1.5
Статуту), (а.с.45-54,75-88).

Позивач перебувала у трудових
відносинах з відповідачем і перед
звільненням працювала на посаді
старшого інспектора загального
відділу (а.с.8).

25 січня 2013 року заступником міністра
юстиції України - керівником апарату
затверджено штатний розпис, який
надійшов до відповідача 31 січня 2013 року
(а.с.37-39). Цього дня відповідно до наказу
№ 05 директора ЛНДІСЕ вказаний штатний
розпис введено в дію з 1 січня 2013 року.
Відповідно до п.4 цього наказу,
завідувача загальним відділом
зобов'язано ознайомити із штатним
розписом ряд працівників інституту,
зокрема і позивача. Як вбачається із
копії вищезгаданого наказу, ОСОБА_2
поставила свій підпис, засвідчивши
ознайомлення нею з цим документом
(а.с.31). З врахуванням цього, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позивачеві було відомо про зміни у
штатному розписі інституту та її
наступне звільнення.

У штатному розписі на 2012 року наявними
було дві штатні посади старшого
інспектора загального відділу (а.с.40-42),
які обіймали позивач і ОСОБА_5 Штатним
розписом на 2013 рік передбачено одну
таку штатну посаду (а.с.37-39,43). У зв'язку
із змінами у штатному розписі та
скасуванням посади старшого
інспектора загального відділу, 4 лютого
2013 року позивачеві оголошено
«Попередження про розірвання
трудового договору», із змісту якого
вбачається, що посада, яку обіймала
позивач, скасовується (а.с.11). Позивач
відмовилась від отримання цього
попередження, про що було складено акт.
Із вказаного акту вбачається, що 7
лютого 2013 року ОСОБА_2 вручено письмове
попередження про розірвання трудового
договору, що обумовлено змінами у
штатному розписі та скасуванням
посади, яку вона обіймає; 8 лютого 2013
року позивач повідомила адміністрації
про свою незгоду з наступним
звільненням (а.с.29). На підставі наявних
у справі доказів суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що у
зв'язку із змінами в організації праці
позивача було повідомлено про наступне
звільнення, оскільки із змісту
зазначеного попередження та позовної
заяви вбачається про намір
роботодавця розірвати трудовий
договір в зв'язку із змінами у штатному
розкладі, з якими було ознайомлено
позивача.

ОСОБА_2 не була членом профспілки, а
тому питання про її наступне
звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП
України не розглядалось профспілковою
організацією. Наказом № 67-к від 8 квітня
2013 року позивач звільнена із займаної
посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України
(а.с.30). Про звільнення позивача
відповідачем направлено повідомлення
у центр зайнятості.

На підставі аналізу наявних у справі
доказів у їх сукупності та кожного
окремо, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що роботодавець попередив
позивача про наступне звільнення з
дотриманням вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП
України та не взяв до уваги твердження
позивача про порушення відповідачем
при звільненні позивача вимог ч.3 ст. 49-2
КЗпП України (не запропоновано іншої
роботи). Свої висновки суд мотивував
тим, що у відповідача були відсутні
вакантні посади, які в силу
кваліфікації та освіти могла б займати
позивач. Не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
і покликання позивача про те, що їй
повинна була бути запропонована
вакантна посада заступника директора,
оскільки відсутні дані про те, що
позивач має стаж роботи експерта,
досвід роботи на керівних посадах, що є
вимогою до претендента на цю посаду.
Суд мотивував свої висновки про
відсутність порушень з боку
відповідача вимог ст. 42 КЗпП України та
безпідставність посилань позивача на
те, що відповідачем неправомірно було
надано перевагу іншому старшому
інспектору загального відділу ОСОБА_5
при вирішенні питання про вивільнення
ОСОБА_2, виходячи з того, що вони обоє
мають вищу освіту, ОСОБА_5 не мала
стягнень за неналежне виконання
службових обов'язків, має додаткове
навантаження - ведення військового
обліку та бронювання
військовозобов'язаних; загальний стаж
роботи та заохочення за іншими місцями
праці позивача не свідчать про її вищу
кваліфікацію порівняно із ОСОБА_5, яка
має на утриманні двоє малолітніх дітей
(а.с.66-69,98-103). Позивач отримує пенсію
державного службовця, відтак є
соціально-захищеною особою (а.с.10,33-34).

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в позові, оскільки
позивача правомірно звільнено із
займаної посади на підставі п.1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку із змінами в
організації праці; її трудові права при
звільненні не порушені. З такими
висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.

Колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване рішення ухвалене судом
на підставі наявних у справі доказів,
оцінених судом належним чином кожного
окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв'язок у сукупності; встановлених
судом обставини. У відповідача були
наявні підстави для звільнення,
оскільки мало місце скорочення штату
за рішенням уповноваженого органу, що є
правом такого.

При встановленні зазначених обставин
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних по
справі доказів. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова відсутні, а тому апеляційну
скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: