АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2518/14
Головуючий у 1-й інстанції - Калініченко
Доповідач - Заришняк Г.М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах Міністерства
доходів і зборів України на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 11 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів
і зборів України, Київської міської
ради про припинення права користування
та визнання права власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
Міністерства доходів і зборів України,
Київської міської ради про припинення
права користування та визнання права
власності на земельну ділянку.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
30.04.2013 року у справі № 369/3064/13-ц було
затверджено мирову угоду, укладену між
нею та професійною спілкою працівників
митних органів України, якою визнано
за нею право власності на будинок
АДРЕСА_1.

12 червня 2013 року Реєстраційною
службою Головного управління юстиції у
м.Києві проведена державна реєстрація
її права власності на вказаний будинок.
Зазначене нерухоме майно, розташоване
на земельній ділянці, яка перебуває у
постійному користуванні Міністерства
доходів і зборів України. Вона
зверталася до Міністерства із заявою
про передачу їй у власність частини
земельної ділянки, необхідної для
експлуатації та обслуговування
будинку, проте їй було відмовлено в
цьому. На підставі ст.ст.120, 121, 141
Земельного кодексу України просила
суд припинити право постійного
користування Міністерства доходів і
зборів України на частину земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
нерухомого майна, яке належить їй та
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,10 га.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Припинено
право постійного користування
Міністерства доходів і зборів України
на частину земельної ділянки площею 0,10
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на праві власності.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
Міністерства доходів і зборів України
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове, яким в
задоволені позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник Міністерства доходів і
зборів України підтримав апеляційну
скаргу з підстав та доводів, наведених
в ній.

Представник позивачки проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про припинення права користування
земельною ділянкою і визнання права
власності на земельну ділянку, суд
виходив з обгрунтованості та
доведеності позову.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна. .

Судом встановлено, що ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30.04.2013 року у
справі № 369/3064/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Професійної спілки працівників
митних органів України про стягнення
грошових коштів за договором позики та
за зустрічним позовом Професійної
спілки працівників митних органів
України до ОСОБА_3, третя особа -
Державна митна служба України, про
зобов'язання прийняти у власність
майно в рахунок погашення
заборгованості було затверджено
мирову угоду, укладену ОСОБА_3 та
Професійною спілкою працівників
митних органів України, згідно з якою
Професійна спілка працівників митних
органів України в порядку виконання
мирової угоди добровільно за актом
прийому-передачі передала в якості
відступного для погашення
заборгованості в розмірі 1 104 931,4 грн. за
договором грошової позики №51 від 21.12.2012
р. і припинення цього зобов'язання,
ОСОБА_3 прийняла у власність будинок
АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3 право
власності на будинок АДРЕСА_1.

З Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 14.06.2013 р. №4878297
вбачається, що 12 червня 2013 р.
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м.Києві проведена
державна реєстрація права власності
ОСОБА_3 на нежитлове приміщення
загальною площею 117,6 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст.120 Земельного кодексу
України, у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщенні,
без зміни її цивільного призначення.

На підставі Державного Акту на право
постійного користування землею I-КВ
№004955, земельна ділянка площею 15,0028 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1
передана за рішеннями Київської
міської ради від 27 квітня 2000 р. за №111/832,
від 08 червня 2000 р. за №162/883 та від 26
вересня 2002 р. за №22/182 у постійне
користування Державної митної служби
України для будівництва та
експлуатації бази відпочинку на
АДРЕСА_1

На підставі Указу Президента України
«Про деякі заходи оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади»
від 24.12.2012 р. за №726/2012 Державну митну
службу України реорганізовано у
Міністерство доходів і зборів України.

Відповідно до частини першої пункту
«є» статті 141 Земельного кодексу
України підставою припинення права
користування земельною ділянкою є
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з ч.6 ст.120 Земельного кодексу
України істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв»язку з
набуттям права власності на ці об»єкти.
Укладення договору, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
пов»язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера.

Як видно зі справи, при передачі ОСОБА_3
у власність дачного приміщення
АДРЕСА_1, виділення у користування
позивачки частини земельної ділянки,
на які розміщена дана нерухомість, в
окрему земельну ділянку не
здійснювалося й окремий кадастровий
номер не присвоювався.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 Земельного кодексу
України земельні ділянки, надані в
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування. Вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувача на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

На підставі вимог ст.9 Земельного
кодексу України до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить, зокрема, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Позивачка зверталася до Міністерства
доходів і зборів України, у
користуванні якого знаходиться спірна
земельна ділянка, із заявою про
надання їй у приватну власність
земельної ділянки площею 0,10 га, за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом припинення
права постійного користування
Міністерства на вказану частину
земельної ділянки.

Відповідач Міністерство доходів і
зборів України листом від 19.11.2013р. за
вих. № 5999/А/99-99-10-06-14 повідомив позивачку
про те, що не наділений повноваженнями
щодо передачі останній права власності
на земельну ділянку та відмовив у
задоволені заяви.

Із пояснень представника позивачки
вбачається, що ОСОБА_3 не зверталася у
встановленому законом порядку до
Київської міської ради з проханням про
передачу їй вказаної земельної ділянки
у власність.

Разом з тим, рішення суду не може
підміняти рішення органу владних
повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
припинення права користування
земельною ділянкою і визнання за нею
права власності на земельну ділянку, а
тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 11 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позову ОСОБА_3 до
Міністерства доходів і зборів України,
Київської міської ради про припинення
права користування та визнання права
власності на земельну ділянку
-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді