Справа № 459/3013/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6122/14 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Приколоти Т.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді та ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з даним позовом, в якому вказав, що він з 22.01.1976 року і по теперішній час працював і працює на підприємствах ДП «Львіввугілля» з повним робочим днем під землею. 20.09.2004 року з ним під час виконання трудових обов'язків трапився трансмуральний інфаркт міокарду передньоверхівкової ділянки лівого шлуночка. Внаслідок отриманої травми стан його здоров'я значно погіршився, став незадовільним, він постійно звертається за медичною допомогою. Висновком МСЕК 05.01.2005 року йому було встановлено 50 % втрати працездатності, внаслідок отриманого трудового каліцтва йому завдано великої моральної шкоди, він не взмозі вести активне життя, змушений звертатися постійно за медичною допомогою. Просить стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоногрдського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_3 - 5 000 (п'ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив директор відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області - ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій покликається на те, що рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення постановлено без підтверджуючих доказів факту моральних страждань позивача. Окрім того, жодних медичних доказів про неможливість виконання домашніх справ та домашніх обов'язків у зв'язку з трудовим каліцтвом позивачем до матеріалів справи не було надано. Також, зазначає що довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є тільки підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку і не свідчить про глибину і довготривалість страждань, порушення життєвих зв'язків, неможливість виконувати домашню роботу.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського Львівської області від 25 липня 2014 року та відмовити в позові повністю.

Також рішення Червоногрдського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій вказує, що районний суд правильно прийшов до висновку про обов'язковість відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва, про те він згідний з розміром моральної шкоди, яка присуджена судом, оскільки визначений судом розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн. не відповідає засадам розумності та справедливості та встановлених обставин справи. Також суд не врахував ступінь його фізичних і моральних страждань, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін і його життєвих стосунках, а також конкретних обставин справи і наслідків, що наступили. Вважає, що розмір моральної шкоди в розмірі 50 000 ( п'ятдесят тисяч) грн. повністю обґрунтований та є розумним і справедливим.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року змінити та стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області в його користь 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_3 подав суду клопотання у якому просить апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області відхилити; рішення Червоногрдського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року змінити в частині стягнення в його користь 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва та стягнути з відповідача 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень. Окрім того просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 69).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_3 стаж роботи позивача в підземних умовах шахти вугільного басейну становить 38 років (а.с.7-9).

Згідно довідки Кардіологічної МСЕК №1 Серії ЛВА-2 № НОМЕР_1 від 05.01.2005 року, ОСОБА_3 було встановлено 50 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с. 14), а відповідно до довідки МОЗ Кардіологічної МСЕК серії ЛВА-2 № НОМЕР_2 від 05.01.2006 року позивачу було встановлено 50 % втрати професійної працездатності у зв'язку з травмою, безтерміново (а.с. 17).

Як вбачається із акту № 39 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 18.11.2004 року вбачається, що 20.09.2004 року о 07 год. 40 хв. в технічній нарядній шахти ОСОБА_3 був присутній на нараді старших ІТП і начальників дільниць, де обговорювались недоліки в роботі шахти за минулу добу, і ОСОБА_3 про недоліки в роботі було вказано особливо. Останній, будучи знервований спустився в шахту для контролю та організації робіт, де постійно нервував, і близько 12:00 год. відчув раптовий різкий біль в грудній клітці, внаслідок чого був госпіталізований з діагнозом: ІХС, трансмуральний інфаркт міокарду передньоверхівкової ділянки лівого шлуночка, та комісією зроблено висновок, що даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом (а.с. 10-12).

У зв'язку з наявністю вищевказаного трудового каліцтва позивач неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що вбачається з наданих позивачем виписок з історії хвороби (а.с. 19-36).

Районним судом встановлено, що на час спірних правовідносин діяли як ч. 3 ст. 34 ЗУ від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» так і ст. 9 ЗУ «Про охорону праці», згідно з якою відшкодування шкоди, заподіяної працівником внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до законодавства України.

Частиною 4 ст. 14 ЗУ «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

Згідно п.п. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено надання позивачу соціальних послуг і виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди при наявності факту її заподіяння потерпілому.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що втративши частково працездатність на виробництві, позивач не взмозі в повній мірі виконувати ту чи іншу роботу, постійно повинен проходити курс лікування у зв'язку з професійною хворобою, обмежений в життєдіяльності, а тому суд вважає, що йому завдана моральна шкода, а також врахував характер заподіяної позивачу шкоду, глибину фізичних та душевних страждань та його часткову вину в отриманому трудовому каліцтві, а також вимоги розумності та справедливості прийшов до правильного висновку про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки такий відповідає обставинам справи та вимогам ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та роз'ясненню, що міститься в рішенні Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі № 1-9/2004.

Покликання ВВД ФССВНВВ та ПЗ України у м. Червонограді в апеляцій скарзі на те, що судом постановлено рішення без підтверджуючих доказів факту моральних страждань позивача, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки долученими доказами ОСОБА_3 довів факт заподіяння йому моральної шкоди.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що розмір моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є розумним і справедливим, колегія суддів вважає такими, що не підтвердженні належними доказами.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Т.І. Прикролота

Н.Л. Шумська