№2/642/10/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 р. Ленінський
районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу і поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

8 жовтня 2012 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 з позовом, в якому просив
розірвати шлюб із відповідачкою ОСОБА_2
та розділити спільне нажите майно
подружжя - кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що сімейне
життя не склалося через несумісність
характерів і різних поглядів на життя.
З 2008 р. вони проживають окремо один від
одного. Спірна кооперативна квартира
була придбана в період шлюбу, а тому в
порядку поділу спільного майна за ним і
відповідачкою слід визнати право
власності на ? ч. квартири за кожним.

У судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав і дав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві
обставинам.

Відповідачка проти
задоволення позову заперечувала
частково. Вона пояснила, що примирення
з позивачем не відбулося, тому вона
згодна на розірвання шлюбу. Вимоги щодо
поділу квартири вважає
несправедливими, оскільки у них є
повнолітній син і квартиру слід
розділити на трьох, тобто по 1/3 частині.

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю з
наступних підстав.

13 лютого 1982 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2
зареєстрували шлюб. Неповнолітніх
дітей не мають. У них є повнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який разом із
відповідачкою мешкає у спірній
квартирі.

Сімейне життя у ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 не склалося, часто відбувалися
сварки.

З 2008 р. вони разом не мешкають,
сумісне господарство не ведуть.

З метою збереження сім»ї суд
надавав відповідачці і позивачу строк
для примирення, але примирення не
відбулося.

Після закінчення строку на
примирення позивачка погодилася на
розірвання шлюбу.

За свідченням відповідачки, у
теперішній час ОСОБА_1 мешкає з жінкою і
двома її дітьми без реєстрації шлюбу.

Згідно ст..112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Виходячи з викладеного суд
вважає, що подальше збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача ОСОБА_1,
а тому шлюб розриває.

У відповідності до ст..113 СК
України прізвище відповідачки суд
залишає ОСОБА_1.

Стосовно поділу квартири -
спільного майна подружжя , то згідно з
довідкою ЖК «Холодногірський - 8»
ОСОБА_2 являється володаркою
трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

22 грудня 1983 р. внесено перший
платіж за квартиру в сумі 3320 руб., а 16
жовтня 1991 р. пай за квартиру був
виплачений повністю / а. с. 88/.

Повна вартість квартири
складала 10657 руб. /а. с. 87/.

Ордер №05696 від 24 квітня 1985 р.
на дану квартиру виданий ОСОБА_2 на
сім»ю з 3-х осіб : вона, її чоловік
ОСОБА_1 і син ОСОБА_3 / а. с. 89/.

Відповідно до ст.. 60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини / навчання, ведення
домашнього господарства тощо/
самостійного заробітку. Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст..69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

У відповідності до ст.70 СК
України у разі поділу майна, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім»ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочки, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Суду не надано доказів того, що
позивач не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім»ї. Спільні
неповнолітні або непрацездатні діти у
позивача і відповідачки відсутні.

На підставі викладеного,
приймаючи до уваги, що спірна
кооперативна квартира була набута
позивачем і відповідачкою за час шлюбу,
суд вважає дану квартиру спільною
сумісною власністю подружжя, а тому
визнає за кожним з подружжя право
власності на ? ч. вказаною квартири.

Заперечення відповідачки в тій
частині, що спірну квартиру слід
розділити на трьох - по 1/3 ч., включаючи
дорослого сина, суд вважає
необґрунтованими, оскільки вони не
ґрунтуються на законі.

Таким чином суд задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України, ст. ст.60, 61, 69,70, 112, 113 СК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, який зареєстрований 13 лютого 1982
року в Жовтневому відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управлінні
юстиції, актовий запис №166.

Після розірвання шлюбу
прізвище відповідачки залишити -
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на ? ч. квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
А.В.
Лазарєв