Справа № 465/6502/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/647/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Брикайло М.В.,

та участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 04 листопада 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Суд вирішив стягувати з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, в розмірі 1/3
частки всіх видів його доходів
щомісяця, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 03.07.2013 року і до
досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Вважає, що суд
повинен був врахувати, що він жодним
чином не заперечує проти утримання
свого сина ОСОБА_5 та участі в його
вихованні, а вважає, що оскільки в них
є двоє дітей і одну з них він отримує
самостійно, то іншу дитину повинна
утримувати самостійно позивачка.
Вважає, що у позивачки відсутні
підстави для стягнення з нього
аліментів на утримання їхнього сина
ОСОБА_5 до моменту досягнення їхньою
донькою ОСОБА_6 23 років або до
закінчення нею навчання.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 до нього про
стягнення аліментів на їхнього сина
ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання
апеляційної скарги, заперечення
ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи,
законність та обгрунтованість
оскаржуваного рішення відповідно до
вимог ст.303 Цивільного процесуального
кодексу (далі-ЦПК) України, колегія
суддів дійшла висновку про зміну
рішення суду з таких підстав.

Згідно зі ст. 180, ч.3 ст. 181, ст.183 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягненню нею повноліття.
Батьки несуть рівний обов'язок по
утриманню дітей до досягнення ними
повноліття. За відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дітей той із них, з яким
вони проживають, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. За рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька, і (або) у
твердій грошовій сумі. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що
згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації
актів громадянського стану
Львівського міськвиконкому ОСОБА_5
являється спільним сином позивачки та
відповідача.

ОСОБА_5 проживає із матір'ю та
знаходиться на її утриманні, про що не
заперечили сторони у справі під час
судового розгляду в суді першої
інстанції.

Згідно довідки про доходи №19 від 16.10.2013
року, відповідач працює у ВП Вокзал
станції Львів ДТГО Львівської
залізниці на посаді
прийомоздавальника вантажу та багажу в
поїздах, його середньомісячний
заробіток за останній період становить
3500, 00 грн.

Задовольняючи позов в розмірі 1/3 частки
всіх видів його доходів відповідача
щомісяця, суд врахував ці обставини.

Однак такий висновок суду в частині
розміру аліментів не відповідає
обставинам справи.

При визначенні розміру аліментів
суд не враховував те, що від шлюбу з
ОСОБА_2 в них народилось двоє дітей
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, якій відповідач надає
матеріальну допомогу .

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає з
батьком та перебуває на його утриманні,
про що вказано у запереченнях ОСОБА_3
на позовну заяву (а.с.23) та в самій
апеляційній скарзі.

Встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2
навчається у ЛНМУ ім. Д.Галицького і
закінчує навчання у 2015 році, що
підтверджується довідкою з цього
закладу та перебуває на платній формі
навчання і згідно договору навчання
слід сплачувати 17 900 грн. Вказану суму
оплачує відповідач, так як позивач
відмовилась оплачувати половину.

Згідно ст.199 Сімейного
кодексу України якщо повнолітня
дочка(син) продовжує навчання і у
зв"язку із цим , потребує матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення 23-х років
за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції безпідставно не врахував
даної обставини при визначенні розміру
аліментів. Також в рішенні суд жодним
чином не зазначив, чому суд не бере до
уваги доводи відповідача, і не бере до
уваги, те що ним самостійно
утримується одна їхня спільна дитина.

Встановлено, що сторони перебувають в
рівних матеріальних умовах та повинні
нести спільну участь в утриманні їх
неповнолітніх дітей.

На думку колегії суддів, дана обставина
є підставою для зміни в частині розміру
аліментів.

Тому оскаржуване рішення суду підлягає
зміні в частині розміру аліментів з
ухваленням нового рішення та слід
стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_5, в
розмірі 1/4 частки всіх видів його
доходів щомісяця, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 03.07.2013
року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

В решті частині рішення суду щодо
негайного виконання рішення суду в
межах платежів за один місяць та
стягнення судових витрат слід
залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.2-4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 04 листопада 2013 року - задовольнити
частково.

Рішення суду змінити в частині
розміру аліментів.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_5, в
розмірі 1/4 частки всіх видів його
доходів щомісяця, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 03.07.2013
року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

В решті частині рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В