печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 січня 2014 року Печерський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді
Соколова О.М.,

при секретарі: Лейко
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» звернулося
до Печерського районного суду м. Києва
із вищевказаним позовом до ОСОБА_1, в
якому просить стягнути з останньої 13674
грн. 08 коп. страхового відшкодування в
порядку регресу та 229 грн. 40 коп. витрат
з оплати судового збору. Обґрунтовуючи
позовні вимоги зазначило, що 10 серпня
2010 року між приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 3048640, на
виконання умов якого, позивач взяв під
свій страховий захист автомобіль марки
«Chevrolet Lacetti» д.р.н. НОМЕР_1, який належить
страхувальнику. В результаті ДТП, яке
відбулось 28 жовтня 2010 року вказаний
автомобіль було пошкоджено. Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування» визнало
вищевказане ДТП страховим випадком та
сплатило ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 13674 грн. 08 коп.
Оскільки у скоєнні вищевказаної ДТП
винною визнано ОСОБА_1, приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «АХА Страхування»
задовольнити позов в заявлений ним
спосіб.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про місце, день і
час розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с. 39), проте подав
письмову заяву, про проведення
судового засідання за його
відсутністю, в якій позов з викладених
у ньому підстав підтримав просив
задовольнити та не заперечував проти
розгляду справи в заочному порядку (а.с.
42).

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася,
про місце день і час розгляду справи
повідомлялася належним чином, проте на
адресу суду надійшов поштовий конверт
із відміткою поштового відділення «за
закінченням встановленого строку
зберігання» (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За викладених підстав, а також
враховуючи згоду представника
позивача на заочний розгляд справи, суд
визнав можливим провести заочний
розгляд справи у відсутності сторін на
підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10
серпня 2012 між приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 3048640 (а.с. 4-8). На
виконання умов вказаного договору,
позивач взяв під свій страховий захист
автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» д.р.н.
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що 28 жовтня 2010 року в м.
Києві по вул. Боручів узвіз відбулося
ДТП, в результаті якої вищевказаний
автомобіль було пошкоджено. Винною у
вказаній ДТП згідно постанови
Подільського районного суду м. Києва
від 16 грудня 2010 року визнано ОСОБА_1 (а.с.
17).

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та
не підлягає доказуванню.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
визнало вищевказане ДТП страховим
випадком та сплатило ОСОБА_2 страхове
відшкодування в розмірі 13674 грн. 08 коп.
(а.с. 16).

Як вбачається зі змісту ст. 993 ЦК
України, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. Така
ж позиція викладена у ст. 27 Закону
України «Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до
страховика в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування переходить право вимоги до
особи, відповідальної за завдані
збитки. Перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування є
суброгацією.

Згідно ст. 980 Цивільного кодексу
України та ст. 4 Закону України «Про
страхування» предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України
та Закон України «Про страхування»
передбачає три види страхування, а саме
особисте, майнове та страхування
відповідальності. Виходячи із
вищезазначеного, можливість
застосування механізму суброгації
обмежена рамками майнового
страхування з урахуванням наведених
приписів.

Суброгація істотно відрізняється від
регресу. Основна відмінність
суброгації від регресу полягає в тому,
що при суброгації переходить існуюче
право з усіма його забезпеченнями, а
регрес породжує нове право. Суброгація
- це перехід прав до третьої особи на
основі закону. Регрес - це право, що
виникає у особи внаслідок платежу. При
суброгації до страховика переходить
право, що вже виникло (з моменту
заподіяння шкоди) у страхувальника.
Право регресу - це право зворотної
вимоги, що виникає у страховика
(регредієнта) до винної особи
(регресату) на тій основі, що страховик
попередньо провів виконання за
страховим зобов'язанням, виплативши
страхове відшкодування
страхувальникові, тобто право регресу
виникає з моменту сплати за третю
особу.

Роз'яснення про застосування
вищезазначених понять також наведені у
п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року.
Відповідно до якого, при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття «регрес» та «суброгація».
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

З огляду на наведене, суд прийшов до
висновку в даному випадку слід
застосовувати суброгацію, а не регрес.

При цьому слід зазначити, що при
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
тобто в даному випадку з 28 жовтня 2010
року (з часу коли сталася ДТП).

Отже, оскільки дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої було
пошкоджено застрахований транспортний
засіб «Chevrolet Lacetti» д.р.н. НОМЕР_1, мала
місце 28 жовтня 2010 року, а до суду із
позовом приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» звернулося лише 08
листопада 2013 року, тобто більше, ніж
через три роки, то суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_1 на підставі спливу
строків позовної давності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження поважності причин
пропуску строку звернення до суду,
позивачем не надано, як не надано й
клопотання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду.

Оскільки позов приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» не підлягає
задоволенню то відповідно до ст. 88 ЦПК
України відсутні й підстави для
стягнення з ОСОБА_1 витрат з оплати
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди заподіяної
внаслідок ДТП - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.М. Соколов