Справа № 346/7821/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді
Васильковського В.В.

секретаря
Корбут Н.М.,

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Заграновський В.В.,

третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Коломиї
справу за позовом ОСОБА_1 до
Раківчицької сільської ради, третіх
осіб управління Держземагенства у
Коломийському районі, ОСОБА_4 про
скасування державного акту на право
приватної власності на землю та
стягнення моральної шкоди,

в с т
а н о в и в:

в грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що рішенням
виконавчого комітету Раківчицької
сільської ради від 27 грудня 1983 року № 13
з метою реконструкції села та побудови
адміністративного будинку її
домогосподарство підлягало знесенню. З
того часу вона позбулася житлового
будинку і двох земельних ділянок, які
вона використовувала для ведення
підсобного господарства та
садівництва, обслуговування житлового
будинку і які перейшли їй в
користування від батьків. Оскільки на
даний час їй стало відомо, що одну з
належних їй земельних ділянок було
використано для будівництва
адміністративного будинку, а іншу
приватизував ОСОБА_4, то просить суд
скасувати державні акти на право
приватної власності на земельну
ділянку видані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і
стягнути на її користь з Раківчицької
сільської ради 100000 грн. моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач та її
представник, підтримуючи вимоги у
повному обсязі, просять позов
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача - Раківчицької
сільської ради позов не визнав і
пояснив, що рішенням Раківчицької
сільської ради від 23 грудня 1993 року
земельну ділянку площею 0,6032 га в с.
Раківчик було надано громадянину
ОСОБА_5. Згодом згідно договору
дарування, вказана земельна ділянка
ним була подарована ОСОБА_4. При наданні
земельної ділянки ОСОБА_5, Раківчицька
сільська рада діяла в межах своїх
повноважень, відповідно до вимог
чинного законодавства та не порушуючи
при цьому жодних прав інших осіб, в тому
числі і позивача, оскільки як власник
земельної ділянки, рада вправі
приймати рішення щодо володіння,
користування та розпорядження своєю
власністю. Твердження позивачки, що
вказана земельна ділянка перебувала у
її користуванні не відповідає
дійсності.

Представник третьої особи- управління
Держземагенства у Коломийському
районі в судове засідання не зявились,
подали письмову заяву з проханням
розглядати справу без їх участі.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав та вказав, що він володіє
земельною ділянкою на підставі
договору дарування від 18 вересня 2008
року та Державного акту на право
власності на земельну ділянку. Вказана
земельна ділянка була надано його діду,
ОСОБА_5 ще в 1993 році. Просить в позові
відмовити

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд вважає, що в
позові слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Раківчицької сільської ради від 23
грудня 1993 року № 7 ОСОБА_5 було надано
земельну ділянку площею 0,6032 га в с.
Раківчик, Коломийського району.

23 лютого 1995 року був виданий Державний
акт на право власності на вказану
земельну ділянку.

18 вересня 2008 року згідно договору
дарування посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_5 вказану
земельну ділянку подарував ОСОБА_4.

За змістом ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності. Сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" (з наступними змінами
і доповненнями) при розгляді справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування в
разі незгоди з рішеннями з питань,
віднесених у галузі земельних відносин
до їх компетенції, суд не може
вирішувати питання, віднесені до
компетенції органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування,
зокрема про передачу земельних ділянок
у постійне користування, оренду,
укладення чи поновлення договору
оренди земельної ділянки, зміну
цільового призначення землі тощо.

Тому твердження позивача про порушення
Раківчицькою сільською радою норм
Земельного кодексу України при наданні
земельної ділянки ОСОБА_5 є голослівним
і нічим не підтвердженим.

Позивач в судовому засіданні на
підтвердження позову не подав доказів,
як передбачено ч. 3 ст.10 ЦПК України щодо
порушення рішенням Раківчицької
сільської ради його права на землю у
зв'язку з наданням ОСОБА_5 земельної
ділянки, оскільки ні у власності чи
користуванні позивача дана земельна
ділянка не перебувала.

ОСОБА_1 не надала жодного доказу на
підтвердження того, що земельна
ділянка, надана на підставі рішення
Раківчицької сільськї ради від 23
грудня 1993 року № 7 ОСОБА_5 належала їй на
праві власності чи праві користування.

З огляду на викладене, оспорювані
Державні акти на право власності на
землю видані відповідно до чинного
законодавства, не порушують права і
охоронювані законом інтереси ОСОБА_1,
тому підстав для їх скасування немає.

Оскільки суд приходить до висновку, що
Раківчицька сільська рада діяла в
межах своїх повноважень та відповідно
до діючого законодавства, то немає
підстав і для задоволення позовної
вимоги про стягнення з відповідача
моральної шкоди.

На підставі ст. ст. 12, 116, 118, 152, 158 ЗК
України, керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Раківчицької сільської ради, третіх
осіб управління Держземагенства у
Коломийському районі, ОСОБА_4 про
скасування акту на право приватної
власності на землю та стягнення
моральної шкоди, відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
апеляційного оскарження.

Суддя: Васильковський В. В.