Справа 237/4925/14
Провадження 2/237/144/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2014 року

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

за участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Марїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідачів на його утримання, у якому просив суд: стягнути з відповідачів на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини з кожного з усіх видів їх доходів по життєво.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

На момент звернення до суду позивач ОСОБА_3 досяг пенсійного віку. Має трьох повнолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

У звязку із похилим віком позивач хворіє, деякий час він переніс інсульт, а тому дуже погано рухається та ходить. Для підтримки свого здоровя позивачу необхідні ліки, які дуже дорого коштують. У звязку з цим позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує мінімальну пенсію та не взмозі забезпечити себе ані предметами першої необхідності, ані продуктами харчування для підтримки нормальної життєдіяльності.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив його позовні вимоги задовольнити. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідачі у судовому засіданні із позовом не погодилися, суду пояснили, що позивач як батько їх не виховував, він пішов із сімї та жив лише для себе. Допомоги не надав ані матеріальної, ані моральної. Не цікавився їхнім життям, а лише на «старості років» згадав про дітей. Вважають, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, що підтверджуються копіями свідоцтв про їх народження.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 мешкає у с. Костянтинівка по вулиці Советська, 25 разом із братом, матірю та має двох дітей, що знаходяться на її утриманні.

Її син ОСОБА_5 навчається Докучаєвському технікумі Донецького Національного Університету Економіки і Торгівлі імені ОСОБА_6 Барановського № 150 від 18 жовтня 2013 року на 4 курсі, група ВХП-10-219 з 01 вересня 2013 року по 31.01.2014 року, форма навчання безоплатна.

Відповідно довідки виданої Донецькою Кондитерською Фабрикою «КОНТІ» ОСОБА_2Ою працює на посаді машиніста фасовочно упаковочних машин та має середню заробітну плату у розмірі 2500 гривень.

У матеріалах справи знаходиться акт про самоусунення позивача ОСОБА_3 від виховання і утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до набуття ними повноліття.

Із пояснень ОСОБА_4 судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перестав мешкати із ним , донькою та дружиною однією сімєю ще з 1974 року, а став мешкати з іншою жінкою, від спільного мешкання у них народився син ОСОБА_7. Позивач займався лише його вихованням. Тобто позивач самовільно усунувся від виконання своїх батьківських обовязків.

Відповідно до ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 202, 205 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Розмір аліментів на батьків визначається з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки виданої УПФУ у ОСОБА_6»їнському районі ОСОБА_3 отримує щомісячно пенсію у розмірі 1100 гривень 76 копійок.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію, яка перевищує мінімум для осіб, які втратили працездатність та має додатково дохід від оренди сільськогосподарської землі, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Агрофірма «Агротіс» (позивач отримує щорічно суму нарахованої рентної плати у розмірі 3436 гривень 34 копійок). Позивач має власне житло.

Тому суд вважає, що позивач має достатній матеріальний дохід та майновий стан.

Також при винесенні рішення суд враховує майновий та сімейний стан відповідачів. При цьому відповідач ОСОБА_4 не має власного власного житла, що тягне за собою додаткові витрати з оренди житла для його родини; має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та власного доходу не має.

За висновком лікарняно-консультативної комісії, його доньці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 за станом здоровя потрібен домашній режим та догляд матері, що також тягне за собою додаткові витрати на її утримання.

Посилання позивача про те, що у відповідачів кращий майновий стан, що вони спроможні надавати йому допомогу, що його доходів для нього недостатньо, що він є непрацездатним і потребує лікування і допомоги, не дають достатніх підстав для покладення на відповідачів обовязку по утриманню непрацездатного батька, доходи яких не є нижчими від встановленого законом для даної категорії населення прожиткового мінімуму доходів.

А тому у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, відповідно до ст. 220,204,205 СК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання своїх батьків повнолітніми дітьми залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М.Ліпчанський

27.01.2014