Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц- 797/466/14 р.
інстанції Гаврилова О.В.
Доповідач в апеляційній
інстанції Моцний М.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Клочка В.П.,
Козуб О.В.,

за участю секретаря - Мазнєва
Ю.М.,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 18
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
припинення права власності, стягнення
грошової компенсації вартості частки у
майні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом вимоги якого уточнив та
просив припинити за ним право
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_4 на його
користь вартість вказаної частки
нерухомого майна у розмірі 103894,00 грн. та
судові витрати, які складаються: з
оплати проведення оцінки у сумі 500 грн.,
судового збору у розмірі 1350 грн., послуг
адвоката у сумі 2500,00 грн., а всього суму
108244,00 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що
сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі під час якого
була придбана квартира АДРЕСА_1, яка
належить сторонам на праві власності
по 1/2 частці за кожним. Шлюб між
сторонами розірваний та між ними
склалися неприязні стосунки. Спірна
квартира є неподільною, оскільки
складається з однієї кімнати, у
квартирі проживає відповідач ОСОБА_4 зі
своєю дитиною, позивач змушений
знімати житло та проживати окремо, а
тому звернувся до суду з вказаним
позовом про отримання компенсації за
належну йому частку нерухомого майна.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 18 грудня 2013 року у
задоволені вимог позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить його скасувати,
як таке, що постановлено з порушенням
норм матеріального права. Зазначає, що
відповідно до вимог закону він, як
власник частки спірної квартири має
право на отримання компенсації її
вартості.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що остання не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні вимог позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
позбавлена можливості виплатити
компенсацію позивачу, заперечує проти
задоволення вимог позову, а тому
набуття нею права власності на спірну
частку майна відповідача у примусовому
порядку є незаконнім та порушує її
права.

З таким висновком погоджується колегія
суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбаченим законом і
загальним принципам міжнародного
права.

Згідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Статтею 364 ЦК встановлено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 30.01.2004 року,
який був розірваний рішенням суду
05.12.2007 року. Під час шлюбу ними 20.09.2005
року була придбана однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 належить по 1/2 частці у праві
власності на неї.

Відповідно до довідки КП «Жилсервіс -
23» СМР № 278 від 30.12.2012 року у спірній
квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4
та її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до звіту про оцінку
однокімнатної квартири АДРЕСА_1
оціночна вартість квартири на 06.12.2013
року становить 207788,00грн., 1/2 частки -
103894,00грн.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що при вирішення даного спору,
окрім спеціальної норми (ст. 364 ЦК
України) слід керуватися і загальними
засадами цивільного законодавства (ст.
3 ЦК України) щодо справедливості,
добросовісності та розумності з
врахуванням прав і інших інтересів
усіх співвласників, при цьому мають
бути ретельно вивчені обставини справи
та з'ясовано, чи реалізація права на
отримання компенсації вартості частки
е порушить прав інших осіб, які не мають
змоги сплатити співвласникові грошову
або іншу матеріальну компенсацію
вартості його частки, і що такий виділ
не завдасть їм шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_4
звільнена з останнього міста роботи. 12
квітня 2011 року їй припинена виплата
допомоги по безробіттю.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої дитини
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться
на її утриманні та проживає разом з
відповідачем.

Відповідно до довідки
Севастопольського міського центру
зайнятості станом на 16.12.2013 року ОСОБА_4
не перебуває на обліку, як
зареєстрований безробітний та
матеріальна допомога по безробіттю їй
не призначалася.

Виходячи з наведеного судова колегія
вважає вірними висновки суду першої
інстанції про відмову позивачу у
задоволенні вимог позову щодо
стягнення грошової компенсації
належної ньому части спірного майна з
тих підстав, що це є порушенням прав
відповідача, оскільки у ОСОБА_4
відсутня можливість сплатити грошову
компенсацію на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо
обов'язкової згоди на отримання
грошової компенсації лише з боку
власника який просить сплатити на його
користь компенсацію за частку
належного ньому майна та відсутності
вимог закону щодо необхідності згоди
іншого власника на надання цієї
компенсації є не обґрунтованими
оскільки порушують вимоги ч. 4 ст. 319 ЦК
України.

До того ж колегія суддів враховує, що
відповідно до приписів ч. 2 ст. 364 ЦК
України лише після отримання
компенсації за частку у праві спільної
часткової власності право у такого
співвласника на частку припиняється, а
тому обраний позивачем спосіб захисту
не може бути задоволений судом.

За таких обставин слід визнати, що суд
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, відповідно до вимог ч.1 ст. 308
ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст.ст.313, 314
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 18 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
В.П.Клочко

О.В.Козуб

Апеляційний суд міста Севастополя

Справа № 22ц- 797/466/14 р.
Головуючий в першій

Категорія 46
інстанції Гаврилова О.В.

Доповідач в апеляційній

інстанції Моцний М.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Моцного
М.В.,

суддів - Клочка В.П.,
Козуб О.В.,

за участю секретаря - Мазнєва
Ю.М.,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 18
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
припинення права власності, стягнення
грошової компенсації вартості частки у
майні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ст.ст.313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 18 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.В.Моцний

Судді:
В.П.Клочко

О.В.Козуб