Справа № 639/5653/13-ц
Провадження № 2/639/391/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря - Олійник Я.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист
права власності, виселення та зняття з
реєстрації місця проживання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що він
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 разом з матір'ю та
відповідачкою ОСОБА_2, яка є його рідною
сестрою. В 2010 році зазначений житловий
будинок його мати подарувала
відповідачу, після чого ОСОБА_2 в квітні
2012 року замінила замки на вхідних
дверях до житлового будинку та двору, а
ключі від них позивачу не надала.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова позов ОСОБА_3. ОСОБА_2,
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 витрати на
комунальні послуги у розмірі 2245,29, в
іншій частині позовних вимог
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1
задоволено частково, зобов'язано
ОСОБА_3 ОСОБА_2, не перешкоджати ОСОБА_1 в
користуванні житловими кімнатами 14,1 та
14,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, в іншій
частині позовних вимог відмовлено,
рішенням судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 19.12.2012 року рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 26.07.2012 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
ОСОБА_3, ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні житловими кімнатами
площею 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ,
а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, судового збору у сумі 107
грн. 30 коп. - скасовано ,в іншій частині
рішення залишено без змін. Після
розгляду у суді вказаної цивільної
справи ОСОБА_1 повернувся у
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
однак відповідачка продовжувала
чинити перешкоди у користуванні
спірним житловим приміщенням , у
зв'язку із чим ОСОБА_1 просить суд
зобов'язати відповідача ОСОБА_2
демонтувати засов на внутрішній
стороні вхідної двері будинку АДРЕСА_1,
а також засов на внутрішній стороні
хвіртки забору, зобов'язати ОСОБА_2
видати позивачу ключі від вхідної
двері та хвіртки забору будинку
АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 усунути
створені позивачеві перешкоди в
проживанні в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
захист права власності, виселення та
зняття з реєстрації місця проживання ,
посилаючись на те, що на підставі
договору дарування житлового будинку
від 23 грудня 2010 року ОСОБА_2 є власником
будинку АДРЕСА_1, у зв'язку із чим право
користування зазначеним будинком у
ОСОБА_1 припинилось. Не зважаючи на це
ОСОБА_1 намагається отримати право
користування будинком всупереч волі
нового власника вказаного нерухомого
айна та відмовляється добровільно
виселитись з спірного будинку та
знятись з реєстрації місця проживання
в ньому. У зв'язку з чим ОСОБА_2 просить
суд захистити її право власності на
зазначений будинок шляхом виселення
ОСОБА_1 та зняття з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4 первісний позов
підтримали в повному обсязі та
пояснили, що позивач є рідним братом
відповідачки. 23 грудня 2010 року ОСОБА_2
отримала в дар від ОСОБА_3 будинок
АДРЕСА_1. В зазначеному будинку позивач
був зареєстрований та проживав з
народження. З квітня 2012 року ОСОБА_2
замінила замки на вхідних дверях до
будинку та хвіртці забору та перестала
пускати позивача в будинок, чим створює
йому перешкоди у користуванні
будинком. Після того, як відповідач
стала власником спірного будинку між
ними будь-яких договорів про право
позивача на користування спірним
будинком не укладалось, письмової
згоди на проживання позивача в будинку
відповідач не надавала. Позивач та його
представник вважають, що ОСОБА_1 є
членом сім'ї відповідача, як власниці
спірного будинку, а тому має право
користування ним. Проти задоволення
зустрічного позову ОСОБА_1, та його
представник заперечували, посилаючись
на його безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 26.02.2014 року у судове
засідання не з'явилась, про причини
неявки суд не повідомила, заяв про
розгляд справи за її відсутності до
суду не подавала, її представник та
позивач за первісним позовом не
заперечували проти продовження
розгляду справи за її відсутності
.12.12.2013 року у судовому засіданні
ОСОБА_2 пояснила суду , що перешкод
ОСОБА_1 щодо користування житловим
будинком за адресою: АДРЕСА_1 не чинила
та замки у хвіртці у 2012 році нею були
замінені оскільки попередній замок
зламався. Проти проживання ОСОБА_1 у
вказаному будинку заперечує, оскільки
жодних усних чи письмових
домовленостей та правочинів вона з
ОСОБА_1 щодо його проживання у
спірному будинку не
укладали.Реєстрація, проживання та
користування ним спірним будинком, на
думку ОСОБА_2 , є порушенням її права
приватної власності та перешкоджає їй
користуватися і вільно розпоряджатися
належним їй будинком, у зв'язку з чим
вона і була змушена звернутися до суду
із зустрічним позовом.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_5 у судовому засіданні позов
ОСОБА_1 не визнав , підтримав зустрічний
позов , пояснив що з 23 грудня 2010 року
ОСОБА_2 стала власником будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування, у зв'язку із чим право
користування спірним будинком у ОСОБА_1
припинилось. В будинку на теперішній
час залишились речі ОСОБА_1, які він
добровільно відмовляється забирати.
Також ОСОБА_1 на вимогу ОСОБА_2
відмовляється добровільно залишити
спірний будинок та знятись з
реєстрації місця проживання в ньому.
Позивачка за зустрічним позовом згоду
на проживання в належному їй будинку
ОСОБА_1 не надавала, між ними будь-яких
договорів про право позивача за
первісним позовом на користування
спірним будинком не укладалось, ОСОБА_1
не є членом її родини, у зв'язку із цим
вважає, що право ОСОБА_1 на користування
будинком АДРЕСА_1 припинилось на
підставі закону. Відповідач вважає, що
ОСОБА_1 шляхом звернення до суду із
первісним позовом фактично
намагається отримати право
користування зазначеним будинком
всупереч її волі, як власника будинку
та всупереч вимогам закону, та вважає ,
що належним способом захисту її прав
буде відмова у задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного
позову ОСОБА_2 про захист її права
власності, виселення позивача та
зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_1 в спірному будинку.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснив, що сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не
пускає його до житлового будинку, де
він проживав. В листопаді 2012 року
свідок приїхав з позивачем на адресу
:АДРЕСА_1 , однак відповідачка їх не
пустила, замки на дверях хвіртки і
житлового будинку були змінені на нові,
оскільки ключ до замків не підходив. В
січні 2013 року позивач знову приїздив за
вказаною адресою, стукав в вікна ,однак
ОСОБА_2, вимкнула світло і не впустила
до житлового будинку позивача. Коли
свідок приходив за вказаною адресою
хвіртка була відкрита.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона знає
ОСОБА_1 з 2012 року, за адресою :АДРЕСА_1, в
2010 році ОСОБА_1, робив ремонт підлоги ,
фарбував її, в 2011 році робив ремонт даху
будинку. Влітку 2012 року позивач
рихтував ставні. Свідок зазначила, що
особисто була присутня при виконанні
ОСОБА_1 вказаних вище будівельних
робіт. Того ж року ОСОБА_1 до житлового
будинку за вказаною адресою не
впускали, замки були замінені, хто їх
змінив свідку невідомо. Зі слів
позивача свідку відомо, що з приводу
вказаного питання ОСОБА_1 звертався до
суду і прокуратури. Навесні 2013 року
свідок чув по телефону як ОСОБА_1 просив
у сестри пустити його до матері. В
будинок позивачем були придбані
телевізор , посуд. В зазначеному
будинку є особисті речі позивача,
телевізор, портативне відео, фарби,
картини.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що 20.03.2013 року ОСОБА_1 не мав
можливості потрапити до будинку за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки ключі не
підходили ані до дверей будинку, ані до
хвіртки. ОСОБА_1, показував свідку сарай
де він проживав, в якому було ліжко. Піч
не топилася.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 20.03.2013 року ,
26.07.2013 року, 03.12.2012 року вони з позивачем
не могли потрапити до будинку за
адресою: АДРЕСА_1, оскільки ключі до
хвіртки та до будинку не підходили.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_1, знає більше 10 років.
В кінці 2013 року позивач перебував в
сараї, оскільки його сестра ОСОБА_2, до
будинку його не пускала.

Свідок ОСОБА_11 пояснила що знає
позивача більше 6 років, була у нього
влітку дома у гостях в 2011р., 2012р., 2013р. З
травня 2012 році ОСОБА_1, почав жити в
сараї оскільки замки в будинку
поміняли. В серпні 2012 року позивач
через хвіртку до будинку зайти не міг,
він став стукати в вікна, однак його
сестра ОСОБА_2 відмовилась впускати
його до будинку. Окрім того, свідок
бачила як позивач робив ремонт даху в
2011 році , в 2013 році робив доріжку до
сараю.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка позивач за первісним
позовом ОСОБА_1 пояснив, що з дня
народження проживає у будинку за
адресою: АДРЕСА_1, займався роботою по
дому, ремонтом даху, садівництвом на
ділянці, доглядав лежачу матір. В кінці
квітня 2012 року у вказаному будинку і на
хвіртці з'явились нові замки, у зв'язку
з чим позивач переселився до сараю.
Сестра позивача ОСОБА_2 відноситься до
нього агресивно, стріляла з вікна,
однак позивач за вказаним фактом до
міліції не звертався. В березні 2013 року
ОСОБА_1, звернувся до Жовтневого РВ
ГУМВС України в Харківській області із
заявою щодо чинення йому перешкод у
коритуванні будинком, однак йому було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи.

У заяві, посвідченої приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_12, ОСОБА_13
зазначила, що бачила як ОСОБА_1 займався
ремонтними роботами будинку АДРЕСА_1 у
жовтні 2009 р. ,у червні 2010 в. у жовтні 2011 р.
( ремонтував і фарбував дах, віконні
рами та підлогу у будинку), займався
садівництвом на присадибній ділянці.
ОСОБА_1 доглядав за своєю матір'ю ,яка є
лежачою хворою, готував їй їжу, виносив
судно, прибирав в її кімнаті, купував
харчі, ліки. Останній раз ОСОБА_13 була у
будинку 18.04.2012 року після чого його
сестра ОСОБА_2, змінила замки на вхідних
дверях до будинку і хвіртці забору та
не пускає ОСОБА_1 в будинок , у чому
ОСОБА_13 переконалась особисто 29.09.2012 р.
та 11.10.2012 року. Із заяви вбачається, що
наведені в заяві дані нотаріусом не
перевірялися, нотаріус згідно ст.. 78
Закону України «Про нотаріат» не
посвідчує факти, викладені у документі
, а лише підтверджує, що підпис зроблено
певною особою ( т.1 а.с. 195)

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, їх представників,
пояснення свідків, дослідивши письмові
докази, що містяться в матеріалах
цивільної справи, приходить до
висновку щодо відмови у задоволенні
первісного позову та про задоволення
зустрічного позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права , свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України,
права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідно
до договору дарування житлового
будинку від 23 грудня 2010 року,
посвідченого державним нотаріусом
П'ятої Харківської державної
нотаріальної контори Кожушною Л.М.,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1347,
відповідачка ОСОБА_2 отримала у
власність від ОСОБА_3 житловий будинок
з надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.129-130).

Право власності на вказаний будинок
зареєстроване за ОСОБА_2 , що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав , виданого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» № січня 2011 року
( т.1 а.с.131).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова позов ОСОБА_3. ОСОБА_2,
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 витрати на
комунальні послуги у розмірі 2245,29, в
іншій частині позовних вимог
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1
задоволено частково, зобов'язано
ОСОБА_3 ОСОБА_2, не перешкоджати ОСОБА_1 в
користуванні житловими кімнатами 14,1 та
14,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, в іншій
частині позовних вимог відмовлено (т.1
а.с. 204-211).

Рішенням судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 19.12.2012 року рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 26.07.2012 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
ОСОБА_3, ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні житловими кімнатами
площею 14,1 та 14,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ,
а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, судового збору у сумі 107
грн. 30 коп. - скасовано ,в іншій частині
рішення залишено без змін ( т.1 а.с. 11-12).

З паспорта громадянина України серії
НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 з 05
червня 1990 року зареєстрований в
належному ОСОБА_2, будинку ( т. 1 а.с.201).

У судовому засіданні встановлено та
підтверджено поясненнями свідків, що
починаючи з серпня 2012 року ОСОБА_2
чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом
зміни замків на вхідних дверях до
будинку і хвіртці забору , про що ОСОБА_1
та свідками були складені відповідні
акти 09.08.2012 р., 29.09.2012 р., 11.10.2012 р., 02.11.2012 р.,
16.01.2013 р., 30.01.2013 р., 20.03.2013 р., 27.03.2013 р.,
01.04.2013 р., 26.07.2013 р., 21.09.2013 р., 02.10.2013р.( т. 1
а.с.57, 59, 58, 79, 77, 78, 80-83, 142,144, т.2 а.с.1-4).

Вказана вище обставина змусила ОСОБА_1
ночувати на Південному залізничному
вокзалі м. Харкова , на підтвердження
чого позивач надав копії чеків
платного залу очікування вокзалу
«Харків-Пас» за 07.01.2013 р.- 10.01.2013 р., 23.01.2013
р.-25.01.2014 р.,27.01.2013р, 01.02.2013 р.,05.02.2013 р.-
08.02.2013р., 10.02.2013р.-11.02.2013р., 13.02.2013р.,
15.02.2013р., 17.02.2013 р., 19.02.2013 р., 21.02.2013 р.,
27.02.2013 р., 28.02.2013 р., березень 2013 року
-04,06,11,17,19,21,24,28,29, травень 2013 року -
05-10,17-20,22,27-29,31, червень 2013 року -01, 04, 09, 11,
17, 18, 20, 22, 26, 28-30, липень 2013 року - 04, 07, 09, 11,
14, 15, 16, 17, 19, 22, 24, 25, 26, 30 ( т.1 а.с.106-111), однак
суд критично ставиться до вказаних
доказів, оскільки на зазначених чеках
відсутні відомості щодо прізвища,
ім'я, по батькові особи, яка
користувалась послугами залу
очікування.

На час реєстрації ОСОБА_1 в будинку
власником була його бабуся - ОСОБА_14,
після смерті якої право власності на
будинок перейшло до ОСОБА_3

На час реєстрації позивача в будинку
відповідачу ОСОБА_2 було сім років, та
вона своєї згоди на його реєстрацію в
будинку не надавала не лишу у зв'язку із
віком, а й у зв'язку із тим, що власником
спірного будинку не була.

Суд погоджується з доводами
відповідача про те, що передбачаючи
право власника жилого будинку
(квартири) на відчуження цих об'єктів,
закон не передбачив при цьому перехід
прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) у зареєстрованих
в них осіб, у випадку зміни власника
будинку (квартири), оскільки вони
ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 ЖК Української
РСР до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

ОСОБА_1 не є членом родини ОСОБА_2, у
зв'язку із чим право ОСОБА_1 на
користування будинком АДРЕСА_1,
припинилось на підставі закону у
зв'язку із зміною власника будинку, що є
підставою для відмови у задоволенні
первісного позову.

Задовольняючи зустрічний позов суд
виходить з наступного.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного
кодексу України кожен громадянин має
право вільно володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому на праві
власності майном.

Відповідно до статті 321 ЦК України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 383 Цивільного кодексу
України та ст. 150 ЖК Української РСР,
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру (будинок),
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші, не заборонені
законом угоди. Обмеження чи втручання у
право власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику квартири право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
пов'язані з позбавленням володіння.

Відповідно до 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Чинним законодавством України не
передбачено перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Суд вважає безпідставними посилання
представника позивача за первісним
позовом на обов'язок ОСОБА_2 щодо
збереження за ОСОБА_1 права
користування вказаним нерухомим
майном, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що договором дарування
вказаного вище житлового будинку від 23
грудня 2010 року, посвідченого державним
нотаріусом П'ятої Харківської
державної нотаріальної контори
Кожушною Л.М., зареєстрованого в
реєстрі за № 2-1347, не було встановлений
відповідно до ст. 725 ЦПК України
обов'язок обдаровуваного вчинити певну
дію майнового характеру на користь
третьої особи, а саме ОСОБА_1 або
утриматися від її вчинення , тобто не
пред'являти вимог до ОСОБА_1 про
виселення .

Виникнення права членів сім'ї власника
будинку на користування будинком та
обсяг цих прав залежить від виникнення
у власника будинку права власності на
цей будинок, а отже, припинення права
власності на будинок припиняє право
членів його сім'ї на користування цим
будинком.

Оскільки ОСОБА_2 є власником
вказаного вище житлового будинку , а
ОСОБА_1 вселився до цього будинку та
проживає в ньому зі згоди колишнього
власника будинку, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
ОСОБА_2 щодо усунення перешкод у
користуванні належним їй будинком ,
виселення та зняття ОСОБА_1 з
реєстрації за адресою : АДРЕСА_1

У відповідності до положень ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вибір вільного місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної
сили,зокрема, про виселення.

Оскільки ОСОБА_1 має намір всупереч
волі ОСОБА_2 на вселення до спірного
будинку , ОСОБА_2, як власник будинку,
має право вимагати усунення їй
перешкод у здійсненні нею права
власності на спірний будинок, шляхом
виселення ОСОБА_1 з нього. Таким чином,
зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Таким чином суд стягує з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 57, 60, 88, 208,209, 212 -215
ЦПК України , ст. ст. 150, 156 , 162 ЖК України,
ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про захист права власності,
виселення та зняття з реєстрації місця
проживання задовольнити.

Захистити право власності ОСОБА_2 на
житловий будинок з надвірними
будівлями , що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з
житлового будинку з надвірними
будівлями , що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Зняти з реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий
збір у сумі 114 ( сто чотирнадцять) грн. 70
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.М.Гаврилюк