Справа № 464/8291/13
Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/541/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 25 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа ВАТ "СКБ "Дністер" в
особі ліквідатора про стягнення
заборгованості, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа
ВАТ "СКБ "Дністер" в особі ліквідатора
про стягнення 15825,16 грн. заборгованості
за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає те, що на
підставі рішення НБ України, згідно з
протоколом №60 аукціону від 14.06.2013
придбала майнові права за кредитною
заборгованістю, шляхом укладення
договору купівлі продажу (відступлення
прав вимоги) від 14.06.2013 року набула
право вимоги за кредитними договорами
укладеними між позичальниками
(боржниками) та ВАТ СКБ «Дністер» в
кількості 2097 одиниць, в т.ч. за
договором №75516 / 1 про надання
комісійного кредиту від 21 листопада 2007
року укладеного між ВАТ СКБ «Дністер»
та ОСОБА_5.

Також вважає, що нею правомірно
застосовано до відповідача за
невиконання зобов'язання за кредитним
договором неустойку (штраф, пеню) у
розмірі визначеним договором №75516 / 1
про надання комісійного кредиту від 21
листопада 2007 року. Така ж позиція
висвітлена у інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
07.04.2008 р. N 01-8/211 п. 29 "Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України» у
випадку заміни кредитора у
зобов'язанні до нового кредитора
переходять усі права первісного
кредитора у зобов'язанні, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
нового кредитора в тому числі
переходить в повному обсязі і право на
неустойку як субсидіарне право.

Відповідно до частини першої статті 264
ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Як слідує із виписок наданих ВАТ СКБ
«Дністер» позивачу, із розрахунку
зробленого позивачем на підставі
наданих виписок банком останні платежі
відповідачем зроблено 01 квітня 2009 року
в сумі 200.00 грн. та 339.61 грн.

Неодноразово ВАТ СКБ «Дністер»
звертався до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитним зобов'язанням по договору
№75516 / 1 про надання комісійного кредиту
від 21 листопада 2007 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладені
факти та обставини справи, рішення
Сихівського районного суду від 25
жовтня 2013 р. у цивільній справі 464/8291/13-ц,
слід вважати не обґрунтованим, не в
повній мірі відображені обставини, які
мають значення для даної справи
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є не
вичерпними, надані сторонам докази не
досліджені в повній мірі в судовому
засіданні. Просить рішення скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_3,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

З обставин справи вбачається те, що
21.11.2007 р. між третьою особою ВАТ
«Селянський комерційний банк
«Дністер» та відповідачем ОСОБА_5
укладено договір №75516/1 про надання
комісійного кредиту, згідно з яким банк
надає, а позичальник отримує кредит в
сумі 10 000 грн. з поверненням згідно з
графіком платежів по кредитному
договору (додаток №1, що є невід'ємною
частиною даного договору) з кінцевою
датою погашення 21.11.2008 р. з платою за
користування кредитом - щомісячна
сплата процентів у розмірі 0,0001%.

Відповідно до протоколу № 60 аукціону з
реалізації майна від 14.06.2013 р. ВАТ «СКБ
«Дністер» майнові права за кредитами,
наданими фізичним особам за договорами
про надання без заставних кредитів у
кількості 2097 одиниць на загальну суму 23
530 213, 73 грн., продано позивачу ОСОБА_4 за
52 541,15 грн. 14.06.2013 р. між третьою особою
ВАТ «СКБ «Дністер» (первісний кредитор)
та позивачем ОСОБА_4 (новий кредитор)
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за зобов'язань по кредитних
договорах (відступлення права вимоги).

Відповідно до акта передачі-приймання
майна (активів) від 25.06.2013 р. ВАТ «СКБ
«Дністер» передав, а ОСОБА_4 прийняла
право вимоги, належне продавцеві
первісному кредитору - первісному
кредиторові за невиконаними грошовими
зобов'язаннями, що виникли на підставі
договорів про надання кредитів
укладених між ВАТ «СКБ «Дністер», в т.ч.
його регіональними представниками
(філії, відділення) на території
України та боржниками (позичальниками)
в кількості 2097 одиниць згідно з
додатком 2. У відповідності до витягу з
додатку № 2 також передано право вимоги
по кредитному договору № 75516/1,
позичальником по якому виступає
відповідач ОСОБА_5, заборгованістю на
загальну суму 13422,69 грн., що складається
з: заборгованість по тілу кредиту - 6162,30
грн.; заборгованість за комісією - 7260,39
грн.

Так, договором купівлі-продажу прав
вимоги за зобов'язань про кредитних
договорах (відступлення права вимоги)
від 14.06.2013 р. після підписання цього
договору та здійснення новим
кредитором відповідно до розділу 2, п.3.1,
3.2 цього договору повної оплати
(розрахунку) за ним до нового кредитора
переходить право вимоги первісного
кредитора за грошовими зобов'язаннями
боржників (позичальників) (п.1.5
договору).

Суд першої інстанції вірно встановив
те, що згідно з витягом до додатку № 2
позивачу ОСОБА_4 передано
заборгованість на загальну суму 13422,69
грн., що складається з: заборгованість
по тілу кредиту - 6162,30 грн.;
заборгованість за комісією - 7260,39 грн.,
яка утворилась на моменту кладення
договору купівлі-продажу вимог - 14.06.2013
р.

Однак, позивач просить стягнути: пеню
по кредиту в сумі 910,50 грн., починаючи з
22.08.2012 р.; суму штрафу по кредиту - 346,20
грн., починаючи з 31.03.2008 р.; суму пені по
прострочених комісіях - 1072,75 грн.,
починаючи з 22.08.2012 р.; суму штрафів по
прострочених комісіях - 73,02 грн.,
починаючи з 25.04.2008 р., що не ґрунтується
на умовах укладеного договору
купівлі-договору прав вимоги.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що згідно ст.517 ЦК України
передбачено, що боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора у
зобов'язанні.

У п.4.2 договору купівлі-продажу прав
вимоги від 14.06.2013 р. первісний кредитор
зобов'язаний письмово протягом
двадцяти п'яти робочих днів, з моменту
переходу права вимоги до нового
кредитора, визначеного у п.1.5 цього
договору (після підписання договору та
здійснення повної оплати (розрахунку)
за цими договором), повідомити боржника
про відступлення права вимоги за цим
договором новому кредитору та надати
новому кредитору документальне
підтвердження сповіщення боржника.

У наявних суду матеріалах відсутні
відомості про повідомлення
відповідача ОСОБА_5 про заміну
кредитора, і, як ствердив у суді
представник третьої особи, таке
повідомлення боржнику не направлялось.

Крім того, за умовами ст.262 ЦК України
заміна сторін у зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене
майно тощо).

Так, згідно з договором про надання
комісійного кредиту №75516/1 від 21.11.2007 р.
кінцевою датою погашення ОСОБА_5
кредиту є 21.11.2008 р., а відтак саме з цього
часу слід рахувати початок перебігу
строку позовної давності.

Згідно з вхідним штампом суду позивач
ОСОБА_4 звернулась до суду з даним
позовом 23.08.2013 р., тобто з пропуском
строку позовної давності.

Посилання позивача на переривання
строку позовної давності у зв'язку із
зверненням ВАТ «СКБ «Дністер» до суду з
позовами із вимогами про стягнення з
відповідача ОСОБА_5 боргу за кредитним
договором є безпідставними, оскільки
такі залишались без розгляду, а
відповідно до ч.1 ст.265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Судова колегія оглянула справи
Сихівського районного суду м.Львова та
встановлено, що ухвала про залишення
позову без розгляду по справі №2-597/2012
від 9.07.2012 року та ухвала про залишення
позову без розгляду по справі
№1319/10442/2012 від 27.06.2013 року ВАТ «СКБ
«Дністер», а також ОСОБА_4 не
оскаржували.

Отже висновки суду відповідають
вимогам ч.1 ст.265 ЦК України про те, що
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

У ст.267 ЦК України визначено, що заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови в позові.

Щодо заяви позивача про поновлення
строку позовної давності (плата
комісії та пені 01.04.2009 р., чинності
договору про надання кредиту до
повного виконання сторонами
зобов'язань, звернення третьої особи до
Сихівського районного суду м.Львова та
перебування на розгляді в даному суді
справи за позовом третьої особи до
відповідача про стягнення боргу), то
обставини, викладені в ній, всупереч
ст.ст.10, 60 ЦПК України, жодним чином не
підтверджені, не є поважними в
розумінні ч.5 ст.267 ЦК України, а відтак
порушене право не підлягає захисту.

Посилання позивача на те, що
відповідачем сплачено комісію та пеню
01.04.2009 р., що може бути підставою для
переривання строку позовної давності у
відповідності до ст.264 ЦК України, то
таке належними та допустимими доказами
не підтверджене (реєстр платіжних
документів третьої особи таким не є), а
крім того навіть з цього часу до 23.08.2013
р. ( часу звернення до суду), строк
позовної давності є пропущеним.

Доводи апеляційної скарги
вищезазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
приймаючи рішення по суті спірних
позовних вимог.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314,
ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 25 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.