Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Новоазовський
районний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Китаєва А.В.,

при секретарі
П'ятигорській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Новоазовську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Новоазовського районного управління
юстиції, Дочірнього підприємства
"Ілліч-Агро Донбас" Публічного
акціонерного товариства "ММК ім.Ілліча"
про відміну державної реєстрації
договору оренди землі та витребування
земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.09.2013 року звернувся до
суду з даним позовом до відповідачів,
зазначаючи, що він є власником
земельної ділянки площею 7,40 га,
розташовану на території
Комінтернівської сільської ради,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належить йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ДН №008506 від 05.03.2002
року.

Після отримання державного акту він,
позивач, передав земельну ділянку в
оренду ВАТ «ММК ім.Ілліча», а з 2006 року
земельна ділянка перебуває в
користуванні у відповідача, з яким він,
позивач, договір не укладав, хоча
Дочірнє підприємство "Ілліч-Агро
Донбас" Публічного акціонерного
товариства "ММК ім.Ілліча" виплачувало
йому орендну плату за користування
земельною ділянкою.

03.07.2013 року він звернувся до
відповідача з вимогою повернути йому
земельну ділянку, оскільки вирішив
самостійно обробляти її. Проте
відповідач ознайомив його з договором
оренди земельної ділянки № 159 від 30.11.2006
року, який він начебто уклав з ним.
Відповідач запропонував надати заяву
про розірвання зазначеного договору,
оскільки він зареєстрований 08 лютого
2008 року за №16 та є укладеним, при
цьому відповідач надав один екземпляр
договору оренди.

Ознайомившись з договором, позивач
надав відповідачу заяву про розірвання
договору, в якій зазначив, що підпис в
договорі не його. Проте відповідач
відмовився повертати земельну
ділянку.

Просив визнати недійсним договір
оренди землі № 159 від 30.11.2006 року,
укладений між ОСОБА_1 та дочірнім
підприємством «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», зареєстрований
08 лютого 2008 року в Новоазовському РВ
ДРФ ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам» за №
16, витребувати у Дочірнього
підприємства "Ілліч-Агро Донбас"
Публічного акціонерного товариства
"ММК ім.Ілліча" земельну ділянку,
стягнути з ДП "Ілліч-Агро Донбас"
Публічного акціонерного товариства
"ММК ім.Ілліча" судові витрати .

У судове засідання позивач не
з'явився, надав суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності
у присутності його представника
адвоката ОСОБА_3

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву з
проханням розглянути справу за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за відсутності
представника відповідача, надав
заперечення проти позову, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі з наступних підстав.

По-перше, договір укладено відповідно
до вимог чинного законодавства та він є
дійсним. Договір було укладено в
письмовій формі з погодженням усіх
наявних істотних умов, позивач на час
укладення договору мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності, його
волевиявлення було спрямоване на
укладення договору. На час укладення
договору був чинний Порядок державної
реєстрації договорів оренди землі,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073
(далі «Порядок»). Пунктами 10-12 Порядку
передбачено послідовність дій для
реєстрації договору оренди земельної
ділянки, згідно якої для висновку про
можливість державної реєстрації
спеціальним органом державної влади,
якому надана відповідна компетенція з
державної реєстрації договорів,
проводиться комплексна перевірка
наданих документів, в тому числі тексту
редакції договору на відповідність
закону, за результатами якої робиться
висновок про відповідність договору
чинному законодавству та можливості
його державної реєстрації або про
відмову в реєстрації. Договір оренди,
що укладений між сторонами,
зареєстровано у встановленому порядку
у відділі Держкомзему у Новоазовському
районі 05.02.2008 року. Тобто договір,
укладений між сторонами, повністю
відповідає вимогам законодавства та
волі сторін.

По-друге, позивач не підтвердив
доказами обставини, котрими
обґрунтував позовні вимоги.

Також, у зв'язку з тим, що по справі було
проведено судово-почеркознавчу
експертизу, представник відповідача
надав суду доповнення до заперечень на
позовну заяву, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі з наступних підстав.

По-перше, відповідач користувався
земельною ділянкою Позивача на
підставі належним чином оформленого
правочину. Відповідно до ст.18 Закону
України «Про оренду землі». Договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації. Договір
пройшов державну реєстрацію у
Новоазовському районному відділенні
ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам» 13.01.2012
року. Про те, що Договір позивач
власноруч не підписував, представник
відповідача дізнався лише
ознайомившись з висновком експерта
сектору техніко-криміналістичного
забезпечення роботи Маріупольського
МУ НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій
області за результатом проведення
судово-почеркознавчої експертизи №490
від 15.08.2013 року (далі - «Висновок»).
Відповідно до Розділу 5 договору
відповідачем виплачувалася, а
позивачем отримувалася орендна плата.
Відповідач використовував земельну
ділянку позивача згідно умов договору.
Таким чином, у відповідача не було
підстав вважати, що договір позивачем
не підписувався, оскільки з 2008 року
сторонами виконувались умови договору.

По-друге, підстави для анулювання
державної реєстрації договору та
витребування земельної ділянки
відсутні, оскільки спірний договір
зареєстрований у встановленому
законом порядку та чинність правочину
пов'язана саме з його державною
реєстрацією.

Також представник відповідача надав
заяву з проханням застосувати
встановлену ст.257 ЦК України позовну
давність в три роки до вимог позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю ІІ-ДН
№008506 від 05.03.2002 року є власником
земельної ділянки площею 7,40 га (а.с.15),
розташованої на території
Комінтернівської сільської ради
Новоазовського району Донецької
області, цільове призначення якої - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Так, з копії договору оренди землі №159
від 30.11.2006 року (а.с.12-13) вбачається, що
між сторонами по справі був укладений у
письмовій формі договір оренди
земельної ділянки, за умовами якого
орендодавець ОСОБА_1 передав орендарю
ДП «Ілліч - Агро Донбас» належну йому,
орендодавцю, в оренду земельну ділянку
площею 7,40 га.

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 575 від 08.11.2013 року (а.с.37-40)
вбачається, що підпис в оригіналі
договору оренди землі № 159 від 30.11.2006
року, зареєстрованому 08.02.2008 року, в
розділі 11 «Реквізити сторін» у графі
«орендодавець» виконаний не ОСОБА_1, а
іншою особою.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
підлягає державній реєстрації й на
підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України,
ч. 2 ст. 125 Земельного Кодексу України та
ст. 18 Закону України «Про оренду землі»
є укладеним з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України і
пункту 8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» з наступними змінами і
доповненнями до неї, підставою
недійсності правочину є недодержання
саме в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Не
може бути визнаний недійсним правочин,
який не вчинено.

Як було встановлено в судовому
засіданні, спірний договір був
зареєстрований в Новоазовському РВ ДРФ
ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам» за №
16.

Проаналізувавши докази і дав їм оцінку
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що спірний договір оренди
земельної ділянки, оскільки він
підписаний обома сторонами договору, є
вчиненим, і тому в світі п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» він може бути
визнаний судом недійсним, оскільки у
судовому засіданні позивачем доведено,
що його волевиявлення на укладення
договорів оренди землі з ДП «Ілліч-Агро
Донбас» не було, оскільки це
ствердження позивача підтверджується
висновком вищенаведеної судової
почеркознавчої експертизи, а тому на
підставі ст.203 ЦК України суд визнає
спірний договір недійсним.

Також суд, вважає таким, що не підлягає
задоволенню заява представника
відповідача про застосування строків
давності, виходячи із наступного.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У п. 28 постанови № 9 від 06 листопада 2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив,
перебіг позовної давності щодо вимог
про визнання правочинів недійсними
обчислюється не з моменту вчинення
правочину, а відповідно до частини
першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

В силу ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до положень норм ст. 18
Закону України «Про оренду землі», ст.
125 Земельного кодексу України та статей
210, 640 ЦК України договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації. Такий правочин є укладеним
(вчиненим) з моменту його державної
реєстрації.

Отже, суд критично ставиться до
заперечення представника відповідача
проти позову з підстав пропущення
позивачем строку позовної давності,
передбаченого ст.257 ЦК України, так як
суд вважає, що позивач не міг
ознайомитися з текстом договору у
момент підписання у 2006 році та
перевірити його на відповідність
вимогам передбаченим ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», оскільки не
отримав його на руки, що не
заперечується сторонами.

Слід зазначити, що захист права
власності гарантується як
національним законодавством, так і ст.1
Першого Протоколу до Європейської
Конвенції з прав людини та основних
свобод, що у відповідності до ст.9
Конституції України та ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є частиною
національного законодавства. Зміст
цього конвенційного положення про
захист права власності розкритий у
ряді Рішень Європейського суду з прав
людини. Так у Рішенні Європейського
Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн
Велів Девелопментс ЛТД» проти
Ірландії» зазначається, що власники
мають право претендувати щонайменше на
законне сподівання на можливість
користуватись своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що
розраховував позивач, порушено
відповідачем.

Зазначена правова позиція суду
повністю співпадає з правовими
висновками суду касаційної інстанції,
які викладені в листі Вищого
спеціалізованого суду України від
27.09.2012 року № 10-1391/0/4-12 "Про практику
застосування судами при розгляді справ
окремих норм земельного законодавства"
та постановах Верховного Суду України
від 6 лютого 2012 року у справі №6-104ц11, від
14 березня 2012 року у справі №6-7цс12, від 4
квітня 2012 року у справі №6-21цс12.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір у розмірі 114,70
грн., а також витрати за проведення
експертизи у розмірі 900,48 грн.

Керуючись ст.ст.10, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 210, 638, 640 ЦК України, ст.125
Земельного кодексу України, Законом
України «Про оренду землі», Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» (з наступними
змінами і доповненнями до неї),
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №14 від 18.12.2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі», суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Новоазовського районного
управління юстиції, Дочірнього
підприємства "Ілліч-Агро Донбас"
Публічного акціонерного товариства
"ММК ім.Ілліча" про відміну державної
реєстрації договору оренди землі та
витребування земельної ділянки -
задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі
№ 159 від 30.11.2006 року, укладений між
ОСОБА_1 та дочірнім підприємством
«Ілліч-Агро Донбас» публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», анулювавши
його реєстрацію, проведену 08 лютого 2008
року в Новоазовському РВ ДРФ ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» за № 16.

Витребувати у Дочірнього підприємства
"Ілліч-Агро Донбас" Публічного
акціонерного товариства "ММК ім.Ілліча"
земельну ділянку площею 7,40 га,
розташовану на території
Комінтернівської сільської ради,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належить ОСОБА_1 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ДН №008506 від 05.03.2002
року.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Ілліч-Агро Донбас" Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" на користь
ОСОБА_1 судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 823 гривні 60
копійок, за проведення експертизи 900
(дев'ятсот) гривень 48 копійки.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Новоазовський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
А.В. Китаєв