Провадження № 2/127/130/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2014 року
місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі : головуючого судді Курбатової
І.Л.,

при секретарі Станіславській І.В.

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача Хрипун Ю.С.

третьої особи без самостійних вимог
ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ПАО
«Райффайзен банк Аваль», третя особа на
стороні позивача ОСОБА_4 про захист
прав споживача та визнання кредитного
договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області 02.12.2013 року з
позовом до ПАО «Райффайзен банк Аваль»,
третя особа на стороні позивача ОСОБА_4
про захист прав споживача та визнання
кредитного договору недійсним
звернувся ОСОБА_5 Позов мотивовано тим,
що між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» 09.07.2008 року укладено кредитний
договір № 014/035-23/60125. Відповідно до умов
договору, відповідач (за договором -
кредитор) надав позивачу (за договором -
позичальнику) кредит урозмірі49880 дол.
США строком користування до 09 липня 2028
року.Кредитні кошти надано для
здійснення розрахунків за договором
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. В
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 між позивачем та відповідачем
09.07.2008 року укладено договір іпотеки,
відповідно до умов якого ОСОБА_5
передав в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» нерухоме майно, а саме житлову
квартиру АДРЕСА_1.Також в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_5 між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
09.07.2008 року укладено договір поруки №187.
Відповідно до умов кредитного договору
ОСОБА_5 зобов'язувався сплачувати кошти
в погашення заборгованості за
кредитним договором у формі
щомісячного ануїтетного платежу в
розмірі 602,24 дол. США. Проте фінансова
криза в країні зумовила значне
зростання курсу долара США по
відношенню до гривні, що призвело до
зростання суми щомісячних платежів
позичальника вдвічі в національній
валюті. Таким чином, позивач вважає, що
істотно змінились обставини, якими
сторони керувались при укладенні
договору, що поставило сторони в
нерівні умови, що є підставою для
визнання договору недійсним через те,
що він суперечить Закону України «Про
захист прав споживачів». Крім того,
позивач зазначає, що в період виконання
умов кредитного договору важко
захворів та потребував термінового та
тривалого лікування. Позивач звертався
до відповідача з заявою про
перенесення терміну платежів і зміну
умов договору, проте відповідач не
відреагував, тому позивач звернувся до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 позовні
вимоги підтримали, з підстав
викладених у позові, просили
їхзадоволити.

Представник відповідача Хрипун Ю.С. в
судовому засіданні позов не визнала та
просила відмовити у його задоволенні,
через його безпідставність.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні не заперечувала щодо
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши сукупність
доказів у справі, судом встановлені
наступні факти та правовідносини, що їм
відповідають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З укладеного 09.07.2008 року між ОСОБА_5 як
позичальником, та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», як кредитором, кредитного
договору № 014/035-23/60125 вбачається, що
кредитор (відповідач) зобов'язався
надати позичальнику (позивачу) кредит в
сумі 49880,00 доларів СШАшляхом
одноразового надання кредитних коштів
у вказаній сумі 09.07.08 року з цільовим
використанням - придбання об'єкту
нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1.
Сторони укладенням вказаного договору
дійшли згоди, що строком користування
кредитом є 240 місяців, а датою
остаточного погашення кредиту - 09 липня
2028 року. Згідно п. 1.2,1.2.1 договору
сторони домовились, що за користування
кредитом позичальник сплачує проценти,
що розраховуються на основі процентної
ставки розмір якої може змінюватись на
умовах договору. На дату укладання
договору розмір процентної ставки
складає 13,5% річних. Згідно з п. 1.3.1,1.3.2,
1.3.3 договору погашення кредиту має
здійснюватись позичальником 22 числа
кожного календарного місяця протягом
строку кредиту щомісячними ануїтет
ними платежами в розмірі 602,24 доларів
США. ( а.с. 5-12).

Таким чином, зміст вказаного договору
свідчить, що сторони досягли згоди з
усіх істотних умов договору.

Виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором позичальником
ОСОБА_5 забезпечено іпотекою, що
підтверджується укладеним 09.07.2008 року
договором іпотеки, відповідно до умов
якого ОСОБА_5 передав в іпотеку ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» нерухоме
майно, а саме житлову квартиру АДРЕСА_1.
( а.с. 17-18)

Крім того, виконання зобов'язань за
кредитним договором забезпечено
порукою, що вбачається з укладеного між
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
(поручителем) 09.07.2008 року договір поруки
№187. (а.с. 19-20).

З договору купівлі - продажу квартири
від 09.07.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстрованого в
реєстрі № 3944 вбачається, що ОСОБА_5
придбано квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджує виконання банком умов
кредитного договору, а також те, що
позичальником,у відповідності до п.11.1
договору,використано кредитні коштиза
цільовим призначенням, визначеним п.1.1.2
кредитного договору.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч.1-5 ст. 203 ЦПК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з тим, позивачем в ході судового
розгляду не наведено доказів, що можуть
свідчити про наявність підстав
недійсності правочину, а саме
недодержання в момент його вчинення
вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, що
в сукупності з іншими доказами у
справі, змістом кредитного договору та
вимогами ст. 204 ЦК України, переконує
суд у відсутності підстав для визнання
укладеного кредитного договору
недійсним та задоволення позову.

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання представників позивача про
те, що кредитний договір суперечить
вимогам Закону України «Про захист
прав споживачів», оскільки вказані
доводи є безпідставними, а укладений
між сторонами договір вимогам
вказаного Закону не суперечить.

Крім того, судом враховано, що
позивачем недійсність правочину
обґрунтована лише послідуючими
змінами в країні (фінансовою кризою) та
погіршенням стану здоров'я позивача, що
не є доказомнедодержання в момент
вчинення правочину сторонами вимог,
встановлених ч. 1-5 ст. 203 ЦК України.

Також, не може свідчити про недійсність
правочину і посилання представників
позивача на те, що банком на підставі їх
звернень не зменшено розмір процентної
ставки у відповідності до п.4.1-4.1.6
договору, оскільки вказане не є доказом
недійсності договору. Разом з тим, суд
звертає увагу, що зміна розміру
процентної ставки є правом кредитора,
який її розмір протягом строку дії
договору не змінював.

Враховуючи, що розглянувши справу по
суті та оцінивши сукупність доказів у
справі, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, заява відповідача
про застосування строків позовної
давності задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 181, 182, 203, 215-235
ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАО
«Райффайзен банк Аваль», третя особа на
стороні позивача ОСОБА_4 про захист
прав споживача та визнання кредитного
договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: