РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі судді
Полянчука Б. І., при секретарі Панченко
Л. І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Приморська центральна районна
лікарня» про визнання недійсним та
скасування акту медичного огляду та
визнання недійсним висновку лікаря,
щодо результатів медичного огляду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом
до КП «Приморська центральна районна
лікарня» про визнання недійсним та
скасування акту медичного огляду та
визнання недійсним висновку лікаря,
щодо результатів медичного огляду,
який уточнив у позові від 28.05.2013 року,
вказуючи, що 28.03.2013 року він управляв
автомобілем у тверезому стані і був
зупинений не перехресті вул.
Пролетарській і вул. Новицького в м.
Приморську працівниками ДПС із-за
запаху алкоголю та почервоніння очей,
які без складання протоколу про
адміністративне правопорушення
доставили його в Приморську ЦРЛ на
медичний огляд. Медична сестра
зажадала від інспектора ДАІ
направлення на медогляд і останній
виписав його, але не зазначив номер і
серію протоколу та не підписав його.

На підставі направлення на
огляд з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння від 28 березня 2013 року,
виданого старшим інспектором ДПС
взводу супроводження старшим
лейтенантом міліції Пузь Д. Г. відносно
нього проведено медичний огляд на стан
сп'яніння в закладі охорони здоров'я -
КП «Приморська ЦРЛ» і оформлено
висновок щодо результатів медичного
огляду особи на стан сп'яніння № 41 від 28
березня 2013 року, яким визнано, що він
перебував у стані алкогольного
сп'яніння.

З цим висновком він не
погоджується, так як він складений з
порушенням вимог «Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, затвердженої
наказом МВС України та МОЗ України №
400/666 від 09.09.2009 р., зареєстрованого в МЮ
України 06.10.2009 р. за № 931/16947. Згідно п. 3.22
цієї Інструкції, висновки щодо
результатів медичного огляду особи на
стан сп'яніння, складені з порушенням
вимог Інструкції, вважаються
недійсними.

Про виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак сп'яніння
медичний огляд обстежуваної особи
провадиться з метою встановлення
наявності чи відсутності стану її
сп'яніння і огляду на стан сп'яніння
підлягають водії транспортних засобів,
щодо яких в уповноваженої особи
Державтоінспекції МВС є підстави
вважати, що вони перебувають у стані
сп'яніння згідно з ознаками такого
стану.

Вважає, що не було підстав та
необхідності проведення огляду на стан
сп'яніння, так як були відсутні
підстави вважати, що він перебував у
такому стані, а направлення на медичний
огляд старшим інспектором ДПС було
видано безпідставно.

За Інструкцією, огляд на
стан сп'яніння проводиться:
уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС на місці зупинки
транспортного засобу з використанням
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ України
та Держспоживстандартом України, чи
лікарем закладу охорони здоров'я (п. 1.6
Інструкції). Згідно до вимог п. 1.7
Інструкції, огляд на стан сп'яніння
проводиться в найближчому закладі
охорони здоров'я, якому надано право на
проведення такого огляду відповідно до
ст. 266 КУпАП, у разі відмови водія
транспортного засобу від проходження
огляду на стан сп'яніння на місці
зупинки транспортного засобу, або його
незгоди з результатами огляду,
проведеного уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС. Він
уповноваженій особі Державтоінспекції
МВС на місці зупинки транспортного
засобу в проведенні огляду не
відмовляв і не виражав незгоду із
результатом огляду, оскільки огляду на
місці зупинки не проводилось взагалі.
Направлення складено без зазначення у
який саме спосіб проводився огляд та за
допомогою яких спеціальних технічних
засобів, не зазначено результати
такого огляду. Направлення не містить
даних про протокол про
адмінправопорушення, складеного
уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС, що унеможливлює
встановити чому виникла необхідність
проведення медичного огляду чи його
проведення на забезпечення
достовірності результатів якого
огляду, проведеного уповноваженою
особою Державтоінспекції МВС,
унеможливлює визначити час (момент)
виявлення підстав для його проведення.
Згідно до вимог п. 2.9 Інструкції, з метою
забезпечення достовірності
результатів огляду водіїв
транспортних засобів, які мають бути
оглянуті в закладах охорони здоров'я,
уповноважена особа Державтоінспекції
МВС забезпечує доставку цих осіб до
найближчого закладу охорони здоров'я
не пізніше ніж протягом двох годин з
моменту виявлення підстав для його
проведення.

Таким чином, прийнявши
направлення на огляд з метою виявлення
стану його сп'яніння неповним та таким,
що не відповідає вимогам п. 2.8
Інструкції лікар закладу охорони
здоров'я вчинив порушення Інструкції.

Наступним порушенням
Інструкції є те, що лікар закладу
охорони здоров'я, в порушення вимог п. п.
2.3, 2.5, 3.9 Інструкції, використав для
проведення медичного огляду прилад,
який не мав підтвердження свідоцтвом
про державну реєстрацію і свідоцтвом
про його повірку. Так, за свідоцтвом №
5115/2006 про державну реєстрацію
спеціалізованого приладу визначення
концентрації парів етанолу в повітрі,
що видихаються «Алконт 01 су» термін дії
його закінчився 28 квітня 2011 року.
Свідоцтво про повірку робочого засобу
вимірювальної техніки № 12-01/76 від 03
березня 2013 року видане державним
повірником терміном до 20 вересня 2013
року на прилад для вимірювання
концентрації парів алкоголю «Алконт 01
су» із заводським № 140709, що не
співпадає із найменуванням приладу за
свідоцтвом № 5115/2006 про його державну
реєстрацію та із номером приладу,
використаного при медичному огляді
його стану, який і зазначено у акті
медичного огляду.

У результаті його огляду із
застосування приладу «Алконт 01 су»
виявилось, що вміст алкоголю в його
організмі перевищую норму. Лікар
закладу охорони здоров'я порушив
Інструкцію тим, що відмовив йому в
проведенні лабораторних досліджень
зразків його біологічного середовища,
якого він вимагав дізнавшись, що надати
йому під час проведення медичного
огляду свідоцтв про реєстрацію та
повірку приладу «Алконт 01 су»
неможливо та побачивши поганий
зовнішній стан приладу і мундштуку до
нього. Проведення такого лабораторного
дослідження могло спростувати дані
результатів огляду за приладом.
Отримавши відмову лікаря він
|розпочинавобурився його діями, тому
лікар зазначив в акті про його
агресивність під час огляду.
Артеріальний тиск у нього збільшився
внаслідок спілкування з лікарем з
приводу неналежного проведення огляду.
За п. 3.10 Інструкції проведення
лабораторних досліджень на визначення
наркотичного засобу або психотропної
речовини є обов'язковим. За відсутністю
впевненості у наявності алкогольного
сп'яніння, лікар повинен на його вимогу
забезпечити проведення лабораторного
дослідження. В акті медичного огляду
лікарем записано результати тих
обстеження, які не проводилось (щодо
рухової сфери, вегетативно-судинної
реакції, дихання, рухової сфери, ході,
пози Ромберга, точних рухів). Не
виключає, що всі підозри щодо стану
сп'яніння виникли внаслідок його
тривалого захворювання на хронічний
вірусний гепатит С.

Також порушенням Інструкції
лікарем закладу охорони здоров'я є те,
що в акті медичного огляду № 41 від 28
квітня 2011 року в графі про результат
обстеження зазначено 0,6 %, що не
відповідає вимогам п. 2.7 Інструкції, за
яким показники спеціальних технічних
засобів змісту алкоголю після
проведення тесту у видихуваному
повітрі мають цифровий показник більше
0,2 проміле алкоголю в крові. Тобто, саме
проміле, а не відсотки чи проценти.
Згідно п. 3.17 Інструкції усі записи в
акті медичного огляду та висновку щодо
результатів медичного огляду особи на
стан сп'яніння повинні бути
розбірливими, не допускається
формулювання «Норма».

Точний час зупинки
керованого ним автомобілю інспектором
невідомий, хоча записано 21-10 годин,
свідків на момент зупинки не було, на
момент оформлення направлення на огляд
протоколу ще не було оформлено взагалі,
про що свідчить час його оформлення -
21-50 годин. Згідно до п. 2.6 Інструкції
огляд на стан сп'яніння на місці
зупинки транспортного засобу
проводиться в присутності двох
свідків. Такі обставини ускладнюють
розуміння, чи проводився огляд його
стану інспектором та чи видано
направлення інспектором до
Приморської ЦРЛ без попереднього
огляду, чи з проведенням такого.

Вів вважає висновок лікаря
КП «Приморська ЦРЛ» щодо результатів
його медичного огляду на стан сп'яніння
№ 41 від 28 березня 2013 року таким, що
складений із порушенням вимог
Інструкції, тому на ім'я головного
лікаря КП «Приморська ЦРЛ» ним подано
скаргу з вимогою скасувати акт
медичного огляду № 41 від 28 березня 2013
року з висновком про те, що він
перебував у стані алкогольного
сп'яніння. Головний лікар КП
«Приморська ЦРЛ» листом № 664 від 15
квітня 2013 року у задоволенні вимог про
скасування акту медичного огляду № 41
від 28 березня 2013 року відмовив.

Просив визнати недійсним
висновок лікаря Комунального
підприємства «Приморська центральна
районна лікарня» щодо результатів
медичного огляду особи на стан
сп'яніння № 41 від 28 березня 2013 року.

У судовому засіданні
позивач вимоги підтримав і просив їх
задовольнити, вказуючи, що матеріали
про адміністративне правопорушення за
протоколом від 28.03.2013 року по ст. 130 ч. 1
КпАП України розглянуто і прийнято
рішення по суті. При розгляді справи
про адміністративне правопорушення
він не заперечував проти акту
медичного огляду №41 від 28.03.2013 року та
висновку лікаря з приводу знаходження
його в стані алкогольного сп'яніння,
оскільки чекав результату розгляду
його позову до КУ «Приморська
центральна районна лікарня» про
визнання недійсним та скасування акту
медичного огляду та визнання недійсним
висновку лікаря, щодо результатів
медичного огляду.

Представник відповідача
просив у задоволенні позову відмовити,
оскільки акт медичного огляду та
висновок щодо результатів медичного
огляду проведені відповідно до вимог
діючого законодавства.

З'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд
приходить до наступного.

Із протоколу про
адміністративне правопорушення від
28.03.2013 року видно, що ОСОБА_1 28.03.2013 року о
21 год. 10 хв. в м. Приморську по вул.
Пролетарська,136 керував автомобілем
ВАЗ 21011, держ. номер НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння. Огляд на стан
сп'яніння проводився в Приморській ЦРЛ
(а.с.5).

Згідно направлення на огляд
водія транспортного засобу з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу на
швидкість реакції ОСОБА_1 28.03.2013 року
направлявся на огляд в Приморську ЦРЛ,
оскільки у результаті огляду,
проведеного уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС у нього виявлені
ознаки сп'яніння: невиразна мова,
різкий запах алкоголю з рота,
почервоніння очей (а.с.6).

Згідно акту медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакцій ОСОБА_1
28.03.2013 року о 21 год. 30 хв. знаходився у
стані алкогольного сп'яніння (а.с.7-8).

За висновком №41 щодо
результатів медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції ОСОБА_1 28.03.2013 року о 21
год. 30 хв. перебував у стані
алкогольного сп'яніння (а.с.9).

Не погоджуючись з актом
медичного огляду 08.04.2013 року ОСОБА_1
подав скаргу на дії чергового лікаря з
приводу проведення медичного огляду на
яку отримав відповідь від 15.04.2013 року
про відсутність підстав для її
задоволення (а.с.10-12).

Відповідно до змісту ст. ст.
11, 15 ЦК України цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.

Виходячи з сенсу ст. ст. 3, 4, 11
ЦПК України право вибору способу
захисту, передбаченого законом,
належить особі, яка звернулася за
захистом свого права.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України
позивачеві належить й право
визначення предмета і підстав позову.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів закріплено
в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 221 КпАП
України, розгляд справи про
адміністративне правопорушення за ст.
130 КпАП України підвідомче судді
районних, районних у місті, міських чи
міськрайонних судів.

Статті 278-280 КпАП України
передбачають, що орган (посадова особа)
при підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення та при
її розгляді вирішує питання чи
правильно складено протокол та інші
матеріали справи про адміністративне
правопорушення чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясовує інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Акт медичного огляду №41 від
28.03.2013 року та висновок лікаря, щодо
результатів медичного огляду є лише
фіксацією стану особи на певний час та
є доказом порушення Правил дорожнього
руху України і не носять характеру
обов'язкових для виконання
ненормативних актів

Оскаржуючи акт медичного
огляду та висновок лікаря, щодо
результатів медичного огляду ОСОБА_1
фактично оспорює скоєння ним
правопорушення що передбачене ч. 1 ст. 130
КпАП України та документи, які
інспектор ДПС долучає до
адміністративного матеріалу як докази
скоєння ним правопорушення.

Враховуючи вимоги ст. 280 КпАП
України ці обставини підлягають
встановленню та перевірці при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення і не підлягають
розгляду шляхом звернення з позовом до
суду.

Суд вважає, що за таких
обставин позивач вибрав спосіб захисту
порушеного права який не передбачені
ст. 16 ЦК України і в задоволенні позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 221,
278-280 КпАП України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя