АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7630/14 Справа № 204/6342/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів: Кочкової Н.О., Козлова С.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Аксор", третя особи: публічне акціонерне товариство "Астра Банк", публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 21 травня 2012 року між ним, ОСОБА_2, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 05.1.000634. Обєктом страхування за договором є транспортний засіб: CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, номер кузова (шасі) VIN-LVVDB12A0BD030995, рік випуску 2010. Згідно з п. 8 договору, страхова сума становить 50000 грн. Відповідно до п. 21.4.3 договору, відповідач зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. В період дії договору страхування, а саме 30 січня 2013 року позивач потрапив в ДТП, в результаті якого застрахований автомобіль, який належить йому, був пошкоджений. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення, винним у скоєнні ДТП визнано позивача. Відповідно до п. 21.2.10, 22.1.2 договору позивач зобовязаний протягом 24 годин повідомити відповідача про настання страхового випадку по телефону та надати передбачені п. 23.1 договору документи для визначення події страховим випадком. Позивач 30 січня 2013 року повідомив відповідача про настання страхового випадку, та направив на його адресу заяву про ДТП. 30 січня 2013 року працівником відповідача було складено акт огляду транспортного засобу, в якому він зазначив пошкодження автомобіля. У звязку з тим, що відповідач експертизу щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля не провів, позивач звернувся на СТО, де йому в усному порядку повідомили приблизну вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка складає приблизно 50000 грн. Відповідно до п. 21.4.3 договору відповідач зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений п. 25.4 договору строк. 07 березня 2013 року позивач направив на адресу відповідача лист про виплату йому страхового відшкодування відповідно до п. 25.1 договору. Відповідач вказані виплати у встановлений договором строк не провів, а направив листа про відмову у страховому відшкодуванні посилаючись на те, що при огляді застрахованого автомобіля проведеного аварійним комісаром безпосередньо після ДТП було виявлено, що на автомобілі встановлено шини, які відповідають літньому сезону експлуатації та на розділ 20.2 договору. Позивач звернувся з запитом до магазину в якому придбавав шини, щодо розяснення характеристики автомобільної шини марки Kumho Power Max 769 155/65 R13. Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Плюс» на запит позивача було надано відповідь щодо характеристики автомобільної шини марки Kumho Power Max 769 155/65 R13, в якій зазначено, що Kumho Power Max 769 155/65 R13 - «это «неспециализированная» всесезонная шина, которая подходит для любой дорожной поверхности и разработана для использования в течении всего года. Она обеспечивает хорошую устойчивость движения при любых условиях вождения (снег, дождь, холод, жара и т.д.). Після чого 25 березня 2013 року позивач звернувся з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 20.2 договору. Проте, відповідач не змінив свого рішення.

Пізніше позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та в остаточному варіанті просив визначити Вигодонабувачем за договором страхування № 000634 від 21.05.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор», - ОСОБА_2, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 000634 від 21.05.2012 року в розмірі 45000,00 грн.

Ухвалою суду позовні вимоги позивача в частині позовних вимог про зобовязання ОСОБА_2 передати транспортний засіб «Cherry S11QQ», державний номер НОМЕР_1, згідно умов п. 5 договору страхування № 000634 від 21.05.2012 року уповноваженій Страховиком особі, та зобовязання ОСОБА_2 в 30-ти денний строк з моменту отримання страхового відшкодування виконати свої грошові зобовязання перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» в повному обсязі згідно умов кредитного договору № 36004 від 27.05.2011 року - були залишені без розгляду.

Ухвалами суду до участі у справу були залучені Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у якості третіх осіб.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, 21 травня 2012 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 000634 (код страхового продукту 05.1), обєктом якого є транспортний засіб: CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, номер кузова (шасі) VIN-LVVDB12A0BD030995, рік випуску 2010 (а.с.7-9). Відповідно до п. 14 вказаного договору, договір діє з 27.05.2012 року по 26.05.2013 року.

30 січня 2013 року о 07 годині 30 хвилин на пл. Десантників в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2, який керував належним йому автомобілем CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, який керував трамваєм.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2013 року ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього було накладено адміністративне стягнення: штраф на користь держави в розмірі 340 грн. Дана постанова не була оскаржена та набрала чинності 04 березня 2013 року (а.с.10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу та є предметом страхування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 000634 від 21.05.2012 року, були спричинені механічні пошкодження.

Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що розмір спричиненої матеріальної шкоди його автомобілю складає 50000,00 грн. Вказану суму матеріальної шкоди в розмірі 50000,00 грн. йому усно повідомили на СТО.

На підставі вищевказаного ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» з заявою про настання страхового випадку для відшкодування страхової виплати.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про страхування», Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) і страхувальнику, застрахованій особі або іншій тертій особі.

Листом від 22.03.2013 року за вих. № 101 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки при огляді застрахованого ТЗ проведеного аварійним комісаром безпосередньо після ДТП було виявлено, що на автомобілі встановлено шини, які відповідають літньому сезону експлуатації. Згідно даних заводу виробника шина Kumho Power Max 769 призначена для експлуатації в літку. Виходячи з того, що ДТП трапилось 30.01.2013 року (період зимового сезону), а розділом 20.2 передбачено, що Страховик не відшкодовує збитки, завдані внаслідок експлуатації ТЗ з порушенням умов експлуатації, передбачених заводом-виробником або вимогами чинних ПДР щодо технічного стану обладнання, шин, коліс ТЗ, включаючи невідповідність шин за міжнародними стандартами сезону експлуатації (в межах цього договору відповідність шин сезону експлуатації визначається на строки: зимовий сезон з 15 листопада, літній - з 30 березня) (а.с.16).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, позивачем не було надано, у встановленому законом порядку, належних доказів того, що сума спричиненої матеріальної шкоди його автомобілю CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, складає саме 50000,00 грн.

Твердження позивача, що йому усно повідомили на СТО, що матеріальна шкода спричинена його автомобілю CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, складає саме 50000,00 грн., судом не беруться до уваги, на підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 20.2.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 000634 від 21.05.2012 року, Страховик не відшкодовує збитки, завдані внаслідок експлуатації ТЗ з порушенням: умов експлуатації, передбачених заводом-виробником або вимог чинних ПДР щодо технічного стану, обладнання, шин, коліс ТЗ, включаючи невідповідність шин за міжнародними стандартами сезону експлуатації (в межах цього Договору відповідність шин сезону експлуатації визначається на строки: зимовий сезон з 15 листопада; літній сезон з 15 березня), якщо між цією обставиною і настанням страхового випадку існує причинно-наслідковий звязок.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 30.01.2013 року та фотокарток до нього, на автомобілі CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП були встановлені шини марки Kumho Power Max 769 155/65 R13 (а.с.11-15).

У відповідності до аварійного сертифіката щодо обставин та причин дорожньо-транспортної події від 08.02.2013 року, складеного аварійним комісаром Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Ассістанс - Україна» ОСОБА_4, який має сертифікат аварійного комісара серії АК-А3 № 043 від 12.08.2010 року (а.с.42), посвідчення аварійного комісара (а.с.43) та кваліфікаційне свідоцтво від 01.08.2013 року (а.с.44), встановлено, що на автомобілі CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, встановлено покришки марки Kumho Power Max 769, 155/65/R13, котрі відносяться до типу - літні шини. Також, зазначено, що в зимній період часу літні покришки втрачають свої властивості, та не забезпечують необхідного зчеплення з дорожнім полотном, а саме, літня гума при температурі менше +5 твердіє, у зв'язку з чим використання в зимній період є не ефективним (а.с.37-48).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним висновком аварійного комісара Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Ассістанс - Україна» ОСОБА_4, надав відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Плюс» (без вихідного номера та дати) щодо характеристики автомобільної шини марки Kumho Power Max 769 155/65 R13, в якій зазначено, що шини Kumho Power Max 769 155/65 R13 - це «неспеціалізована» всесезонна шина, яка підходить для будь-якоъ дорожньоъ поверхні і розроблена для використання на протязі всього року. Вона забезпечує хорошу стійкість руху при будь-яких умовах водіння (сніг, дощ, холод, спека і т.д.) (а.с.18).

Відповідно до п. 3 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 000634 від 21.05.2012 року, Вигодонабувачем по даному договору є Публічне акціонерне товариство «Астра Банк», відповідно до Договору застави № 36004/3 від 27.05.2011 року (а.с.7).

Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» відступило своє право вимоги за Договором застави № 36004/3 від 27.05.2011 року - Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (а.с.67).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 20.2.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 000634 від 21.05.2012 року та вважав належним доказом по справі аварійний сертифікат щодо обставин та причин дорожньо-транспортної події від 08.02.2013 року, оскільки він складений аварійним комісаром ОСОБА_4, який має необхідні знання та повноваження для вивчення вищевказаного питання, що підтверджується сертифікатом аварійного комісара серії АК-А3 № 043 від 12.08.2010 року, посвідченням аварійного комісара та кваліфікаційним свідоцтвом від 01.08.2013 року (а.с.42-44). В той час, як у відповіді ТОВ містяться характеристики вказаних шин під час експлуатації та в ній не зазначено, що вказаний тип шин, а саме Kumho Power Max 769 155/65 R13, є зимовим видом шин.

Окрім того, аналізуючи довідку надану ТОВ «Ренесанс-Плюс», апеляційний суд, також приходить до висновку, про те, що вказані «всесезонні шини» є «неспеціалізованими», тобто є такими, які поєднують лише певні властивості літніх та зимових шин, а від так, не мають повного переліку властивостей, що притаманні саме зимовим шинам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд правильно виходив із того, що позивачем не було надано належних доказів того, що сума спричиненої матеріальної шкоди його автомобілю CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, складає саме 50000,00 грн, а твердження позивача, що йому усно повідомили на СТО, що матеріальна шкода спричинена його автомобілю CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1, складає саме 50000,00 грн., суд обгрунтовано не взяв до уваги, на підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про відсутність причинно-наслідкового звязку між ДТП та використанням невідповідного типу шин ТЗ, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки відповідач для вирішення спірних правовідносин в даному випадку застосовав саме положення Договору страхування, у відповідності до яких, першочергове значення має сам факт використання автомобіля в зимовий період на не зимових шинах, у звязку з чим місцевим судом і було прийнято обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, щодо виплати позивачу страхового відшкодування за даним випадком.

Решта приведених в апеляційній скарзі доводів апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: /підписи/