Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" листопада 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007 року в сумі 17896, 30 грн., яка включає залишок заборгованості за кредитом в сумі - 12835,29 грн. суми несплачених відсотків - 5061,01 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, свою вимогу мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Вашеняк В.О. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 15 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №PL-005/046/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 25300,00 грн. грн. на умовах сплати останнім фіксованої процентної ставки у розмірі 3,00 % за кожен календарний місяць користування кредитом, та кінцевою датою повернення кредиту 15.05.2012 року.

В свою чергу, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором .

Згідно з п. 1.5.1 та п. 2 кредитного договору, - повернення відповідної частини кредиту та сплата відсотків здійснюється Позичальником щомісяця (п'ятнадцятого числа кожного календарного місяця) у розмірі 915,97 грн.

В строки, передбачені кредитним договором, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно п.п. 1.1., 1.5.1, 1.5.11 частини №2 кредитного договору.

За умовами кредитного договору № 1 позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом.

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язався сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п.3.1.1. частини №2 кредитного договору. (а.с. 7-11)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб'єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою).

Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог".

Як убачається з матеріалів справи, 11 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (що є правонаступником ЗАТ "ОТП Банк") та ТОВ "ФК Факторинг" було укладено Договір Факторингу №11/09/13, за умовами клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом та Боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості. (а.с. 28-31)

За вказаним договором фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами (п.1.3. Договору факторингу).

Згідно долученої до матеріалів справи копії Реєстру боржників до Договору факторингу №11/09/13/1 від 11.09.2013р., ПАТ "ОТП Банк" передав право вимоги за кредитним договорам №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1, на користь ТОВ "ФК Факторинг". (а.с. 32-36)

11 вересня 2013 року між ТОВ "ФК Факторинг" та ТОВ "Колекторське Агентство Фактор" було укладено Договір про відступлення права вимоги №11-09-13/1, відповідно до якого ТОВ "Колекторське Агентство Фактор" стало Новим Кредитором, яке має право отримання грошової вимоги від ОСОБА_1 та стягнення заборгованості за Кредитним договором №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1. (а.с. 37-40)

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

27 травня 2014 року ТОВ "Колекторське агентство Фактор" направляло на адресу позивальника ОСОБА_1 вимоги про повне виконання зобов'язань за кредитним договором, якою повідомляло, про наявність укладеного 11 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (що є правонаступником ЗАТ "ОТП Банк") та ТОВ "ФК Факторинг" Договору Факторингу №11/09/13, та укладеного 11 вересня 2013 року між ТОВ "ФК Факторинг" та ТОВ "Колекторське Агентство Фактор" було укладено Договір про відступлення права вимоги №11-09-13/1, та вимогою усунути порушення по виконанню зобов'язань за Кредитним договором та сплати заборгованості у розмірі 33644, 78 грн., однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку відповідача ОСОБА_1 (а.с. 45-46)

Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим станом на 16 липня 2014 року утворилася заборгованість за Кредитним договором №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007 року на загальну суму - 17896, 30 грн., яка включає залишок заборгованості за кредитом в сумі - 12835,29 грн., суми несплачених відсотків - 5061,01 грн, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, та присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" заборгованість за кредитним Договором №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007 року на загальну суму 17896, 30 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 514, 516, 526, 543, 554, 612, 615, 625, 1081, 1082 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське агентство Фактор" заборгованість за кредитним Договором №PL-005/046/2007 від 15 травня 2007 року в розмірі 17896, 30 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., а всього на загальну суму 18 139 (вісімнадцять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 90 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я