АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2608/К/14 Головуючий в суді першої
Справа № 211/4215/14-ц інстанції - Сарат Н.О.
Категорія 50 ( 1 ) Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем 12 квітня 2013 року має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, маючи стабільний дохід, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він також має іншу неповнолітню дитину, проте на даний час ні з першим сином, ні з колишньою дружиною не спілкується, оскільки вони перебувають за кордоном. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. З ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття дитини, на користь матері дитини ОСОБА_3, а також на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо визнання ним позову у повному обсязі, оскільки він погоджувався в судовому засіданні на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від власного доходу. Крім того, судом не взято до уваги, що він ще сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частки його доходу, а також ? частину з всіх видів його заробітку кожного місяця як алімети на утримання дружини ОСОБА_3, у зв'язку з цим загальна кількість стягнутих з нього аліментів складає 75% заробітної плати, проте він працює в ТОВ «Дека Сервіс» монтажником устаткування і, згідно його заробітної плати у розмірі 2406,90грн., вищезазначений розмір аліментів погіршує його матеріальне становище та його рівень життя до неприпустимої позначки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають з 12 квітня 2013 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони разом не мешкають, дитина проживає разом з позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 працює монтажником устаткування зв'язку у ТОВ «Дека Сервіс» та отримує середній заробіток у розмірі 2406,90грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати їх до досягнення ними повноліття та прийняв до уваги, що відповідач визнав позов та погодився з розміром зазначених позивачем аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам діючого законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, правильно врахувавши вимоги ч.1 ст. 182 СК України та взявши до уваги заяву про згоду ОСОБА_2 з позовними вимогами у повному обсязі, дійшов вірного висновку про стягнення з нього аліментів у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містять підстав для її задоволення.

Так, посилання відповідача ОСОБА_2на помилковий висновок суду щодо визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі є безпіставними, оскільки відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову прийнятті визначення відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач 07 липня 2014 року - у день розгляду справи надав до суду заяву, власноручно підписану, про її розгляд за його відсутністю, зазначивши при цьому, що проти позову ОСОБА_3 не заперечує та визнає його повністю.

Таким чином, відповідач згідно вищезазначеної заяви надав згоду на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачем.

Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про те, що рівень сплачуваних відповідачем аліментів перевищує встановлений законом максимальний розмір відрахувань, оскільки згідно ч. 3 ст. 128 КЗпП України обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Як убачається із наданих відповідачем копій судових рішень від 10 січня 2012 року та 09 вересня 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 та позивачки ОСОБА_3, відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, заявленому позивачами. (а.с. 25-27).

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування даного рішення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В. Михайлів