У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі до
ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про
зобов'язання знести самочинно
побудований об'єкт, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 19
квітня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 15 жовтня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі звернулася до суду з
позовом, в якому просила зобов'язати
відповідача за власний рахунок знести
прибудову до квартир АДРЕСА_1, які йому
належать на праві власності.

Позов мотивований тим, що за заявою
ОСОБА_6 позивачем проведено перевірку
законності проведення будівельних
робіт по реконструкції житлових
квартир АДРЕСА_1, під час якої було
встановлено порушення ОСОБА_5 вимог
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», норм
земельного законодавства. За
результатами перевірки відповідачу 1
лютого 2012 року видано припис №71/ф про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
терміном усунення останніх з 5 березня
2012 року по 5 квітня 2012 року. Відповідач,
як власник квартир вказаний припис не
виконав, здійснив будівництво об'єкту
без належного дозволу та належно
затвердженого проекту, з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
За таких обставин, зведений
відповідачем об'єкт самочинного
будівництва, відповідно до діючого
законодавства України підлягає
знесенню за його рахунок.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Севастополя від 19 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м.
Севастополя від 15 жовтня 2013 року позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 знести
прибудову до квартир АДРЕСА_1. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновком
якого погодився апеляційний суд,
задовольняючи позов виходив з того, що
відповідачем здійснено будівництво
спірної прибудови без належного
дозволу та з істотним порушенням
будівельних норм і правил, тобто
остання є об'єктом самочинного
будівництва, яка відповідно до діючого
законодавства підлягає знесенню за
рахунок відповідача. Право на забудову
земельної ділянки належить виключно
власнику або користувачу відповідної
земельної ділянки на підставі дозволу
на виконання робіт. Документів, що
підтверджують право власності або
користування земельної ділянкою,
прилеглою до будинку АДРЕСА_1, на якій
ОСОБА_5 здійснювалось будівництво, суду
не надано.

Вказані висновки судів відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно з ч.7 ст. 376 ЦК України, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил,
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим, або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яздійснила (здійснює)
самочинне будівництво.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 37 6
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» зазначено, що знесення
нерухомості, збудованої з істотним
відхиленням від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотним порушенням
будівельних норм і правил (у тому числі
за відсутності проекту), можливе лише
за умови, що неможлива перебудова
нерухомості відповідно до проекту або
відповідно до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами, або якщо особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від такої перебудови.

В інших випадках, суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі ч.7 ст. 376 ЦК України
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_5 при будівництві спірної
прибудови порушив будівельні норми та
правила, а сам самочинно побудований
об'єкт є загрозою для інших осіб. Крім
того, вказані роботи були здійснені
відповідачем за відсутності дозволу на
їх виконання та декларації на початок
виконання будівельних робіт, а також за
відсутності документів, які
підтверджують право власності або
право користування земельної ділянкою.

Відмова відповідача від перебудови
спірної прибудови до квартир
підтверджується його бездіяльністю,
зокрема щодо невиконання приписів
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі відносно самовільного
будівництва та оскарження дій органів
щодо анулювання відповідних дозволів
на будівництво у судах.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про наявність правових підстав для
задоволення позову та знесення
здійсненого відповідачем самочинного
будівництва.

Вирішуючи даний спір суди попередніх
інстанцій встановили усі обставини,
які мають значення для справи та надали
належну правову оцінку доводам і
запереченням сторін та доказам, на які
вони посилаються, як на підтвердження
своїх вимог і заперечень.

При цьому, оскаржуючи рішення судів
першої та апеляційної інстанції
відповідач не довів факту відсутності
правових підстав для задоволення
позову.

При встановлені фактичних обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій не було порушено норми
процесуального права, а при ухваленні
судових рішень правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 19 квітня 2013
року, ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 15 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.