АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/578/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. УХВАЛА
20 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Трюхан Г. М. суддів Магда
Л. Ф. , Міщенко С. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 16 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ
'ОТП Банк' (далі-Банк), ОСОБА_7 про
визнання поруки припиненою.
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом до ПАТ «ОТП
Банк», посилаючись на те, що 4 січня 2008
року між Банком та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір № СМ-SМEF 00/077/2007.
5 жовтня 2010 року між ОСОБА_6 та Банком, в
забезпечення фінансових зобов'язань
ОСОБА_7, було укладено договір поруки
на підставі якого він взяв на себе
зобов'язання за повне та своєчасне
виконання останньою боргових
забов'язань перед кредитором до 3 січня
2018 року. Сума яка підлягатиме
поверненню на цей час може складати
-431605,83 доларів США.
5 жовтня 2011 року та 4 вересня 2012 року між
ним та Банком, було укладено додаткові
договори № 1 та № 2, у відповідності до
змісту яких, поручитель продовжує
нести відповідальність за
своєчасність виконання взятих на себе
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, а розмір боргових
зобов'язань складатиме вже 456 635,90
Влітку 2013 року Банк направив позивачу
вимогу про необхідність сплати в трьох
денний термін ним наявну
заборгованість ОСОБА_7 перед
кредитором, яка складала на той час 431
209,77 доларів США, оскільки у
відповідності до умов кредитного
договору загальна сума даної
заборгованості змінюється щоденно у
сторону збільшення залежно від
затримки сплати наявного боргу.
Важає, що Банк безпідставно та
самостійно без його повідомлення
підвищив відсоткову ставку з 6.7% до 15 %
відсотків від суми кредиту. Також
зазначає, що Банком пропущено термін
для пред'явлення подібної вимоги.
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 16 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення суду є законним,
обґрунтованим на зібраних по справі
доказах, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 4
січня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір №СМ-SME
F00/077/2007, на підставі якого остання на
протязі 2-х траншів отримала кредит в
розмірі 450 000 доларів США.

Відповідно п.1.1.1 частини №2 кредитного
договору ОСОБА_7 зобов'язалася
прийняти, належним чином використати
та повернути Банку суму отриманого
кредиту, а також сплатити відповідну
плату за користування кредитом і
виконати всі інші зобов'язання, як вони
визначені у кредитному договорі.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктами 1.4.1.7.1, 1.4.1.7.2 договору,
визначено можливість підвищення
процентної ставки банком без
повідомлення позичальника в разі
допущення ним порушення порядку сплати
заборгованості. Погашення
заборгованості здійснюється
четвертого числа щомісячно, у
відповідності до розробленого
кредитором графіка.

В забезпечення виконання
позичальником його боргових
зобов'язань за кредитним договором від
5 липня 2010 року між Банком та ОСОБА_6
було укладено договір поруки
№SR-SMEF00/077/2007.

Пунктом 2.2.1 договору поруки визначено,
що вразі зміни чи збільшення боргових
зобов'язань боржника за кредитним
договором після укладеного цього
договору поруки, такі зобов'язання
продовжують забезпечуватись укладеною
порукою без укладання будь яких
додаткових договорів, а цей пункт
договору поруки свідчить про згоду
поручителя на зміну умов кредитного
договору.

Згідно п.3.2 договору поруки, поручитель
приймає на себе зобов'язання, у випадку
невиконання боржником боргових
зобов'язань перед кредитором за
кредитним договором, здійснити
виконання боргових зобов'язань в
обсязі, заявленому кредитором протягом
3-х банківських днів з дати отримання
відповідної письмової вимоги
кредитора.

5 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та Банком, до
вже наявного договору поруки, було
укладено додатковий договір №1 згідно
змісту якого позивач визнає, що розмір
боргових зобов'язань вже складає 450 000
доларів США., які він зобов'язується
повернути до 3 січня 2018 року. В разі ж
відсутності коштів в валюті
обумовленій в кредитному договорі
-передбачено можливість погашення
боргових зобов'язань іншою валютою.

4 вересня 2012 року між
відповідачами було укладено
додатковий договір № 13 до вже
існуючого кредитного договору де
вказано, що з 4 вересня 2012 року до 4
листопада 2012 року, для розрахунку
відсотків за користування кредитом
буде встановлена фіксована процентна
ставка в розмірі 6.7% , а з 5 листопада 2012
року плаваюча процентна ставка в
розмірі 7,02%.

Пунктом 2.1.3.3. додаткового
кредитного договору, сторони
обумовили, що розмір плаваючої
процентної ставки не може бути більшим
64.02 %, а п.п. 2.1.7 та 2.1.8 даного договору
визначено, що підвищення плаваючої
ставки може здійснюватись
кредитодавцем самостійно, без
укладання додаткових кредитних
договорів в силу не виконання
відповідачем № 2 кредитних
зобов'язань.

В цей же день, 4 вересня 2012 року, між
поручителем та Банком було укладено
додатковий договір поруки № 2,
предметом якого являється розміщення
депозиту поручителя у кредитора та
обумовлено розмір боргових зобов'язань
в розмірі 456 635,90 доларів США,

1 липня 2013 року Банком було направлено
ОСОБА_6 вимогу щодо повернення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 499 261,33 доларів США., яку він
отримав особисто, проте вона
залишилась без виконання.

Таким чином, одностороннє підняття
Банком процентної ставки до 64,02%
,передбачено додатковим кредитним
договором від 04 січня 2008 року та
відповідними застереженнями в ньому, а
п. 2.2.1 договору поруки від 5 липня 2010
року передбачено право самостійного
підняття Банком розміру боргових
зобов'язань ОСОБА_7 без повідомлення
його поручителя, тобто ОСОБА_6, який
добровільно підписав даний договір
поруки, чим підтвердив про свою згоду в
даній частині.

Щодо твердження апелянта про
неповідомлення про зміну розміру
процентної ставки за кредитним
договором, колегія вважає наступне.

Пункт 22 Постанови Пленуму ВССУ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачає, що відповідно до частини
першої статті 559 ЦК припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що посилання
апелянта на ст. 10561 ЦК України є
безпідставним, оскільки в Договорі
поруки та додаткових договорах до
нього, укладених між Банком та ОСОБА_6
вказано, що поручитель надає свою
попередню згоду на зміну умов
кредитного договору без укладання
будь-яких додаткових договорів та
направлення повідомлень.

Пункт 24 вказаної вище Постанови
передбачає, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Строк виконання основного зобов'язання
за кредитним договором настає 3 січня
2018 року, тому строк виконання не настав.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 16 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ
«ОТП Банк», ОСОБА_7 про визнання поруки
припиненою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :