РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№759/15964/13-ц

пр.№2/759/479/14

29 січня 2014 року

м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретаря
Івченко В.П. розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі судових
засідань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення
до житлового приміщення та виділення
для користування кімнати у житловому
приміщенні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.10.2013 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
вселення до житлового приміщення та
виділення для користування кімнати у
житловому приміщенні.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що вона з 04.01.2000 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3 від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась спільна дитина ОСОБА_4.

Спочатку позивач та відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали за адресою:
АДРЕСА_2 та перебували на квартирному
обліку.

У зв'язку з хворобою позивача
04.08.2005 року було встановлено категорію
пільг ЛКК 43 і відповідно знято сторін з
квартирного обліку, оскільки позивач
відносилась саме до вказаної категорії
осіб.

Як наслідок, позивач, її
неповнолітній син та відповідачі
отримали неприватизовану
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується ордером №002201, серії Б
від 30.11.2005 року, виданого на підставі
розпорядження №1973 Святошинської
районної державної адміністрації від
30.11.2005 року.

Згадана квартира складається з
житлової кімнати площею 17,7 кв.м. з
балконом, житлової кімнати площею 14,7
кв.м., житлової кімнати площею 17,2 кв.м. з
лоджією, кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні
площею 1,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,6
кв.м., кімнати площею 14,2 кв.м.

Відповідно до довідки форми №3
від 13.03.2012 року №725 виданої ЄРРЦ Філія
№808 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1.

З початку 2011 року відповідачі
створили позивачу нестерпні умови для
проживання у спірній квартирі,
відповідачі змінили замки на вхідних
дверях у квартирі, не надають їй
можливості користуватися своїми
речами, у зв'язку із чим вона була
змушена звертатись до правоохоронних
органів та до суду.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 14.02.2013 року
усунено перешкоди позивачу у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати
ключі від вхідних дверей у
зазначеної квартири позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва зазначене рішення суду залишено
без змін.

На сьогоднішній день, не зважаючи
на наявність у позивача ключів від
вхідних дверей згаданої квартири,
потрапити до неї вона не може, оскільки
відповідачі чинять їй перешкоди, до
вказаної квартири не пускають, що
змусило позивача звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав з
відповідним позовом, в якому позивач
просить вселити її до квартири АДРЕСА_1,
а також виділити у користування
позивачу житлову кімнату площею 14,7
кв.м. та стягнути з відповідачів судові
витрати.

У судовому засіданні 29.01.2014 року
представник позивача ОСОБА_5 позов
підтримав у повному обсязі з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідачі в засіданні суду
29.01.2014 року заперечували щодо
задоволення позову, та подали письмові
заперечення (а.с. 42-43).

Вислухавши пояснення
представника позивача, пояснення
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, письмові докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено у рішенні
Святошинського районного суду м. Києва
від 14.02.2013 року у справі №2/759/1968/13
(ун.№2-5460/11) спірна квартира АДРЕСА_1
складається із трьох ізольованих
кімнат площею 17,7 кв.м. з балконом, 17,2
кв.м із лоджією, 14,7 кв.м, житловою площею
49,8 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м, вбиральні
площею 1,9 кв.м, ванної кімнати площею 3,6
кв.м. Квартира не приватизована (а.с. 12-13,
9 - копія ордеру).

Відповідно до довідки форми №3
від 13.03.2012 року №725 виданої ЄРРЦ Філія
№808 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається,
що між сторонами у справі склалися
неприязні стосунки з приводу
користування спірною квартирою. Дані
обставини віднайшли своє відображення
в чисельних зверненнях позивача до
правоохоронних органів та інших
державних органів, про що відображено у
рішенні Святошинського районного суду
м. Києва від 14.02.2013 року у справі
№2/759/1968/13 (ун.№2-5460/11) (а.с. 12-13).

В процесі розгляду судом справи
було встановлено, що ОСОБА_1
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
чиняться перешкоди у користуванні
спірною квартирою, у зв'язку з чим
позовні вимоги позивача щодо вселення
її до квартири АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Серед іншого, позивачем заявлено
вимогу виділити їй у користування
житлову кімнату площею 14,7 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1, яка задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України
гарантовано, що кожен має право на
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 61 Житлового
кодексу Української РСР користування
жилими приміщеннями у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму житлового приміщення.
Договір найму житлового жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем -житлово-експлуатаційною
організацією ( а в разі відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до ст. 64 ЖК
Української РСР члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Відповідно до Постанови
Виконавчого комітету Київської
міської ради народних депутатів від
15.07.1985року №582 встановлено, що жилі
приміщення у м. Києві надаються
громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі,
але не більше однієї кімнати на одну
особу і не менш як 9 кв.м. жилої площі.

Згідно п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1998 р.
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення
житлових умов. Зміна договору найму
жилого приміщення за вимогою члена
сім'ї наймача не допускається в
передбачених ч.3 ст.104 ЖК випадках,
незалежно від наявності згоди
наймодавця на зміну такого договору, за
винятком випадків, коли жиле
приміщення наймач одержав не в зв'язку
з трудовими відносинами або коли
наймодавець втратив право на його
виселення.

З огляду на викладене, суд вважає,
що з врахуванням розміру житлової
площі, що припадає на кожного члена
сім'ї є неможливим виділення позивачу в
користування житлової кімнати площею
14,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, оскільки
таке виділення призведе до порушення
санітарних норм на житлове приміщення,
і такий виділ порушує права та законні
інтереси інших членів сім'ї та погіршує
їх житлові умови.

Посилання позивача на конфліктні
ситуації, які регулярно виникають з
приводу користування квартирою, суд в
розрізі даного спору, не може врахувати
як підставу для виділення позивачу
житлової кімнати площею 14,7 кв.м.,
оскільки ці питання вирішуються в
установленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи, що під
час розгляду справи було встановлено
порушення права позивача на проживання
у квартирі АДРЕСА_1, воно підлягає
захисту у судовому порядку шляхом
вселення позивача у вказане житлове
приміщення.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 15 ЦК України, ст.ст. 61, 64 ЖК
Української РСР, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179,
212, 214, 215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
вселення до житлового приміщення та
виділення для користування кімнати у
житловому приміщенні - задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати у справі у вигляду судового
збору у розмірі 229,40 грн.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник