Єдиний унікальний номер № 237/5829/13-ц
Провадження № 2/237/273/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Клікунової А.С.,

при секретарі Харьковій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Мар'їнського
району Донецької області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
факту належності майна, визнання права
власності за правом набувальної
давності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою, в
якій просить: - встановити факт
належності домоволодіння АДРЕСА_1
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; -
визнати за нею право власності на
вказане домоволодіння за правилами
набувальної давності.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступним. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та
онукою ОСОБА_2 З 2000 року позивач почала
мешкати разом з ОСОБА_2 в домоволодінні
АДРЕСА_1, належному чоловікові останній
- ОСОБА_5. В 2013 році ОСОБА_2 прийняла
намір оформити на користь ОСОБА_1
договір дарування вказаного житлового
будинку. При вчиненні дій, направлених
на підготовку оформлення угоди,
встановлено, що в реєстраційному
органі відсутні відомості про право
власності на спірне домоволодіння. За
посиланням ОСОБА_1 власником вказаного
майна є ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дружина померлого ОСОБА_2 не вчинила
дій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК
України (в редакції 1963 року), на
теперішній час не зацікавлена в
прийнятті спадщини. ОСОБА_1
добросовісно, вільно, безперервно
володіє домоволодінням АДРЕСА_1, тому в
силу ст. 344 ЦК України просить в
судовому порядку визнати за нею право
власності на нерухоме майно за
правилами набувальної давності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК
України, надіслала на адресу суду
письмове клопотання про розгляд справи
в її відсутність, при чому позовні
вимоги підтримані, інших доказів на
обґрунтування заявлених вимог позивач
не надає, будь-яких клопотань та заяв не
заявляє.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явились,
надіслали на адресу суду заяву, в якій
позовні вимоги визнали, просять справу
розглянути в їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
належно з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
оцінки їх доводів і наданих ними
доказів, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
сторони по справі перебувають в
родинних відносинах. ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_4, онукою ОСОБА_2 та племінницею
ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Відповідно
до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України цей кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набуття ним чинності,
тобто після 1 січня 2004 року, таким чином
в при розгляді даної справи необхідно
застосовувати норми ЦК України в
редакції 1963 року, який був чинним на час
смерті ОСОБА_5. Відповідно до змісту
розд. VІІ ЦК України (в редакції 1963 року)
до складу спадщини входять лише ті
права та обов'язки, носієм яких за життя
був сам спадкодавець і які належали
йому на законних підставах. Так, у
судовому засідання встановлено, що до
складу спадщини, відкритої після
смерті ОСОБА_5 входить право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1. Факт
належності вказаного домоволодіння
ОСОБА_5 підтверджено письмовими
доказами: технічним паспортом на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду АДРЕСА_1, виданим на
ім'я власника, що входить в перелік
правовстановлюючих документів,
наданий інструкцією про порядок
проведення реєстрації житлового фонду,
затвердженою наказом центрального
статистичного управління РСРС від 15
липня 1985 року. З урахуванням вказаного,
суд вважає наявними підстави для
встановлення, в порядку ст. 256 ЦПК
України, факту належності
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_5 не скористався наданим
статтею 534 ЦК України (в редакції 1963
року) правом на залишення заповіту.
Статтями 529, 530 ЦК України (в редакції 1963
року) передбачено дві черги
спадкоємців за законом. Спадкоємцем
першої черги відповідно до ст. 529 ЦК
України (в редакції 1963 року) є дружина
померлого - ОСОБА_2 та діти померлого -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 (родинні відносини
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами). Згідно ст. 548 ЦК
України (в редакції 1963 року) для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Згідно п. 2 ч. 1
ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Відповідачі юридично
спадщину не оформляли, на спадщину не
претендують, що підтверджено письмовою
заявою про визнання пред'явлених
позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 є рідною онукою
померлого ОСОБА_5. Протягом
чотирнадцяти років позивач мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, однак оформити права
на домоволодіння не може, оскільки
Цивільним Кодексом 1963 року не
передбачено коло спадкоємців другої
лінії як то - онуки.

Позивач ОСОБА_1 має права на визнання за
нею права власності на спірне
домоволодіння за правилами
набувальної давності.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду, зокрема, у випадку, коли особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном,
продовжує відкрито, безперервно
володіти ним протягом десяти років,
якщо інше не встановлено Цивільним
кодексом України. Так, з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 з часу
добросовісного заволодіння житловим
будинком (з 2000 року), експлуатує майно
за призначенням сплачує
житлово-комунальні послуги, крім того
на ім'я позивача виготовлено технічну
документацію на об'єкт нерухомості.

Відповідно до п. 1 прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України, цей кодекс набирає
чинності з 1 січня 2004 року, а п. 8 цих
положень встановлено, що правила ст. 344
ЦК України про набувальну давність
поширюється, також, на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином визнання права власності
за набувальною давністю, не може мати
місця раніше 1 січня 2011 року.

Зважаючи на те, що домоволодіння
АДРЕСА_1 є нерухомим майном, та на
момент розгляду справи сплило десять
років, коли можуть бути застосовані
положення Цивільного кодексу про
набувальну давність, суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання за нею права власності за
набувальною давністю обґрунтовані та
такі, що підлягають задоволені,
оскільки це буде спрямовано на захист
інтересів позивача та не суперечить
чинному законодавству.

На підставі викладеного, ст. ст. 534, 549 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. ст. 344, 392
ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209 ч.2,
212-215, 218, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про встановлення факту
належності майна, визнання права
власності за правом набувальної
давності задовольнити повністю.

Встановити факт належності
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
із житлового будинку "А-1" (1972 р. буд.) з
прибудовою "а-1" (1984 р. буд.) загальною
площею 47,8 квадратних метри, в тому
числі жилою площею 26,7 квадратних метри
та господарських споруд: сарай "В-1" (1986
р. буд.), погріб "П-1" (1962 р. буд.), літній
душ "Д-1" (1990 р. буд.), вбиральня "У-1" (1990 р.
буд.), вигріб "г", огорожа за правилами
набувальної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в судову палату по
цивільним справам Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя (підпис)
А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя
А. С. Клікунова

Секретар

Дата документу 06.02.2014