Номер провадження № 22-ц/785/2076/14
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2013 року,

встановила:

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 10.12.13 р. (а. с. 46 - 48)
вищевказаний позов публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» (далі - Банк)
задоволено в повному обсязі. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь Банку: 1)
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 22.10.2005 р. у сумі - 31 548,75 грн.; 2)
судовий збір у розмірі - 315,49 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
повну відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення ухвалено
при недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального (ст. 629 ЦК України) та
процесуального (ст. ст. 57, 60, 212 - 214 ЦПК
України) права: - рішення не містить
розрахунку стягнутих сум, не
перевірено і не з'ясовано суму
заборгованості. Ліміт по кредиту - 2 500
грн., а згідно наданого Банком
розрахунку борг по тілу кредиту
становить - 7 198,71 грн.. Докази щодо зміни
ліміту відсутні; - необґрунтовано
відмовлено в задоволенні клопотання
про витребування виписки про рух
коштів по картковому рахунку,
оригіналу кредитного договору від 28.10.05
р. та Умов надання банківських послуг; -
не встановлено момент виникнення
заборгованості, період нарахування
відсотків та штрафів; - не прийнято до
уваги зауваження щодо закінчення
терміну дії картки в липні 2008 р..
Сплинув строк позовної давності.

Представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтримала доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.
Надала суду письмову заяву про
застосування строку позовної давності.

Банк письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судовому
засіданні його представник вважала
необхідним скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін. Посилалася на
необґрунтованість скарги, оскільки
відповідачка користувалася наданими
грошима, своєчасно їх не повернула. На
вимогу суду надала виписку з
карткового рахунку ОСОБА_4. Пояснила, що
востаннє відповідачка внесла гроші в
рахунок погашення кредиту 29.09.08 р. в
сумі - 274,50 грн..

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову Банку, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачка не
виконала договірні зобов'язання з
повернення кредиту, у зв'язку з чим,
станом на 31.07.13 р. вникла заборгованість
у розмірі - 31 548,75 грн. (а. с. 6 - 15).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
задоволення позову. Висновки суду
відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 60,
179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної
скарги не спростовують вказаних
висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

Судом правильно встановлено
наявність між сторонами кредитних
правовідносин .

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509,
525, 526 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що у жовтні 2005 р. між
сторонами було укладено кредитний
договір. Відповідно до умов вказаного
договору ОСОБА_4 було оформлено
кредитну картку з лімітом 2 500 грн. зі
строком дії до липня 2008 року, зі сплатою
3% річних за користування грошима (а. с. 17
- 24). Відповідно до наданої Банком
виписки з особового рахунку (а. с. 73-77)
ОСОБА_4 користувалася кредитною
карткою для оплати товарів та послуг.
Сума кредитного ліміту в подальшому
змінювалася як в сторону збільшення,
так і в сторону зменшення: 12.04.07 р. - до 8
000 грн.; 26.12.07 р. - до 10 000 грн.; 25.09.08 р.
кредитний ліміт було знижено - до 7 300
грн.. Останнє погашення кредиту в сумі -
274,50 грн. відбулося 29.09.08 р.. Станом на
30.09.08 р. виникла заборгованість по тілу
кредиту в розмірі - 7 536,23 грн.. Після
цього погашення кредитну не
відбувалося.

Апелянт не надала суду доказів, які б
спростовували вищевказані висновки
суду першої інстанції. Доводи апелянта
про відсутність в рішенні розрахунку
стягнутих сум не відповідають
дійсності (а. с. 46, абзац 3 зверху). Доводи
щодо невідповідності заборгованості
по тілу кредиту, відсутності доказів
зміни суми ліміту спростовуються
вищевказаною випискою з особового
рахунку (а. с.73-77 ). Відмова в задоволенні
клопотання про витребування доказів не
призвело до неправильного вирішення
справи (ч. 3 ст. 309 ЦПК України).
Апеляційним судом була витребувана
виписка з особового рахунку ОСОБА_4, яка
була досліджена в судовому засіданні,
їй надано відповідну правову оцінку.
Доводи апелянта щодо не встановлення
моменту виникнення заборгованості,
періоду нарахування відсотків та
штрафів спростовуються наявним у
справі розрахунком заборгованості (а.
с. 6 - 15). Свого варіанту розрахунку
заборгованості, відмінного від
розрахунку Банку, апелянт суду не
надав.

Щодо доводів апелянта про
незастосування судом строку позовної
давності, то колегія приймає до уваги,
що відповідно до технічного запису
судового засідання в суді першої
інстанції приймала участь тільки
представник відповідача - ОСОБА_6 (а. с.
39). Ні усного клопотання (зауважень щодо
спливу строку позовної давності), ні
письмового клопотання про
застосування строку позовної давності
(ч. 3 ст. 267 ЦК України) ОСОБА_6 в суді
першої інстанції не заявляла. Тому
застосування строку позовної давності
апеляційним судом за наданою ОСОБА_6
письмовою заявою при вищевикладених
обставинах є неможливим. Крім того,
колегія суддів приймає до уваги, що
останній платіж ОСОБА_4 зробила 29.09.08 р.
у сумі - 274,50 грн., що свідчить про
визнання відповідачкою свого боргу (ст.
264 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин, вірно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк». Рішення суду є
справедливим, законним та
обґрунтованим, підстави для його
скасування, зміни в межах доводів
апеляційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

М. В. Процик