№ 2/679/3/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

при секретарі Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої затопленням приміщення,

ВСТАНОВИВ

Позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 01.01.2011 року, належне йому підвальне приміщення за адресою проспект Курчатова, 6 було затоплено гарячою водою. Внаслідок затоплення приміщеню завдано шкоду та пошкоджено меблевий салон «Топаз». Відповідно до складеного комісійного акта від 04.01.2011 року , причиною залиття та виникнення аварії системи водопостачання було халатне ставлення до сантехобладнання, а саме, залишення відкритим кран гарячого водопостачання. Просить стягнути з Відповідача 23170,00 грн. матеріальної шкоди та 1700,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

В судовому засіданні Позивач змінив підставу затоплення, вказавши, що таке сталось через порив шлангу та просив позов задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють не заявляють самостійних вимог було залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5П, ОСОБА_6

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7 проти позову заперечувала. В обґрунтування заперечень вказала, що ОСОБА_2 здала в оренду приміщення магазину «Людмила» в якому сталося витікання води, що спричинило затоплення підвального приміщення, належного Позивачу. В день коли сталось затоплення її довірителька перебувала за межами міста.

Тертя особа ОСОБА_5 проти позову заперечувала. Вона не заперечує факт затоплення але не погоджується з сумою відшкодування.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 показав, що 01.01.2011 року до нього зателефонували працівники ДСО і повідомили, що в магазині «Людмила» спрацювала сигналізація. Так, як в нього знаходились ключі від даного магазину, то він поїхав з охоронцями та відімкнув вхідні двері. Зайшовши в середину він почув шум та помітив воду на підлозі. Пройшовши до того місця де витікала вода, ним було перекрито кран подачі води. Причиною аварії став прорив шлангу. Щодо розміру збитків спричинених в результаті затоплення то вважає їх завищеними.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він відкривав підвальне приміщення і допомагав виносити меблі на які з стелі текла вода.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 01.01.2011 року він перебував на чергуванні по охороні обєктів які здані під охорону. Коли спрацювала сигналізація, то повідомивши ОСОБА_3 він з напарником та з ОСОБА_3 прибули до магазину «Людмила». Так як приміщення магазину було затоплене то він в нього не заходив, що стало причиною затоплення він не бачив.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 кожен окремо показали, що ними було складено комісійний акт про затоплення меблевого магазину, що знаходиться в підвальному приміщені магазину «Людмила». Згідно даного акта було встановлена причина залиття, а саме: халатне ставлення до сантехобладнання, а саме, залишення відкритим кран гарячого водопостачання.

Даний акт було підписано Позивачем, при його підписанні ніяких зауважень з його сторони не надходило.

Крім того свідок ОСОБА_13 показав, що 01.01.2011 року він разом з ОСОБА_14 прибули на виклик до магазину «Людмила» де виявили відкритим кран з якого текла вода, що призвело до затоплення підвального приміщення даного магазину.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому судом у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено сторонам їх права та обов'язки, сторони попереджувались про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів, яким сторони скористалися.

Так судом встановлено, що 01.01.2011 року в результаті халатного ставлення до сантехобладнання, а саме, залишення відкритим кран гарячого водопостачання в магазині «Людмила», що за адресою проспект Курчатова 6 м. Нетішин, сталося затоплення підвального приміщення даного магазину.

Суд не приймає до уваги твердження Позивача, що причиною затоплення став порив шлангу, так як це спростовується показами свідків та власноруч ним підписаним актом. Посилання Позивача, що він змушений був підписати такий акт, нічим не доведено.

Для визначення розміру заподіяної шкоди, повного і об'єктивного вирішення даного спору, за клопотанням Позивача, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Витрати повязані з проведенням експертизи було покладено на Позивача та зобов'язано останнього забезпечити проведення даної експертизи та оплату виконання робіт в строк 1 місяць.

Згідно листа експерта ОСОБА_15 №6/117/14 від 11.03.2014 року вищезазначена експертиза не була проведена у звязку з несплатою Позивачем вартості експертизи. Даного позивач не заперечував в судовому засіданні.

За таких обставин суд вважає, що хоча факт затоплення мав місце, проте Позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заподіяної шкоди. За таких обставин в задоволені позову в частині стягнення 23170,00 грн. матеріальної шкоди слід відмовити.

Поскільки позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, то в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1195,1202 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 36, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені згідно ухвали суду від 19.04.2013 року, знявши арешт з автомобіля НОМЕР_1., 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 який належить ОСОБА_16 (АДРЕСА_1).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стасюк Р.М.