АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Громадської організації «Євроклуб
«Право і захист» на рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 26 листопада 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Громадської
організації «Євроклуб «Право і захист»
про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, на обґрунтування якого
зазначив, що 25 грудня 2012 року він
позичив відповідачу 105 000 гривень із
строком повернення 25 січня 2013 року про
що був укладений договір.

Відповідач не повернув борг, тому 105 000
грн. боргу, 302 400 грн. 2% за прострочення
повернення грошей на підставі ст. 625 ЦК
України, 3441 грн. судового збору позивач
просив стягнути із відповідача на свою
користь.(а.с. 1-10, 15)

Відповідач проти позову
заперечував.(а.с. 26-27)

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 26 листопада 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено стягнуто
на його користь 410 841 грн. із Громадської
організації «Євроклуб «Право і
захист». (а.с.28-31)

В апеляційній скарзі відповідач
посилався на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог. (а.с. 32-34)

В судовому засіданні
представники апелянта Пасічник О.О.,
Бабаджанян Б.А. підтримали скаргу і
просили її задовольнити, представник
позивача ОСОБА_4 заперечував проти
скарги і просив її відхилити.

Позивач до суду не прибув, був
повідомлений належним чином про що у
справі є докази.(а.с. 64-65)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2
ст. 305 ЦПК України колегія суддів
визнала повідомлення належним, а
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін, скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково враховуючи наступне.

Між сторонами виникли правовідносини,
що мають бути врегульовані за чинним ЦК
України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку саму суму коштів
(суму позики).

Відповідно до ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму згідно з
вимогами даного Кодексу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом вимог ст. 625 ЦК України, право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, що
передбачений матеріальним законом і
полягає у відшкодуванні матеріальних
витрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні
компенсації(плати) від боржника за
користування запозиченими грошима, що
мали б бути у встановлений
договором(розпискою) строк повернуті
кредиторові.

Підтвердження виконання зобов'язання
має відбуватись у спосіб, встановлений
ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею
кредитором на вимогу боржника розписки
про одержання виконання частково або в
повному обсязі, повернення кредитором
боржнику боргового документу, а у разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, зобов'язання
має виконуватись відповідно до умов
договору та вимог цього Закону.

Відповідно до статті 6 Цивільного
Кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. (ч. 1 ст. 627
цього Кодексу)

Судом встановлено, що 25 грудня 2012 між
сторонами був укладений договір № П-1112
за яким позивач зобов'язувався надати
готівкою Євроклубу поворотну
фінансову допомогу у розмірі 105 000 грн.
строком повернення до 25 січня 2013
року.(а.с. 5-9)

За положеннями ст. 6 Договору в разі
несвоєчасного повернення
вищезазначеної суми Євроклуб сплачує
позивачу пеню у розмірі 2% за
календарний день від простроченої
суми.(а.с. 6)

Договором не передбачено укладення
додаткової угоди (розписки) на
підтвердження факту передачі грошей
від позичальника боржнику. Письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Відповідні правові висновки містяться
і постанові Верховного Суду України
від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13.

В суді першої інстанції голова
правління «Євроклуб «Право і захист»
Пасічник О.О. визнав факт отримання
відповідачем від позивача 105 000 грн. що
підтверджується журналом і
звукозаписом судового засідання.(а.с.
25-27 )

Посилання відповідача, що зазначені
кошти не були використані відповідачем
за призначенням не мають правового
значення для предмету доказування по
цій справі.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи
на положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України
колегія суддів погоджується із
висновком районного суду, що
Громадська організація «Євроклуб
«Право і захист» отримала від позивача
105 000 грн.

Строк виконання відповідачем
зобов'язання настав 26 січня 2013 року,
проте, доказів виконання грошового
зобов'язання та повернення позивачеві
отриманих грошей відповідач не надав,
не встановлено таких і в судовому
засіданні. Тому, обґрунтованим є
висновок районного суду про стягнення
із відповідача на користь позивача 105 000
боргу.

Стягнувши із відповідача 302 400 грн. пені,
суд першої інстанції виходив з того, що
Договором передбачений обов'язок
боржника сплатити кредитору пеню у
розмірі 2% за кожний календарний день
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Такий висновок районного суду
суперечить положенням укладеного
сторонами Договору, за п. 6 якого в разі
несвоєчасного повернення
вищезазначеної суми Громадська
організація «Євроклуб «Право і захист»
сплачує пеню у розмірі 2% за календарний
день від простроченої суми. Умов про
сплату пені в розмірі 2% за кожний
календарний день прострочення
виконання грошового зобов'язання,
укладений сторонами договір не
містить.(а.с. 6)

Такі умови договору сторони визначили
на власний розсуд, про що поставили
підписи, тому із відповідача на користь
позивача має бути стягнуто 2 100
грн.(105000грн. х 2%) пені за несвоєчасне
повернення грошової суми.

На підставі ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача має
бути стягнуто 1071 грн.(105 000 грн. боргу + 2100
грн. пені х 1%) судового збору за розгляд
справи районним судом сплата якого
підтверджується квитанцією.(а.с. 15)

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 314 ЦПК
України рішення районного суду в
частині стягнення пені та судового
збору підлягає зміні, оскільки
резолютивна частина містить загальну
суму стягнення 410 841 грн., яка не є
обґрунтованою, в цій частині рішення
районного суду підлягає скасуванню.

Інші доводи апелянта не спростовують
вищевказаних висновків суду, тому
мають бути відхилені.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 307,
п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 , ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Громадської
організації «Євроклуб «Право і захист»
- задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 26 листопада 2013 року
змінити в частині стягнення на користь
ОСОБА_1 пені і судового збору, скасувати
в частині стягнення 410 841 грн., ухвалити
в цій частині нове рішення.

Стягнути із Громадської організації
«Євроклуб «Право і захист», на користь ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1 -
2100(дві тисячі сто) грн.. пені за
несвоєчасне повернення грошей та
1071(одна тисяча сімдесят одна) грн.
судового збору за розгляд справи
районним судом.

В іншій частині рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 26
листопада 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/2082/2014

Головуючий у першій інстанції
ЛопатюкН.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.