АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 -2402 /2014р.
Головуючий у І інстанції Батрин О.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Шкоріної О.І., Ящук Т.І.

При секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю " Страхова компанія "
Індіго" , третя особа , Товариство з
обмеженою відповідальністю "
Фінансова компанія " Ніко Капітал" про
стягнення страхової виплати.

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 17 грудня 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю " Страхова компанія "
Індіго" , третя особа , Товариство з
обмеженою відповідальністю "
Фінанасова компанія " Ніко Капітал" про
стягнення страхової виплати
відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати , оскільки
судом неповно з'ясовані обставини
справи, недоведено обставини , що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка
підтримала апеляційну скаргу і просила
її задовольнити з підстав , викладених
у ній , представника відповідача
Опенько С.А., який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 8 Закону України " Про
страхування " страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій
особі.

Відповідно ст. 20 названого
Законустраховик зобов'язаний:

1) ознайомити страхувальника з
умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як
тільки стане відомо про настання
страхового випадку, вжити заходів
щодо оформлення всіх необхідних
документів для своєчасного здійснення
страхової виплати або страхового
відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої

визначається умовами договору
страхування або законом;

4)відшкодувати витрати, понесені
страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору;

5) за заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або збільшення
вартості майна переукласти з ним
договір страхування;

6) не розголошувати відомостей про
страхувальника та його майнове
становище, крім випадків, встановлених
законом;

7) надавати відповідним підрозділам
Міністерства внутрішніх справ
України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху, інформацію про
укладення договорів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що підлягають
обов'язковому технічному контролю.

Умовами договору страхування можуть
бути передбачені також інші
обов'язки страховика.

Положенням ст. 26 Закону " Про
страхування " передбачено , підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або
особи, на користь якої укладено
договір страхування, спрямовані на
настання страхового випадку.
Зазначена норма не поширюється на
дії, пов'язані з виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, в стані необхідної оборони
(без перевищення її меж) або захисту
майна,

життя, здоров'я, честі, гідності та
ділової репутації.

Кваліфікація дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено
договір страхування, встановлюється
відповідно до чинного законодавства
України;

2) вчинення страхувальником -
фізичною особою або іншою особою, на
користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного
відшкодування збитків за майновим
страхуванням від особи, винної у їх
заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення
страхувальником про настання
страхового випадку без поважних на
це причин або створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені
законом.

Умовами договору страхування
можуть бути передбачені інші
підстави для відмови у здійсненні
страхових виплат, якщо це не
суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій
виплаті приймається страховиком у
строк не більший передбаченого
правилами страхування та
повідомляється страхувальнику в
письмовій формі з обгрунтуванням
причин відмови.

Відмову страховика у страховій
виплаті може бути оскаржено
страхувальником у судовому порядку.

Негативний фінансовий стан
страховика не є підставою для

відмови у виплаті страхових сум (їх
частин) або страхового

відшкодування страхувальнику.

В силу ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Судом встановлено , що 09 листопада 2010
року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "Страхова
компанія "Індіго" договір страхування
наземного транспорту відповідно до
якого застрахованим транспортом є
автомобіль Mitsubishi Pajero Sport державний
номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.10)

07 серпня 2012 року було укладено договір
наземного страхування транспорту ,
яким продовжено дію зазначеного
договору до 06. 08.2013 року(т.1 а.с.12)

25 жовтня 2012 року ОСОБА_4, керуючи
застрахованим автомобілем, допустила
порушення Правил дорожнього руху, в
результаті чого здійснила наїзд на
перешкоду - дерево (т.1 а.с. 16)

За це правопорушення вона була
притягнута до адміністративної
відповідальності.

За даними Звіту № 42-497/2 від 20.11.2012 року
про визначення вартості матеріального
збитку , завданого власнику колісного
транспортного засобу Mitsubishi Pajero,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
вартість матеріального збитку ,
завданого власнику автомобіля Mitsubishi
Pajero держаний  реєстраційний  НОМЕР_2
становить на 20.11.2012 року 75 461,22 грн.(т.1
а.с.17-39).

25 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
ТДВ " СК "Індіго" з заявою про виплату
страхового відшкодування , у зв'язку з
настанням страхового випадку.

Відповідно до п.п.18.3.3 Договору
страхування наземного транспорту
страховик має право самостійно
з'ясовувати причини та обставини
страхового випадку, вимагати від
Страхувальника та будь-яких інших
державних або недержавних органів ,
організацій, підприємств та установ
інформацію необхідну для встановлення
факту або обставин страхового випадку
або розміру страхового відшкодування(
т.1 а.с. 10).

26 грудня 2012 року за зверненням
№45/2-261212/1 начальника відділу
розслідування складних збитків
страхової компанії " Індіго"
Бондаренка  О.В. ТОВ " Українські
незалежні судові експертизи " було
проведено експертне дослідження
згідно якого з технічної точки зору
пошкодження автомобіля Mitsubishi Pajero Sport
державний номер НОМЕР_2 не
відповідають тим обставинам , які
наведені у поясненнях водія ОСОБА_4 , з
причин , що викладені в дослідницькій
частині.

З технічної точки зору комплекс
пошкоджень на автомобілі Mitsubishi Pajero
Sport реєстраційний номер НОМЕР_2 не міг
утворитися одномоментно в дорожній
ситуації , зафіксованій в
представлених на дослідження
матеріалах та за обставин , викладених
у поясненнях водія ОСОБА_4 , з причин ,
що викладені в дослідницькій
частині.(т.1 а.с.119-127).

Згідно ст. 991 ЦК України страховик має
право відмовитися від здійснення
страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку, крім
дій, пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування або про факт настання
страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного
відшкодування збитків за договором
майнового страхування від особи, яка їх
завдала;

5) несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків;

6) наявності інших підстав,
встановлених законом.

Договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави для
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову
здійснити страхову виплату
повідомляється страхувальникові у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови.

Умовами Договору страхування
наземного транспортного засобу
укладеного між сторонами, зокрема , пп.
23.1.3, передбачено, що подання
Страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет страхування
або про факт та обставини настання
страхового випадку є підставою до
відмови у виплаті страхового
відшкодування. (т.1 а.с. 11)

18.01.2013 року відповідач відмовив у
виплаті страхового відшкодування з
посиланням на те , що позивач надав
неправдиві відомості про обставини
настання страхового випадку.( т.1 а.с.40).

Посилання в апеляційній скарзі на
постанову судді Сангірського
районного суду м. Чернівці від 26
листопада 2012 року про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху, в якому вказані
обставини ДТП , не можуть бути взяті до
уваги, оскільки відповідно до ч.4 ст. 61
ЦПК України постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З огляду на те , що позивач не надав
доказів , які б спростовували висновок
спеціаліста №000143/1 автотехнічного
дослідження від 10 січня 2013 року суд
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову.

Крім того, на пропозицію суду щодо
проведення судової
транспортно-трасологічної експертизи
сторони не погоджувалися.

Суд дав належну оцінку повідомленню
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
УМВС України в Чернівецькій області
від 30 листопада 2013 року № 6/5728 і дійшов
правильного висновку , що вони не
спростовують зазначений висновок .

За таких обставин , колегія суддів не
вбачає підстав до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України
, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: