Справа № 313/402/14-ц
Провадження № 4-с/313/1/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2014 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Веселе скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пологівського управління юстиції Запорізької області про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою, у якій просить суд винести рішення, яким постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р., винесену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №4198884 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-8 від 03.02.1995 р., виданого Веселівським районним судом Запорізької області про стягнення 1/3 частини аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей до їх повноліття, скасувати.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_1 також ставить питання і про поновлення строку на оскарження постанови.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, але на адресу суду надіслала заяву, в якій просить суд розглянути скаргу без її участі.

Відділ державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Проте, представник зазначеного відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, але в телефонному режимі повідомив про неможливість зявитися в судове засідання, проти скарги заперечує.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 03.02.1995 р. у справі №2-8 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини доходів на утримання неповнолітніх дітей, позов задоволено в повному обсязі.

03.02.1995 р. Веселівським районним судом Запорізької області ОСОБА_1 видано виконавчий лист №2-8, з яким скаржниця звернулася з відповідною заявою до відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області з метою примусового виконання рішення суду за місцем проживання боржника, а саме: Запорізька область, м. Пологи, вул. Карла Маркса, буд.222.

За час перебування виконавчого листа №2-8 від 03.02.1995 р., виданого Веселівським районним судом Запорізької області, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області за боржником виникла заборгованість по сплаті аліментів, про що свідчить довідка відділу ДВС Пологівського РУЮ від 07.03.2012 р. №73, в якій зазначено, що станом на грудень 2011 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим провадженням становить 32506,65 грн. Вказана у довідці заборгованість боржником на сьогоднішній день непогашена.

18.12.2011 р. ОСОБА_4 виповнилося 18 років, у звязку з чим, при наявності заборгованості по сплаті аліментів, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р. на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у звязку з тим, що закінчився передбачений законом строк для даного виду стягнення. Крім того, в даній постанові зазначено, що станом на 18.12.2011 р. за боржником рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 32506,65 грн., а також те, що ОСОБА_1, як стягувач, має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ для відкриття справи про стягнення заборгованості по невиплачених аліментах.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р., серії ВП №4198884 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, винесена на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», є незаконною та такою, що грубо порушує законні права і інтереси ОСОБА_1 як стягувача за вказаним виконавчим провадження.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом.

У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (2947-14). У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (2947-14).

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у звязку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою та в інших передбачених законом випадках.

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України (2947-14). У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі, якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, розяснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає прямої можливості закінчення виконавчого провадження за наявності нарахованої, але не стягнутої заборгованості по сплаті аліментів. Вказана норма закону передбачає порядок виконання рішень суду про стягнення аліментів, можливість вирішення в судовому порядку лише спору про розмір заборгованості, можливість закінчення виконавчого провадження, якщо заборгованість утримана за місцем роботи боржника але не перерахована стягувача та у випадку повного та фактичного виконання рішення суду, але не яким чином не дає право державному виконавцю закінчити виконавче провадження за наявності заборгованості по сплаті аліментів, так як по суті, рішення суду при наявності нестягнутої заборгованості є невиконаним рішенням суду.

Крім того, відповідно до п.7.21. та п. 7.22. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 р. за №489/20802, передбачено, що державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.124 ОСОБА_5 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ч.2 ст.287 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин суд вважає необхідним постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р. за виконавчим провадженням №4198884 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-8 від 03.02.1995 р. скасувати та зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області виконавче провадження у справі відновити.

Частинами 1, 3, 4 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби, або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобовязаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови предявити його до виконання.

Вирішуючи питання про поновлення строку ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.385 ЦПК України визначені строки на звернення до суду із скаргою, відповідно до якої скарги можуть бути подані у десятиденний або у триденний строк.

Відповідно до ч.2 ст.385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту пункту 4 постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р. ВП №4198884 вбачається, що постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з моменту її одержання в порядку визначеному Закону України «Про виконавче провадження».

У мотивувальній частині постанови старший державний виконавець зазначив, що стягувач має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ для відкриття справи про стягнення заборгованості по невиплачених аліментах.

З наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду з позовом про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з боржника ОСОБА_3

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 27.06.2012 р. у справі №0804/734/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів та заборгованості по аліментам позов задоволено частково, в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів судом відмовлено.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 25.06.2013 р. у справі №313/662/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, судом відмовлено у відкритті провадження за позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по невиплачених аліментах у сумі 32606,65 грн.

Не погоджуючись з ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 25.06.2013 р. у справі №313/662/13-ц ОСОБА_1 з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2013 р. у справі №22-ц/778/4026/13р. апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 25.06.2013 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд процесуального питання.

При новому розгляді даної цивільної справи ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 21.10.2013 р. у справі №313/915/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, судом було відмовлено у відкритті провадження за моїм позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по невиплачених аліментах у сумі 32606,65 грн.

Не погоджуючись з ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 21.10.2013 р. у справі №313/915/13-ц ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.11.2013 р. у справі №22-ц/778/5672/13 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 21.10.2013 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд цього питання.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 24.12.2013 року у справі №313/915/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, судом позовну заяву залишено без руху.

09.01.2014 р. ОСОБА_1 повторно подала позовну заяву до Веселівського районного суду Запорізької області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по невиплачених аліментах.

Таким чином, суд вважає, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропущений з поважних причин і відповідно до вимог ч.2 ст.385 ЦПК України підлягає поновленню.

На підставі ст.ст.8, 49, 51, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області від 07.03.2012 р. про закінчення виконавчого провадження №4198884.

Постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.03.2012 р., винесену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №4198884 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-8 від 03.02.1995 р., виданим Веселівським районним судом Запорізької області про стягнення 1/3 частини аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей до їх повноліття - скасувати.

Зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області поновити виконавче провадження, прийняти виконавчий лист №2-8 від 03.02.1995 р. до виконання.

Копію ухвали суду направити сторонам та Відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької протягом п'яти днів з дня її проголошення через Веселівський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

21.03.2014