Справа № 454/1618/13
Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/402/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючого: Бермеса
І.В.,

суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.,

за участі секретаря:Азенко М.В.,

та участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Сокальського
дочірнього лісогосподарського
підприємства ЛГП «Галсільліс» на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 1 жовтня 2013 року
у справі за позовом Сокальського
дочірнього лісогосподарського
підприємства ЛГП «Галсільліс» до
ОСОБА_3 за участю третьої особи -
Реклинецької сільської ради
Сокальського району Львівської
області про відшкодування майнової
шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням у позові
Сокальського дочірнього
лісогосподарського підприємства ЛГП
"Галсільліс" до ОСОБА_3 за участю
третьої особи - Реклинецької сільської
ради Сокальського району Львівської
області про відшкодування майнової
шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Сокальське
дочірнє лісогосподарське підприємство
ЛГП «Галсільліс».

В апеляційній скарзі покликається на
те, що судом не враховано, що розмір
шкоди та докази вчинення самовільної
рубки відповідачем підтверджуються
наявними в матеріалах справі
доказами, а саме листом Сокальського
РВ ГУМВСУ у Львівської обл. №9245 від
07.12.2011 року та постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи від
23.11.2011 року. Посилання в рішенні суду на
те, що протокол, який знаходить в
матеріалах справи, є необов'язковим до
виконання, не відповідає дійсності,
оскільки цим протоколом стверджується,
що відповідач здійснив самовільну
рубку дерев, чим завдав шкоди лісовому
господарству на суму 20607,99 грн.

Апелянт також зазначає, що помилковими
є посилання суду на те, що відсутня
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
відповідача, оскільки це звільняє його
від притягнення до адміністративної
відповідальності, а не від
відшкодування шкоди.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_4 на підтримання
апеляційної скарги, заперечення
відповідача ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Встановлено, що позивач посилався на
те, що в порушення вимог ст.19 ч.1 п.2, ст.69,
ст.77 ЛК України та ст.65 КУпАП
відповідачем було здійснено
самовільну рубку дерев породи сосна
(сироростуча) в кількості 7 штук
кубомасою 4,38м.куб. на території
Реклинецької сільської ради
Сокальського району Львівської
області, за що передбачена
відповідальність згідно ст.105 п.1 ЛК
України, чим нанесено лісам України, в
особі Сокальського ДЛГП «Галсільліс»
майнову шкоду в сумі 20607,99грн., яка
розрахована відповідно до вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 665 від 23 липня 2008 року.

23.11.2011р. було винесено постанову про
відмову у порушенні кримінальної
справи, після чого 15.12.2011р. щодо ОСОБА_3
складено протокол про адміністративне
правопорушення.

28.11.2012р. ОСОБА_3 було надіслано
претензійний лист №166, в якому
запропоновано добровільно сплатити
суму збитків, проте він цього не
виконав.

На підставі наведеного позивач просив
суд стягнути з відповідача на користь
місцевого бюджету Реклинецької
сільської ради Сокальського району
Львівської області грошові кошти у
сумі 20 607,99грн.

Відповідно до ст. 107 Лісового Кодексу
України громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
лісу внаслідок порушення лісового
законодавства, у розмірах і порядку,
визначених законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи в позові, суд в
рішенні вказав, що протокол про
адміністративне правопорушення немає
обов'язкового характеру і не є
рішенням, винесеним суб'єктом владних
повноважень, а лише встановлює факт, що
відбулася певна подія, оцінка йому
дається при розгляді питання
правомірності винесення постанови
про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції також вказав, що
відсутня постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
відповідача, а тому немає належного
доказу, який би беззаперечено ствердив
його вину у заподіянні шкоди.

З врахуванням наведеного суд прийшов
до вірного висновку про недоведеність
позивачем вини відповідача у
заподіянні шкоди та відмовив в
задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що
протоколом від 15.12.2011 року та
постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи від 23.11.2011року, які
знаходить в матеріалах справи,
стверджується, що відповідач здійснив
самовільну рубку дерев, чим завдав
шкоди лісовому господарству на суму
20607,99 грн., судова колегія не приймає до
уваги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення №10 від
15.12.2011 року складеного помічником
лісничого ОСОБА_5 за участю інженера
ОЗЛ ОСОБА_6 Реклинецького лісництва
Сокальського ДЛГП "Галсільліс", ОСОБА_3
здійснив незаконну порубку лісу породи
сосни (сироростуча) в кількості 7шт.

В той же час постанови про притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу
немає, оскільки, як пояснив в засіданні
судової колегії представник апелянта
ОСОБА_4, вирішили не направлявся
протокол для притягнення ОСОБА_3 до
відповідальності.

За положеннями ст. 1166 ЦК України
єдиною підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди є
правопорушення, що включає як складові
елементи шкоду, протиправне діяння
особи, котра її завдала, причинний
зв'язок між ними, а також вину
заподіювача шкоди.

Таким чином, під час вирішення
спорів про відшкодування шкоди за
вказаними нормами права доказуванню
підлягають: факт спричинення шкоди,
протиправність дій заподіювача і його
вина, причинний зв'язок між
протиправною дією та негативними
наслідками.

Оскільки відсутня постанова про
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності,
тому немає підстав вважати, що вина
відповідача у завданні шкоди
підтверджена протоколом про
адміністративне правопорушення, який
безпосередньо підтверджує наявність
правопорушення, а також відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України є обов'язковий
для суду, що розглядає справу про
цивільно - правові наслідки дій ОСОБА_3,
стосовно якого складено цей протокол,
з питань чи мали місце ці події та чи
вчинені вони цією особою.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
чи відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і
заперечені-сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішені справи.
Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показів свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема
звуко-відеозаписів, висновків
експертів.

Встановлено, що інших доказів щодо вини
ОСОБА_3 у вчиненні самовільної рубки
дерев позивач суду не представив.

Такими доказами не є постанова про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 23.11.2011р. та претензійний лист
№166 від 28.11.2012р., так як встановлено, що у
вказаному листі є посилання лише на
вказаний протокол про адміністративне
правопорушення №10 від 15.12.2011 року, який
з наведених вище підстав не є доказом
його вини.

В постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи від 23.11.2011р.
вказано, що ці дії вчинили також сини
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В той же час ці особи не вказані в
протокол про адміністративне
правопорушення №10 від 15.12.2011 року і
щодо них позивач немає претензій.

Також вбачається, що в цій постанові
зазначено, що помічник лісничого
ОСОБА_5 та місцевий житель ОСОБА_9
помітили, що ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
привезли на пилораму до ОСОБА_10 18
стовбурів дерев -кругляк породи сосни
та діаметри 7 стовбурів співпадають із
зрізаними деревами в лісовому масиві.

В той же час позивач не представив суду
доказів на підставі яких даних
зроблені вказані висновки.

Хоча у цій постанові зазначено, що був
присутній ОСОБА_9, тоді як у протоколі
про адміністративне правопорушення №10
від 15.12.2011 року, складеного помічником
лісничого ОСОБА_5, зазначено, що такий
складений з участю інженера ОСОБА_6

Позивачем не було заявлено клопотання
про допит вищевказаних осіб в якості
свідків.

Представником апелянта не пояснено
апеляційному суду чому щодо ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 не складався протокол про
адміністративне правопорушення.

В засіданні судової колегії ОСОБА_3
категорично заперечив незаконну
порубку лісу та пояснив, що причиною
складеного протоколу є те, що він
перебуває у поганих відносинах з
керівництвом Сокальського дочірнього
лісогосподарського підприємства ЛГП
«Галсільліс», де раніше працював і йому
не виплатили зарплату, що стало
причиною конфлікту. Він також пояснив,
що його син на час складення протоколу
перебував на заробітках, а тому не
відповідає дійсності посилання, що
вони разом завдали шкоду.

Таким чином з врахуванням того, що
відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях, судова колегія прийшла до
висновку, що позивач не представив
належних та допустимих доказів про
вину відповідача у завданні шкоди.

Отже суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що в
задоволені позову слід відмовити,
оскільки всупереч ст.60 ЦПК України не
доведено, і в судовому засіданні не
встановлено факту вчинення
відповідачем самовільної рубки дерев.

Доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,- у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу Сокальського
дочірнього лісогосподарського
підприємства ЛГП «Галсільліс» -
відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 1 жовтня 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Бермес І.В.

Судді:
Копняк С.М.

Савуляк Р.В.