Справа № 333/8390/13-ц
Провадження № 2/ 333/251/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень
щомісячно, починаючи з дня подання
позову до суду і до досягнення дитиною
Свої вимоги обґрунтовує наступним.
З 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали
без реєстрації шлюбу, але на цей час
проживають окремо. Сторони мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 у добровільному
порядку матеріальної допомоги на
утримання своєї доньки не надає.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, надала суду заяву,
відповідно до якої просить суд
розглянути справу без її участі, на
позовних вимогах наполягає, проти
винесення заочного рішення не
заперечує, на фіксації судового
процесу не наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, повторно у судове
засідання не з'явився, причину неявки
суду не сповістив. Оскільки суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення). Позивача,
згідно наданої заяви, не заперечує
проти такого вирішення справи.
У зв'язку вищевикладеним, на підставі
ст. ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності відповідача в порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів, без фіксації судового
Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про
народження від 30.09.2004 року, НОМЕР_1,
актовий запис № 789, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Комунарського районного управління
юстиції м. Запоріжжя, а також згідно
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію народження від
20.06.2013 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 -
матір'ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
Судом встановлено, що на даний час
донька знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживає разом з нею, що
підтверджується довідкою № 88 від 20.10.2013
року, виданої квартальним комітетом №
13 у м. Пологи Запорізької області.
Відповідач ОСОБА_2 у добровільному
порядку матеріальної допомоги на
утримання своєї доньки не надає.
Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України передбачено, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.
Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.
Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 Сімейного
Статтею 184 Сімейного кодексу України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
Таким чином, враховуючи вищевикладене,
виходячи з якнайкращого забезпечення
інтересів дитини, оскільки відповідач
є працездатною особою, має
нерегулярний мінливий дохід, суд
приходить до висновку, щодо
обґрунтованої вимоги позивача про
стягнення аліментів у твердій грошовій
При визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача,
суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
сторонами не було надано жодного
доказу розміру нерегулярного доходу
На час звернення позивача до суду
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць з 1 січня для дітей
віком від 6 років до 18 років становить
У зв'язку з викладеним, враховуючи, що
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини, виходячи з принципу
розумності та справедливості, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача аліменти на користь ОСОБА_1
на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у
розмірі 500 гривень до досягнення
останньою повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
кодексу України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.
Встановлено, що позов було подано
позивачем ОСОБА_1 23.10.2013 року.
Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст. 11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджуються
зібраними у справі доказами та не
порушують прав та інтересів третіх
осіб, тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.
Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, у
разі задоволення позову позивача, який
звільнений від сплати судового збору в
розмірі 243 гривні 60 копійок при подачі
позову про стягнення аліментів, цей
судовий збір підлягає стягненню у
дохід держави з відповідача.
Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
постановою Верховної Ради України від
27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. ст. 180, 182-184, 191 СК
України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215,
224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
твердій грошовій в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень щомісячно, починаючи з дати
подачі позову до суду - з 21.10.2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
рішення в частині стягнення аліментів
в розмірі за один місяць допустити
негайному виконанню.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції може бути подана до
апеляційного суду Запорізької області
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва