Провадження № 2/344/381/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар Кондратів
Х.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача
ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача - державний нотаріус
Івано-Франківського міського
нотаріального округу про визнання
недійсним договору дарування, та
визнання права власності на 1/4
домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору дарування домоволодіння
АДРЕСА_1, укладеного 03 липня 2007 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також визнання
права власності на 1/4 домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що
вона позов визнала, про що подала
відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні
позов не визнала. Її представник просив
застосувати строк позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.
Позивач у судовому засіданні суду
пояснила, що в даний час відповідачі її
інколи навідують.

Суд вважає, що визнання відповідачем
ОСОБА_3 позову суперечить інтересам
відповідача ОСОБА_5, а тому позов не
може бути задоволено з підстав,
визначених ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України.

Позивач та її представник у
судовому засіданні вимоги позову
підтримали з підстав, викладених у
поданій позовній заяві, та суду
пояснили, що позов обґрунтовано
належними доказами, а тому він є
підставним. Вважають, що фактичне
прийняття спадщини ОСОБА_1 доведено у
судовому засіданні, а тому вона має
право на спадкування 1/4
будинковолодіння за законом разом з
іншими спадкоємцями. В даний час
позивач проживає в спірному
домоволодінні і не має іншого житла.
Просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечили з підстав,
викладених у поданому суду письмовому
запереченні. Суду пояснили, що підстав
для визнання ОСОБА_1 такою, що фактично
прийняла спадщину, немає. Вважають
позов безпідставним.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
дала показання, відповідно до яких вона
є матір'ю ОСОБА_5 та проживала у
спірному домоволодінні в с. Угорники до
1990 року, після чого переїхала проживати
в інше місце. Інколи приїздила в
домоволодіння с. Угорники та
допомагала по господарству. Позивач
проживала в селі в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області з 1992 року.
Знає, що тепер ОСОБА_1 інколи приїздить
у будинковолодіння в с. Угорники.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дав
показання, відповідно до яких знайомий
зі сторонами, проживає в селі Угорники
Івано-Франківської міської ради.
ОСОБА_1 не проживала з 2001-2002 років у селі
Угорники, оскільки мала житло у іншому
місці.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
дала показання, відповідно до яких вона
перебуває зі сторонами в дружніх
стосунках, проживає в селі Угорники
Івано-Франківської міської ради.
Позивач не проживала разом з
спадкодавцем у час його смерті та після
смерті. Знає, що ОСОБА_1 на даний час
часто з'являється у домоволодінні в
селі Угорники.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засідання
дала показання, відповідно до яких вона
є сусідом позивача та бачила, що ОСОБА_1
будувала хату в селі Угорники разом з
батьком. Зараз вона також проживає у
цій хаті. Похованням батька займалась
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 у судовому засідання
дала показання, відповідно до яких вона
є сусідом позивача та бачила, що ОСОБА_1
постійно проживала в с. Угорники на час
смерті батька.

Державний нотаріус Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори Мухіна О.Б. у
судовому засіданні пояснила, що вона
посвідчувала договір дарування 03 липня
2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
за згодою матері ОСОБА_7. Роз'яснила
сторонам усі права та зміст договору.
При посвідченні договору згода другого
з подружжя не вимагалась, оскільки було
свідоцтво про його смерть.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши письмові докази,
які надані суду сторонами на
обґрунтування їхніх вимог та
заперечень, з'ясувавши таким чином
фактичні обставини справи, суд дійшов
висновку про те, що з обставин справи
випливають цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень, крім випадків наявності
підстав для звільнення від
доказування, передбачених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким чином не підлягає доказуванню
обставина наявності договору
дарування домоволодіння АДРЕСА_1,
укладеного 03 липня 2007 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_5 за згодою матері ОСОБА_7,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Івано-Франківської державної
нотаріальної контори ОСОБА_12 та
зареєстрованого в реєстрі № 7-1174 (а.с. 11).

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно частин 4 та 5 ст. 267 Цивільного
кодексу України, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові, однак, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

У зв'язку з цим, враховуючи, що
відповідач ОСОБА_5 заявила про
застосування наслідків спливу
позовної давності, вказавши, що позивач
без поважних причин пропустила строк
звернення до суду, і суд вважає
встановленою відсутність у позивача
поважних причин для пропуску строку
позовної давності, у задоволенні
позову слід відмовити на підставі
спливу строку позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст.
256, 257, 267 Цивільного кодексу України,
керуючись нормами цивільного
процесуального законодавства, зокрема,
ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - державний
нотаріус Івано-Франківського міського
нотаріального округу про визнання
недійсним договору дарування, та
визнання права власності на 1/4
домоволодіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Івано-Франківський
міський суд.

Суддя
О.В. Бойчук