Справа № 703/121/14-ц
УХВАЛА

03 березня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого судді
Прилуцького В.О.

при секретарі
Бєлан А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла заяву
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про роз'яснення
ухвали Смілянського міськрайонного
суду від 17 лютого 2014 року, -

встановив:

В липні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
про відшкодування заподіяних
матеріальних збитків та моральної
шкоди, посилаючись на те, що вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, а
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_2. 09 лютого 2010 року близько 16 год.
ОСОБА_4 з даху будинку збив льодяну
брилу, яка впала на прибудований до
АДРЕСА_1 балкон та розбила два скла і
пошкодила раму. Просили суд стягнути з
ОСОБА_4 на їх користь 789 грн.
матеріальних збитків та 600 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25
листопада 2011 року позивачам
відмовлено в задоволенні позову
повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 витрати на правову
допомогу в розмірі 1000 грн. в
солідарному порядку.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції вказав, що позивачі не надали
суду жодного доказу, які б свідчили про
те, що прибудова балкону до АДРЕСА_1 є
належним їм майном. Так, рішенням
виконавчого комітету Смілянської
міської ради від 20 жовтня 1988 року
ОСОБА_2 надано дозвіл на прибудову
балкону до квартири на першому поверсі
в межах стандартного розміру балконів
в будинку, тобто 3,1 х 0,9м в габаритах і по
осях вищестоящих балконів, проте рами і
покриття прибудови виходять за межі
балконів, що свідчить про те, що
прибудова балкону виконана всупереч
наданому дозволу. Отже, прибудова
балкону виконана з порушенням
дозволених розмірів, в експлуатацію не
прийнята, а тому, виходячи із положень
ст. ст. 331, 376 ЦК України, суд прийшов до
висновку, що позивачі фактично
здійснили самочинне будівництво
балкону та не набули права власності на
нього.

Сторони рішення суду оскаржили: ОСОБА_4
просив змінити рішення та стягнути з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 солідарно на
його користь витрати на правову
допомогу в сумі 2 098 грн., а позивачі
просили скасувати рішення, як
необґрунтоване та таке, що не
відповідає обставинам справи та
суперечить нормам чинного
законодавства та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 16 лютого 2012 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_1
відхилено, а апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 25
листопада 2011 року в частині розміру та
розподілу судових витрат змінено:
вирішено стягнути із кожного із трьох
позивачів на користь відповідача по 730
гри. 70 коп. з кожного.

В решті рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 25 листопада 2011 року
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 квітня 2012 року касаційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилено, а рішення апеляційного суду
Черкаської області від 16 лютого 2012 року
та рішення Смілянського
міськрайонного суду від 25 листопада 2011
року залишено без змін.

В січні 2014 року позивачі звернулися до
суду із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Смілянського міськрайонного суду від
25 листопада 2011 року.

Обґрунтовуючи заяву позивачі вказали,
що підставою для перегляду та
скасування рішення Смілянського
міськрайонного суду є неповне
з'ясування судом обставин і визначених
відповідно до них правовідносин, що
мають значення для справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм процесуального закону.

Із змісту ухвали Смілянського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року вбачається, що заявники як на
нововиявлену обставину заявники
вказували на те, що на їх запит 08 червня
2012 року управління архітектури,
регулювання забудови та земельних
відносин міста виконавчого комітету
Смілянської міської ради 08 червня 2012
року надало відповідь за №173, в якій
зазначено, що згідно з ДБН В 2.2 -15- 2005
року "Житлові будинки. Основні
положення" балкон - це виступаюча з
площини фасаду обгороджена площадка,
що служить для відпочинку влітку.
Відповідно до п. 1.4.3 Правил утримання
жилих будинків та при будинкових
територій, затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05 2005
року №76 прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків належить до елементів
перепланування жилих приміщень, тому
балкон, прибудований на рівні першого
поверху багатоповерхового будинку, є
складовою частиною цього будинку, а не
окремим об'єктом будівництва і
прийматися самостійно в експлуатацію
не може. Також нововиявленою
обставиною, на думку позивачів, є
відповідь департаменту житлової
політики Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та житлово -
комунального господарства України на
звернення ОСОБА_1. Так листом від
12.12.2013р. за № 8/10-3210-13 департамент
житлової політики Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово - комунального господарства
України повідомив ОСОБА_1, що дозвільні
документи на введення в експлуатацію
прибудованого балкону не видавались,
термін зберігання документів, які
підтверджують ведення об'єкта в
експлуатацію, закінчився, надано
роз'яснення понять - балкон та
прибудова. Також звернув увагу ОСОБА_1
на те, що площа балкону передбачалася
розміром 3.10 х 0,90 кв.м., але в дійсності
його розмір - 3,48х 1,24, що свідчить про
недотримання умов дозволу виконкому
Смілянської міськради від 20.10.1988 № 421.

Заявники вважають, що балкон прийнято в
експлуатацію разом з будинком, таким
чином висновки судів різного рангу, що
балкон не приймався в експлуатацію, а
вони не набули права власності на нього
є помилковими а рішення про відмову
позивачам в позовних вимогах
не законні та підлягають перегляду.

Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду від 17 лютого 2014 року заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд рішення
Смілянського міськрайонного суду від 25
листопада 2011 року за нововиявленими
обставинами залишено без задоволення.

24 лютого 2014 року від ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до суду в порядку ст.221 ЦПК
України надійшла заява про роз'яснення
ухвали Смілянського міськрайонного
суду від 17 лютого 2013 року.

В судове засідання заявники не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про дату та час розгляду
заяви, що відповідно до ч.3 ст.221 ЦПК
України не перешкоджає розгляду
питання про роз'яснення рішення суду.

Відповідно до положень ст. 221 ЦПК
України подача заяви про роз'яснення
рішення суду допускається, якщо
рішення не виконано або ще не
закінчився строк, протягом якого
рішення може бути пред'явлено до
примусового виконання. Роз'яснення
судового рішення настає тоді, коли
його зміст викладено нечітко, його
положення незрозумілі, внаслідок чого
реалізація такого рішення викликає
труднощі чи стає неможливою. Тобто
рішення суду має бути зрозумілим,
а зрозумілість рішення полягає в тому,
що його резолютивна частина не
припускає кількох варіантів
тлумачення. При цьому у заяві про
роз'яснення рішення суду повинно бути
зазначено, що саме у резолютивній
частині рішення є незрозумілим, які
припускаються тлумачення рішення
і як це впливає на його виконання. З
вищевикладеного слід зробити висновок,
що зміст ухвали Смілянського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року заявникам є цілком зрозумілим а
тому підстав для задоволення заяви про
роз'яснення рішення суд не вбачає

Також слід зазначити, що заявниками 24
лютого 2014 року подана апеляційна
скарга на ухвалу суду від 17 лютого 2014
року, що також свідчить про
зрозумілість для заявників змісту
зазначеної ухвали суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 221
ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали
Смілянського міськрайонного суду від 17
лютого 2014 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 5 денний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:
В.О.
Прилуцький