Справа № 2/303/3113/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючого-судді
Морозової Н. Л.

при
секретарі Ільчак Р. М.

за участю:
представника позивача
адвоката-Фазикош О. А.

відповідача
ОСОБА_1

представника відповідача
адвоката-ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди. До
початку розгляду справи по суті,
позивач залучив до участі у справі в
якості сповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та збільшив позовні вимоги,
просить: - визнати дії відповідача
ОСОБА_1 по використанню його - ОСОБА_2
фотографії незаконними та такими, що
порушують честь, гідність та ділову
репутацію; - визнати дії визнати дії
відповідача ОСОБА_1 незаконними та
такими, що порушують честь, гідність та
ділову репутацію ОСОБА_2 та спричини
йому моральну шкоду на суму 100 000,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_1 на його користь 100
000,00 грн морального відшкодування.

В обґрунтування позову зазначав, що він
- ОСОБА_2, ректор Мукачівського
державного університету, доктор
хімічних наук, заслужений діяч науки і
техніки України, академік Української
технологічної академії, міжнародної
кадрової академії, професор, автор
більше 130 наукових робіт, в тому числі 11
винаходів. Вказує, що у 2011 році були
видані два навчальні посібники в
кількості 2000 примірників, а саме: -
«ІНФОРМАЦІЯ_1» автори: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1 (під загальною редакцією ОСОБА_7)
видавництво Кондор, 2011-430 с.; -
«ІНФОРМАЦІЯ_2» автори: ОСОБА_3 ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 (під загальною редакцією
ОСОБА_6) видавництво Кондор, 2011-443 с.;
Вказані посібники, зокрема
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на сторінці 6-7 та
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на сторінці 5-6 містять
Вступи, нібито від його імені та
підписані ним, а також його фотокартку,
як автора даних текстів. Крім того, у
вказаних підручниках міститься його
ім'я, як рецензента. Посилається на те,
що таке не відповідає дійсності,
оскільки він не являється автором
вказаних Вступів, ніколи їх не писав, не
був рецензентом даних книг, вважає ці
підручники плагіатом (згідно висновку
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз за №1396 від
06.06.2012 року). За таким фактом порушено
кримінальну справу. Сам факт
сфальсифікованої його «позитивної»
оцінки даних книг ганьбить його честь,
гідність та ділову репутацію, що
спричинило йому значну моральну шкоду.
Вважає, що його ім'я, як ректора
Мукачівського державного
університету, вченого, заслуженої,
поважної особи, є заплямованим
причетністю до навчальних посібників,
які згідно Висновку судової експертизи
є плагіатом. Всі ці обставини викликали
в нього сильні душевні переживання і
страждання. і вже на протязі тривало
часу не може відновити звичайний для
нього життєвий ритм.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Його представник, в судовому засіданні
збільшені позовні вимоги підтримав
повністю, просив їх задоволити,
посилаючись на обставини викладені у
тексті позовної заяви та вказуючи, що
саме ОСОБА_1, як співавтор вказаних
посібників, працюючи у 2007 році деканом
факультету туризму Мукачівського
технологічного інституту брав участь у
підготовці до видання вказаних
посібників, а тому повинен нести
відповідальність за розміщення
«Вступу» та фотокартки від його -
ОСОБА_2 імені у книжкових виданнях за
його співавторством.

Відповідач, ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що жодного
відношення до друкування фотокартки
позивача у посібниках не має. Крім того,
у 2Вступі» міститься більше реклама
Мукачівського технологічного
інституту. в чому був заінтересований
на той час ОСОБА_2, як ректор вищого
навчального закладу., який сам частково
оплачував, видавництво посібників, і
мав можливість внести свої корективи в
період 2011-2013 років у видані «сигнальні
примірники» навчальних посібників.
«ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», якщо з
чимось був не згідний.

Представник відповідача повністю
підтримав заперечення його довірителя,
при цьому додав, що кримінальна справа
порушена за ч. 2 ст. 229 КК України
закрита за відсутністю ознак
кримінального правопорушення, що
вбачається з Постанови від 10.01.2014 року
9додана до справи), а тому вважати
вказані навчальні посібники
«плагіатом» є безпідставно. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач у справі
є ректором Мукачівського державного
університету, доктором хімічних наук,
заслуженим діячем науки і техніки
України, академіком Української
технологічної академії, міжнародної
кадрової академії, професором.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про захист честі і
гідності та ділової репутації,
дізнавшись про те, що два навчальні
посібники в кількості 2000 примірників, а
саме: - «ІНФОРМАЦІЯ_1» автори: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_1; - «ІНФОРМАЦІЯ_2» автори:
ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, які були
видані в 2011 році, та в яких розміщено
від його імені «Вступи» з його
фотографіями, згідно висновку
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз за №1396 від
06.06.2012 року є плагіатом.

У матеріалах справи наявний Висновок №
1396 від 06.06.2012 року Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, який не оскаржений
відповідачем, у резолютивній частині
якого, в п.3.11 та п.4.12 зазначено, що
«основний текст книги «ІНФОРМАЦІЯ_2»
автори: ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 є
плагіатом основного тексту книги
«Менеджмент готельно-ресторанного
бізнесу» під авторством ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_3, ОСОБА_9; Основний текст книги
«ІНФОРМАЦІЯ_1» автори: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1 є плагіатом книги «ІНФОРМАЦІЯ_1»
під авторством ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 (а.с.22)

З наданих позивачем копій сторінок,
вказаних посібників, вбачається, що
вказані посібники, зокрема
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на сторінці 6-7 та
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на сторінці 5-6 містять
Вступи, нібито від його імені та
підписані ним, а також його фотокартку,
як автора даних текстів. Крім того, у
вказаних підручниках міститься ім'я
позивача - ОСОБА_2, як рецензента,
оскільки він звертається до читачів.

Суд бере до уваги посилання позивача та
його представника на те, що він не
являється автором вказаних «Вступів»,
ніколи їх не писав, не був рецензентом
даних книг, дозволу на розміщення своєї
фотографії не давав, оскільки
противного в судовому засіданні не
встановлено, а стороною відповідача не
доведено зворотне.

Суд вважає, обґрунтованим посилання
позивача, як на підставу своїх вимог, що
вказані посібники «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
«ІНФОРМАЦІЯ_1» - є плагіатом, оскільки
таке вбачається з офіційного Висновку
експертизи, а тому у позивача не
викликає сумнівів.

Суд також бере до уваги, твердження
позивача, що сам факт наявності його
«позитивної» оцінки даних книг, як він
вважає ганьбить його честь, гідність та
ділову репутацію, як ректора
Мукачівського державного
університету, вченого, заслуженої,
поважної особи, є заплямованим
причетністю до навчальних посібників,
які згідно Висновку судової експертизи
є плагіатом. Всі ці обставини викликали
в нього сильні душевні переживання і
страждання. і вже на протязі тривало
часу не може відновити звичайний для
нього життєвий ритм, що спричинило йому
значну моральну шкоду.

Суд критично оцінює, твердження
відповідача та його представника щодо
допустимості Висновку Висновок № 1396
від 06.06.2012 року Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз в якості належного доказу, з
посиланням на те, що слідчим у
Постанові про закриття кримінального
провадження від 10.01.2014 року дано
«негативну» оцінку такому висновку, що
стало підставою для закриття
кримінального провадження, а тому
вказаний доказ не може братися судом до
уваги і не міг бути підставою для
звернення позивача з вказаним позовом.

Посилання відповідача та його
представника на те, що позивач здійснив
часткову оплату видачі вказаних
посібників, не знайшло свого
підтвердження матеріалами справи.

Поряд з цим, судом встановлено, що
відповідач у справі - ОСОБА_1 є
співавтором посібників «ІНФОРМАЦІЯ_2»
та «ІНФОРМАЦІЯ_1», в яких, зокрема
посібник «ІНФОРМАЦІЯ_2» на сторінці 6-7
та посібнику «ІНФОРМАЦІЯ_1» на сторінці
5-6 містять «Вступи» від імені ОСОБА_2 та
його фотокартку, як автора даних
текстів.

Жодних доказів, які б спростовували
встановлене судом, сторонами не подано.

Згідно ст. 3 Конституції України людина,
її життя і здоров'я, честь і гідність
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Згідно ст. 55 Конституції України права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що
честь, гідність і ділова репутація є
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством.

Честь і гідність - важливі духовні
нематеріальні блага, втілені у самій
особистості (громадянина або
організації). Вони визначають добре
ім"я людини та позитивну репутацію
організації. Право на честь і гідність
громадянина є конституційним.

Гідність - це певна самооцінка
особистості своїх ділових, моральних
та інших соціальних якостей, оскільки
вона гарантується на її соціальній
оцінці, то і честь, і гідність
розглядаються у зв"язку між собою. Якщо
людина адекватно оцінює свою
поведінку, то вона є завжди гідною
людиною.

Ділова репутація - це певний імідж
особи. Поняття «ділова репутація»
вживається поряд із поняттями «честь»,
«гідність». У певному розумінні саме
поняття «репутація» збігається з
поняттям «честь» у її зовнішньому
об'єктивному значенні. При цьому
репутація людини залежить від неї
самої, формується на основі її
поведінки. Наскільки людина турбується
за свою репутацію, можна судити
виходячи з її вчинків. Репутація може
бути позитивною або негативною і має
рухомий характер залежно від того, на
якій інформації вона базується.

Ділова репутація являє собою приватний
випадок репутації взагалі, яка
склалася щодо особливостей конкретної
фізичної особи (її переваг та
недоліків).

Враховуючи те, що йдеться про абсолютні
суб'єктивні права, суть обов'язку
невизначеного кола зобов'язаних осіб
полягає в утриманні від посягання на
ділову репутацію фізичної особи, суд
вважає, що права позивача підлягають
захисту.

Вимоги про спростування названих
відомостей можуть бути заявлені у суді
незалежно від того, коли їх було
поширено, оскільки їх не стосується
позовна давність, за винятком позовів
до органів масової інформації. До
відомостей, що ганблять особу, слід
розуміти і відносити ті з них, які
принижують честь, гідність та ділову
репутацію громадянина чи організації в
громадській думці або думці окремих
громадян з точки зору додержання
законів, загально-визнаних правил
співжиття та принципів людської моралі
(наприклад: відомості щодо негідної
поведінки в побуті). Відомості, які
порочать честь і гідність, повинні мати
такі ознаки:

а) містити інформацію щодо конкретних
фактів поведінки певної особи або
конкретних обставин її життя;

б) містити загальну оцінку
поведінки особи або конкретних
обставин такої поведінки;

в) стосуватися певної сфери життя чи
діяльності громадянина або
організації (професійна діяльність,
інтимна сфера та інше).

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що мало місце порушення
саме у сфері професійної діяльності -
«ділової репутації» позивача з боку
відповідача ОСОБА_1, як співавтора
посібників, які згідно висновку
експерта є плагіатом, шляхом
розміщення в зазначених посібниках
фотографії позивача без його згоди на
таке.

З огляду на встановлене судом, суд
вбачає наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_2, зокрема щодо одного з
відповідачів ОСОБА_1, оскільки до решти
відповідачів, як співавторів
посібників, жодних вимог позивачем
фактично не заявлялось.

Вирішуючи вимогу позову про стягнення
морального відшкодування на користь
позивача, суд виходить з позиції
розумності, допустимості, виваженості,
достатності та з врахуванням того, що
відповідач ОСОБА_1 є одним із групи
співавторів вказаних посібників, а
тому не може один нести всю
відповідальність за всю групу
співавторів, але в певній мірі, він несе
відповідальність за все, що міститься у
друкованому виданні під його
співавторством.

Керуючись: ст. 55 Конституції України,
ст. 23 ЦК України, Постанова, Пленум
Верховного Суду України, від 27.02.2009, № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", ст. ст.10, 60,
208, 209, 212-218, 224-228 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, задоволити частково.

Визнати дії ОСОБА_1 по використанню
фотографії ОСОБА_2 незаконними та
такими, що порушують честь, гідність та
ділову репутацію.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрованого по АДРЕСА_1 в
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2,
зареєстрованого в АДРЕСА_2 на моральне
відшкодування суму 1 000,00 гривень та
суму судових витрат понесених
позивачем, пропорційно до задоволеної
суми в розмірі 100,00 гривень.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Морозова Н. Л.