Єдиний унікальний номер 205/337/14-ц
справа № 2о/205/7/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з заявою про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу. В
обґрунтування заявлених вимог
посилалася на те, що їй належить
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 07 травня
2001 року. Однак в зазначеному договорі
було допущено помилку в написанні
прізвища заявника, а саме: замість
«ОСОБА_1» зазначено «ОСОБА_1».
Встановлення факту належності
правовстановлюючого документу
необхідно заявнику для можливості
розпорядитися належним їй
домоволодінням.

Заявник просила суд встановити факт
належності їй договору купівлі-продажу
від 07 травня 2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Заявник надала суду заяву, в якій
просила справу розглядати за її
відсутності, заяву підтримує у повному
обсязі та просить її задовольнити.

Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.
Письмових заяв не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що заявлені вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 07 травня
2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за реєстровим № 1102, зареєстрованого в
КП «ДМБТІ» 06 червня 2001 року (а.с. 5).

Однак, у вищезазначеному договорі
купівлі-продажу була допущена помилка,
а саме: прізвище заявника зазначено як
«ОСОБА_1», тоді як правильно було б
вказати «ОСОБА_1», як записано у
свідоцтві про народження НОМЕР_1,
виданому Керносівською сільською
радою Новомосковського району 27 грудня
1969 (а.с. 8); свідоцтві про одруження
НОМЕР_2, виданому Керносівським
сільбюро ЗАГС Перещепинського району 22
листопада 1962 року (а.с. 10); паспорті
громадянина України серії НОМЕР_3,
виданому 05 грудня 2006 року Ленінським РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області (а.с. 4).

Встановлення факту належності
договору купівлі-продажу необхідно
заявнику для можливості розпорядитися
належним їй домоволодінням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або паспорті.

Таким чином, суд, оцінивши зібрані по
справі докази з позиції їх належності
та допустимості, а також зв'язку у
сукупності, приходить до висновку щодо
підтвердження обставин належності
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 07
травня 2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за реєстровим № 1102, зареєстрованого в
КП «ДМБТІ» 06 червня 2001 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215, 218, 256
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу -
задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1
правовстановлюючого документу -
договору купівлі-продажу від 07 травня
2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за реєстровим № 1102, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В.
Залімська