У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,

Олійник А.С., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 5 серпня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 3 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивач звернулася до
суду з указаним позовом, просила
позбавити відповідача батьківських
прав відносно їх дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги
мотивувала тим, що з 28 серпня 2009 року до
13 жовтня 2011 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
дочка проживає з нею, вона самостійно
виховує та утримує її. ОСОБА_4 не бере
участі у вихованні дитини, ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов'язків, має заборгованість за
аліментами.

Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 5 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 3 жовтня 2013 року, позов
задоволено. Позбавлено ОСОБА_4
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та закрити провадження у справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення у
справі не відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_4, маючи реальну
можливість виконувати батьківські
обов'язки, не бере участі у вихованні
дочки протягом двох років.

Погодитися із такими висновками судів
першої та апеляційної інстанцій не
можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 28
серпня 2009 року до 13 жовтня 2011 року.

Від шлюбу мають дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
дочки ОСОБА_6 у розмірі 800 грн щомісячно
з 26 серпня 2011 року до досягнення
дитиною повноліття.

Із липня 2011 року
сторони проживають окремо. Дитина
проживає з матір'ю у квартирі АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4 - у АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки державного
навчального закладу № 197
Солом'янського району м. Києва від 29
жовтня 2012 року ОСОБА_6 з 7 лютого 2012 року
відвідує молодшу групу державного
навчального закладу № 197
Солом'янського району м. Києва.

Згідно із листом органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації від 24
липня 2013 року ОСОБА_4 про усунення
перешкод у його спілкуванні з
малолітньою ОСОБА_6 не звертався.

Орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації надав
висновок від 27 травня 2013 року про
доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_6, оскільки він не бере участі у
вихованні, моральному та фізичному
розвитку дитини, має заборгованість за
аліментами. У висновку органу опіки та
піклування зазначено, що на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини
ОСОБА_4 заперечив проти позбавлення
його батьківських прав, посилаючись на
перешкоди з боку матері у спілкуванні з
дочкою, однак підтвердити цього не
зміг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько, можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у п. п. 15, 16, 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30 березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось
із батьків або їх обох з урахуванням
її характеру, особи батька і матері,
а також інших конкретних обставин
справи відмовити в задоволенні позову
про позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей)
і поклавши на органи опіки та
піклування контроль за виконанням
ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи
таке рішення, суд має право вирішити
питання про відібрання дитини у
відповідача і передачу органам опіки
та піклування (якщо цього потребують її
інтереси), але не повинен визначати
при цьому конкретний заклад.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України
фактичні дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

Вирішуючи спір, суди виходили із
пояснень сторін, проте у порушення
вимог цивільного процесуального
закону не допитали їх як свідків, а отже
їх пояснення не є доказом у справі.

Поза увагою судів залишилася
прецедентна практика Європейського
суду з прав людини, відповідно до якої
питання позбавлення батьківських прав
мають ґрунтуватись на оцінці
особистості заявника та його
поведінці. Факт оскарження заявником
заяви про позбавлення батьківських
прав також міг свідчити про його
інтерес до сина (справа «Хант проти
України» від 7 грудня 2006 року).

Позбавляючи ОСОБА_4 батьківських прав,
суд першої інстанції у порушення ст. ст.
213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не
звернув, не перевірив належним чином
доводів та заперечень сторін, не
з'ясував, чи ухиляється відповідач від
виконання батьківських обов'язків, чи є
це ухилення свідомим та умисним, з
урахуванням проживання дитини з
позивачем. Судом не мотивовано
висновку про обрання крайнього заходу
щодо відповідача, не надано належної
оцінки висновку органу опіки та
піклування по суті, з урахуванням того,
що цей висновок зроблений лише на
підставі поданих документів з боку
позивача.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права належної уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315
ЦПК України належним чином не
перевірив доводів апеляційної скарги
відповідача, не зазначив в ухвалі
конкретних обставин і фактів, що
спростовують такі доводи, не навів
обґрунтованих підстав для
застосування до відповідача крайнього
заходу - позбавлення батьківських прав
та дійшов передчасного висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки допущені порушення норм
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи і
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції відповідно до ст.
338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 5 серпня
2013 року, ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 3 жовтня 2013
року скасувати, справу на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
М.І.
Наумчук

Судді:
О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

А.С. Олійник

Д.О. Остапчук