Справа№751/907/14
Провадження №6/751/255/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.
Г.

при секретарі Лящинська
М. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 14.12.2009,

В С Т А Н
О В И В :

23.01.2014 ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду
з заявою про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 14.12.2009 за позовом
ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором,
поновлення строку оскарження рішення
третейського суду (а.с.2-12). В
обґрунтування заявлених вимог
зазначають, що оскаржуваним рішенням
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 14.12.2009
постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором, а саме: за
кредитом - 264 464,20 грн., по процентах - 30
586,54 грн., пені - 183 583,79 грн., витрати по
сплаті третейського збору в сумі 100,00
грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» пеню за договором поруки у
розмір 232 823,44 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню за
договором поруки у розмір 232 823,44 грн.
Вказують, що про оскаржуване рішення
третейського суду стало відомо у
жовтні 2013 року, а копію відповідного
рішення отримано 17.12.2013. Вважають, що
дане рішення підлягає скасуванню,
оскільки відповідач по третейській
справі ОСОБА_1 не брала участі у
розгляді справи, у зв'язку з тим, що не
була належним чином повідомленою про
час та місце розгляду справи, а
третейським судом було вирішене
питання про її права та обов'язки.
Вказують, що на момент підписання
договору поруки, відповідно до якого з
ОСОБА_1 стягнуто заборгованість,
остання перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2, а тому вважають, що
оскаржуваним рішенням вирішено
питання про права та обов'язки ОСОБА_2,
який не приймав участь у справі.
Рішення третейського суду прийняте у
справі, що не підвідомча третейському
суду, оскільки відповідно до п. 14 ч. 1 ст.
6 Закону України «Про третейські суди»
третейські суди не мають права
розглядати справи у спорах щодо
захисту прав споживачів послуг банку
(кредитної спілки). Також зазначають, що
оскаржуване рішення прийнято
третейським судом у спорі, не
передбаченому третейською угодою,
оскільки коли укладався кредитний
договір та договір поруки, між
сторонами не було наявного спору.

Враховуючи вищевикладене просять
поновити строк на оскарження рішення
та скасувати рішення Третейського суду
при Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» від 14.12.2009 по справі №
3646-3/09 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заявники в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку (а.с.35-36), з клопотаннями
про відкладення розгляду справи до
суду не зверталися.

Заінтересовані особи в судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи повідомлялись у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України,
суд вважає за можливе слухати справу у
відсутність сторін на підставі наявних
матеріалів в справі, оскільки неявка
осіб не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши
матеріали справи третейського суду №
3646-3/09, суд приходить до висновку, що
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
Постійно діючим Третейським судом при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» 14.12.2009 суддею
Кудрявцевою О.О. по справі за позовом
ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
було прийнято рішення, згідно якого
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були
задоволено у повному обсязі,
постановлено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором: за кредитом - 264
464,20 грн., по процентах - 30 586,54 грн., пені -
183 583,79 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Альфа-Банк» пеню за договором
поруки у розмірі 232 823,44 грн.; стягнути з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню
за договором поруки у розмірі 232 823,44
грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Альфа-банк» витрати по сплаті
третейського збору в сумі 100,00 грн.
(а.с.13-15).

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди», рішення третейського
суду є остаточним і оскарженню не
підлягає, окрім випадків, передбачених
даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду
може бути оскаржено сторонами, третіми
особами, а також особами, які не брали
участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про
їх права і обов'язки, у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ. Заяву про
скасування рішення третейського суду
може бути подано до компетентного суду
протягом трьох місяців з дня прийняття
рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання
ОСОБА_1, ОСОБА_2 строків, передбачених
ст. 51 Закону України «Про третейські
суди», суд враховує, що як наголосив
Європейський суд з прав людини у справі
«Мірагаль Есколано та інші проти
Іспанії», сторони повинні мати
можливість скористатися правом на
вчинення позову з того моменту, коли
вони ознайомилися із рішенням, що
покладають на них обов'язки або можуть
порушувати їхні законні права чи
інтереси. Як засіб спілкування між
органами та сторонами, вручення
рішення створює можливість для сторін
знайомитись з рішенням та підставами
для нього, таким чином надаючи їм змогу
оскаржити його, якщо вони вважатимуть
це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського
суду було винесено 14.12.2009, заява про
скасування рішення була подана до суду
23.01.2014, після того, як заявники 17.12.2013
отримали копію оскаржуваного рішення,
що знайшло своє підтвердження в
судовому засіданні, тому виходячи з
положень ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод, ст. 55
Конституції України, суд вважає, що
строк звернення до суду пропущений з
поважних причин, а тому він підлягає
поновленню.

Частиною третьою статті 51 Закону
України «Про третейські суди» та ст. 389-5
ЦПК України визначено вичерпний
перелік підстав для скасування рішення
третейського суду, а саме: справа, по
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано недійсною судом; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідає вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Так, у відповідності до умов договору
поруки № SME0009425/3 від 04.03.2008 (а.с.21),
судовий захист прав та законних
інтересів, які мають сторони в зв'язку з
цим Договором, в тому числі розгляд та
вирішення спорів, які виникають при
виконанні або припиненні даного
Договору, включаючи спори про
відшкодування завданих порушенням
Договору збитків та недійсність
(неукладеність) Договору, підлягають
остаточному вирішенню у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його Регламенту. Справа розглядається
одним третейським суддею, який
призначається головою Постійнодіючого
Третейського суду при Всеукраїнської
громадської організації
«Всеукраїнський фінансовий союз».
Підписанням даного Договору Сторони
надали свою згоду на такий порядок
призначення третейського суду для
кожного спору, що може виникнути між
ними в зв'язку з Договором. Сторони
домовились, що якщо одна із Сторін
письмово не наполягає на іншому, то
розгляд їх спору у Третейському суді
буде проходити виключно на підставі
наданих Сторонами письмових
матеріалів, без проведення усного
слухання і виклику Сторін.

Відповідно до положень ст.5 Закону
України «Про третейські суди» спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Судом встановлено, що третейська угода
у вигляді третейського застереження
укладена між сторонами відповідно до
вимог ст. 12 ЗУ «Про третейські суди».

Встановлено, що ОСОБА_1 була стороною, а
саме відповідачем по справі, їй
надсилались копія ухвали про початок
розгляду третейської справи від 19.10.2009
(а.с.2 третейської справи) та копія
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 14.12.2009 (а.с.95
третейської справи). Не можуть бути
прийняті до уваги доводи заявника про
те, що розгляд позову ПАТ «Альфа-Банк» в
третейському суді відбувся без її
участі, оскільки законом не
передбачено такої підстави для
скасування рішення третейського суду
як розгляд справи за відсутності
будь-кого зі сторін, які не повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи. Пункт 5 ст. 51 Закону
України «Про третейські суду» визначає
як одну із підстав для скасування
рішення третейського суду у випадку,
коли третейський суд вирішив питання
про права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі. В зазначеному пункті
мова йде про склад осіб по справі, а не
про розгляд справи без участі всіх
сторін.

Стосовно посилань заявників, що
рішенням третейського суду вирішено
питання права та обов'язки ОСОБА_2, який
не приймав участь у справі, то у п. 25
Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 роз'яснено, що
порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання (ст. 553 ЦК
України), договір поруки не створює
обов'язків для будь-яких інших осіб,
крім сторін за договором.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про третейські суди», суд вважає, що
спір, по якому винесено рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Всеукраїнської громадської
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у справі № 3646-3/09 за
позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
підвідомчий третейському суду.

Суд вважає необґрунтованими посилання
заявників на п. 14 ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» щодо справ у
спорах щодо захисту прав споживачів, у
тому числі споживачів послуг банку,
який вступив у дію 12 березня 2011 року,
оскільки він не розповсюджується на
спори про стягнення заборгованості з
боржників, до яких ПАТ «Альфа-Банк»
звертається не з позовом щодо захисту
прав споживачів, а з позовом про
стягнення заборгованості, тобто
захищаючи своє порушене право у
договірних правовідносинах.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем є фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує, або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язку найманого
працівника.

Пленум Верховного Суду України в пп. 1, 6
постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
роз'яснив, що споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону, є лише
громадянин (фiзична особа), котрий
придбає, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Заява про захист прав споживача
має повністю відповідати вимогам ст.137
ЦПК України щодо форми й змiсту
позовної заяви, зокрема, мiстити
вiдомості: про те, яке право споживача
порушено; коли і в чому це виявилося;
про способи захисту, які належить вжити
суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено
вимоги, з вiдповiдними розрахунками і
обгрунтуванням; про докази, що
пiдтверджують позов.

Отже, Пленум Верховного Суду України
звертає увагу на те, що позовна заява
про захист прав споживача подається
саме споживачем, у разі порушення його
прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк»
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не є
споживачем і позовна заява про
стягнення заборгованості була подана
до Постійно діючого Третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у зв'язку з порушенням
умов кредитного договору і в суді
вирішувалось лише питання про
стягнення заборгованості.

Разом з тим рішенням Конституційного
Суду України від 10 листопада 2011 року по
справі № 1-26/2011, яке є обов'язковим для
застосування на всій території
України, підтверджено, що саме споживач
має звертатися до суду як під час
укладення кредитного договору, так і
під час виконання договору.

Також преюдиційною є постанова
Верховного Суду України від 6 червня 2012
року (6-50цс12), прийнята за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, якою визнано
законним посилання на п. 14 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» щодо
підвідомчості справ третейському суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
14.12.2009 ухвалено відповідно до вимог
чинного на день його ухвалення
законодавства та є обґрунтованим, а
тому враховуючи відсутність доведених
заявниками у встановленому ЦПК України
порядку підстав для оскарження та
скасування рішення третейського суду,
вичерпний перелік яких встановлений
ст. 51 Закону України «Про третейські
суди» та ст. 389-5 ЦПК України, суд
приходить до висновку, що заява ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнській
фінансовий союз» від 14.12.2009 у
третейській справі № 3646-3/09 задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 389-4, 389-5, 389-6, 294 ЦПК
України, суд -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2 строк подання
заяви про скасування рішення
третейського суду.

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
14.12.2009 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.Г. Деркач