Справа №490/165/13- ц 25.02.2014 25.02.2014 25.02.2014
Провадження №22-ц/784/740/14
Справа № 22-ц/784/740/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Орельській Н.М. ,

за участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, представника апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2013 року,
постановлену у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
коштів за договором позики.

Під час розгляду справи до суду від
сторін надійшла заява про визнання
мирової угоди.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2013 року визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, за умовами якої ОСОБА_7 передає
у власність ОСОБА_6 в рахунок погашення
грошової заборгованості: 1) 93/100 частки
однокімнатної квартири загальною
площею 166, 5 кв.м., житловою площею 154,7
кв.м. за адресою АДРЕСА_1, яка належить
йому на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 04 серпня 2011
року,виданого виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради серії САЕ
№462454. Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно зареєстроване в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно від 17.08.2011 року, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав №31003253, виданий
Миколаївським міжміським бюро
технічної інвентаризації серії СЕВ
№388160; 2) будівельні матеріали, з яких
було здійснено будівництво надбудови
літ. А-3, у тому числі улаштування
сходів та підповерху для розміщення
приміщення топочної, загальною площею
182, 1 кв.м., житловою площею 100,6 кв.м. За
ОСОБА_6 визнається право власності на
вищевказане майно, а ОСОБА_7 не має
грошових зобов'язань перед позивачем.
Провадження у справі на підставі ст.175,
п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив
скасувати вказану ухвалу суду та
постановити нову ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди, посилаючись на
порушення його законних прав та
інтересів та невідповідність мирової
угоди вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 292, 293 ЦПК України
ухвала суду першої інстанції щодо
визнання мирової угоди може бути
оскаржена в апеляційному порядку
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки.

Постановляючи ухвалу про визнання
укладеної ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мирової
угоди та про закриття провадження у
справі, суд вважав, що укладена
сторонами мирова угода не суперечить
закону та не порушує інтересів інших
осіб.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду.

Так, відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 175 ЦПК
України мирова угода може стосуватися
лише прав і обов'язків сторін та
предмета позову. Якщо умови мирової
угоди суперечать закону чи порушують
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди і продовжує
судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 є
багатоквартирним, має 2 поверхи.

ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від
04.08.2011р., що було видано згідно з
рішенням Миколаївського
міськвиконкому № 802 від 22.07.2011р. замість
договору купівлі-продажу від 04.12.2010р. та
від 11.03.2011р., був власником цілої
квартири АДРЕСА_1. 06 вересня 2011р. ОСОБА_7
продав ОСОБА_8 7/100 часток вищевказаної
квартири (а.с. 32, 56).

ОСОБА_5 є засновником приватного
підприємства фірми «Лаурел», яка на
підставі договору купівлі-продажу
комунального майна від 18 вересня 1998
року була власником нежитлових
приміщень магазину (напівпідвал),
загальною площею 68,9 кв.м. в літ.А-2 за
адресою АДРЕСА_1. 11 листопада 2013 р. ППФ
«Лаурел» продало вказані приміщення
ОСОБА_5 (а.с. 124-127).

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 грудня 2013
року було скасовано рішення
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 17 вересня 2013 року та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ППФ «Лаурел»,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про
приведення приміщень самочинно
реконструйованої квартири у
попередній стан - відмовлено.
Предметом цього судового спору було
встановлення факту порушення діями
ОСОБА_7 законних прав та інтересів
позивачів та захист таких прав шляхом
відновлення становища, що існувало до
порушення. Зі змісту рішення
апеляційного суду від 23 грудня 2013 року
вбачається, що підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції є вирішення спору по суті за
участю неналежного відповідача -
ОСОБА_7 - та без участі належних
відповідачів - нових власників
квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.
141-142).

Викладені обставини дають підстави
вважати, що оскаржувана ухвала про
визнання мирової угоди, якою було
змінено власника 93/100 часток квартири
АДРЕСА_1, порушує інтереси апелянта
ОСОБА_5 як нового власника нежитлових
приміщень, які раніше належали ППФ
«Лаурел».

До того ж, визнаючи відповідно до
мирової угоди за ОСОБА_6 право
власності на 93/100 частки однокімнатної
квартири за адресою АДРЕСА_1, та
будівельні матеріали, з яких було
здійснено будівництво надбудови літ.
А-3, суд, всупереч вищевикладеним
вимогам закону не звернув належної
уваги на те, що умови мирової угоди не
стосуються прав та обов'язків сторін,
що випливають із договору позики і
самого предмета позову. Крім того,
судом не прийнято до уваги, що
співвласником цієї квартири є ОСОБА_8,
якому належить 7/100 її часток.

За таких обставин, визнання судом
мирової угоди, укладеної ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, суперечить приписам ч.ч.1, 5 ст. 175
ЦПК України.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції не відповідає вимогам
процесуального законодавства та
підлягає скасуванню відповідно до
пункту 4 частини 1 статті 311 ЦПК.

Керуючись статтями 311, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 березня 2013 року -
скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий:
Судді: