Справа № 101/5763/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Алуштинський
міський суд Автономної Республіки
Крим, в складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання, припинення права
власності на квартиру , повернення
квартири та визнання права власності
на квартиру, скасування заборони на
відчуження квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання,
припинення права власності на
квартиру , повернення квартири та
визнання права власності на квартиру,
скасування заборони на відчуження
квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
в 2007 році позивач уклала договір
довічного утримання з відповідачем у
зв'язку зі своїм похилим віком та
потребувала стороннього догляду.
Відповідно до зазначеного договору
ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2
належну їй однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, замість того останній
зобов'язався надати позивачу довічне
матеріальне утримання.

Зазначає, що з моменту укладання
договору відповідач неналежним чином
виконував зобов'язання, покладені на
нього договором довічного утримання.
Фактично надавав допомогу при поломці
побутової техніки та сплаті
комунальних послуг, також надав
допомогу у косметичному ремонті
квартири. Ніколи відповідач не надавав
побутових послуг, не забезпечував
одягом, медикаментами, необхідними
ліками. Догляд за позивачем також не
здійснював. Останній раз відповідач
навідався до ОСОБА_1 11.08.2013 року. Після
телефонної розмови про невдоволення
відношення зі сторони відповідача, він
зовсім не з'являвся в квартирі, не
дзвонив, на дзвінки позивача не
відповідав, не цікавиться потребами
позивача, її станом здоров'я.

За останні три місяці ОСОБА_1
тяжко хворіла та потребувала
стороннього догляду, допомоги та через
хворобу колінних суглобів їй важко
пересуватися та вона була змушена
звертатися за допомогою та з різними
проханнями до знайомих та сусідів. З
08.10.2013 р. по 21.10.2013 р. позивач знаходилась
на лікуванні в терапевтичному
відділенні КУ "Алуштинське ТМО",
відповідач до неї в лікарню ні разу не
навідався, допомогу надавали також
знайомі та сусіди. Відповідач
неналежним чином виконував свої
зобов'язання до 11.08.2013 року та після
11.08.2013 року зовсім не виконував
зобов'язань по здійсненню догляду за
позивачем та її утриманню, тобто
порушує умови договору, а таким чином
позивач була змушена звернутися до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні
позивач та її представник позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просили їх задовольнити. Позивач та
представник пояснили , що відповідач
свої зобов'язання по відношенню до
ОСОБА_1, які вказані в договорі
довічного утримання не виконує, не
цікавиться її станом здоров*я, у зв'язку
з чим вона обслуговує себе сама, у разі
необхідності ліки та продукти їй
купують сусіди. Позивач є людиною
похилого віку , часто хворіє та
потребує догляду та допомоги. Оскільки
таку допомогу відповідач не надає
просили суд розірвати договір
довічного утримання, який укладений
19.12.2007 року, між позивачем та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим номером
5639, припинити право власності ОСОБА_2 на
квартиру та повернути квартиру ,
визнавши за позивачем право власності
на зазначену квартиру та скасувати
заборону відчуження квартири
накладену приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 у зв'язку з посвідченням
договору довічного утримання,
стягнути з відповідача судовий збір у
розмірі 250 грн.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали та заперечували щодо їх
задоволення, пояснили, що відповідач
виконував та виконує усі умови
договору довічного утримання, а коли
ОСОБА_2 працював, то його обов'язки
виконувала дружина ОСОБА_4, вони
купували та привозили продукти,
купували ліки, проводили оплату
комунальних платежів, робили ремонт у
квартирі, встановити пральну машину,
щоб позивачка могла сама прати та сама
готувати.

Вислухавши пояснення сторін та
їх представників, свідків зі сторін
позивача та відповідача, розглянувши
матеріали справи, оцінивши всі
представлені докази в сукупності, суд
вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених вимог та на підставі
доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК
України передбачено, що особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України
суд лише сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи для чого
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дії і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК покладений на сторони у
справі. Крим того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

Матеріалами справи встановлено, що
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 01.12.1993 р., ОСОБА_5
та членам його родини, позивачу ОСОБА_1
належало на праві спільної (сумісної
або часткової) власності квартира
АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину від 08.11.2004 року,
позивач після смерті свого чоловіка
ОСОБА_5, прийняла у спадщину ? частку
зазначеної квартири (а.с. 11). Право
власності було зареєстровано в
установленому законом порядку.

19 грудня 2007 року між позивачкою
та відповідачем був укладений
договір довічного утримання,
посвідчений приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстровано у реєстрі
за №5639, оригінал якого судом було
оглянуто у судовому засіданні (а.с. 5-7).

На підставі зазначеного
договору позивач передала у власність
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 в Україні, а
той в свою чергу, зобов'язався в
необхідному обсязі здійснювати їй
довічне забезпечення згідно із п.8
цього договору; у разі смерті поховати
відчужувача - ОСОБА_1 та до смерті
відчужувача не укладати щодо квартири,
яка отримана ним за цим договором,
правочини купівлі-продажу, міни,
дарування, ренти, іпотеки чи іншим
способом не передавати її у власність
іншій особі. Право власності на вказану
квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2

На підставі договору довічного
утримання, приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було накладено заборону
на відчуження зазначеної в договорі
квартири до припинення чи розірвання
договору довічного утримання.

Згідно з умовами зазначеного
договору за згодою сторін обов'язок
набувача майна по наданню відчужувачу
довічного забезпечення визначено, як
забезпечення її житлом шляхом
збереження права безкоштовного
пожиттєвого проживання у відчужуваній
квартирі, оплата комунальних та інших
послуг, забезпечення харчуванням,
забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям, здійснення догляду
та надання необхідної допомоги,
забезпечення належними лікувальними
засобами, надання побутових послуг
(прання білизни, послуги перукарні,
ремонт побутової техніки). Грошова
оцінка зазначених в цьому договорі
видів матеріального забезпечення на
місяць за згодою сторін визначається у
розмірі однієї мінімальної заробітної
платні, встановленої законодавством
України.

Пунктом 10 договору довічного
утримання передбачено, що відчужувач
має право вимагати своєчасного та
повного здійснення довічного
забезпечення від набувача майна згідно
п.8 цього договору, вимагати розірвання
договору та повернення квартири у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем майна своїх обов'язків за цим
договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
передбачених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 744 ЦК України -
за договором довічного утримання /
догляду/, одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

На підставі ст. 745 ЦК України,
договір довічного утримання (догляду)
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 749 ЦК
України, у договорі довічного
утримання (догляду) можуть бути
визначені всі види матеріального
забезпечення, а також усі види догляду
(опікування), якими набувач має
забезпечувати відчужувача.

Згідно ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний на вимогу
відчужувача майна, у разі невиконання
або неналежного виконання набувачем
своїх обов'язків, незалежно від його
вини.

Відповідно до вимог ст. 756 ЦК
України, у разі розірвання договору
довічного утримання у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Обов'язки набувача майна
передбачені п.11 зазначеного договору,
набувач зобов'язаний в необхідному
обсязі здійснювати довічне
забезпечення згідно із п.8 договору.

На підставі пояснень сторін,
пояснень свідків в судовому засіданні,
встановлено, що відповідач неналежним
чином виконував обов'язки за договором
довічного утримання, фактично він
зменшив коло своїх обов'язків, тільки
проводив оплату комунальних послуг,
ремонт побутової техніки, надав
допомогу у косметичному ремонті
квартири, інколи привозив продукти, а з
серпня 2013 року взагалі перестав
виконувати умову договору довічного
утримання. Позивач потребувала
стороннього догляду, допомоги та через
хворобу колінних суглобів їй важно
пересуватися та вона була змушена
звертатися за допомогою та з різними
проханнями до знайомих та сусідів.

З 08.10.2013 р. по 21.10.2013 р. позивач, яка
часто хворіє, є людиною похилого віку,
знаходилась на лікуванні в
терапевтичному відділенні КУ
"Алуштинське ТМО", що підтверджується
виписним епікризом ( а.с. 14) відповідач
до неї в лікарню ні разу не навідався,
не доглядав за нею, належними
лікувальними засобами не забезпечував,
допомогу надавали знайомі та сусіди
позивачки, що підтвердили в судовому
засіданні свідки .

Сам відповідач в судовому
засіданні пояснював, що він особисто
не ходив до позивачки, а до неї ходила
та доглядала її його дружина ОСОБА_4 ,
так як літом 2013 року він працював на
пляжі без вихідних та не міг доглядати
за ОСОБА_1. Продукти купували не кожен
день, а раз в неділю, готувала сама
позивачка, в лікарню за позивачкою
доглядала його дочка, яка працює в
терапевтичному відділенні, кошти на
медикаменти давав він. Також пояснив,
що літом до позивачки ходив рідко, не
дзвонив, дзвонила його дружина та по
мірі необхідності купували продукти та
надавали іншу допомогу, дійсно не прали
білизну, так як він купив та встановив
пральну машину в квартирі позивачки.

Свідок ОСОБА_6, сусідка позивача,
пояснила, що ОСОБА_2 не знає, за останні
три роки його не бачила у ОСОБА_1, також
не бачила і його дружини , не бачила щоб
вони приходили до неї та допомагали.
Також підтвердила, що ОСОБА_2 не
доглядав за нею, ОСОБА_1 живе сама, окрім
сусідів її ніхто не допомагає, пре вона
сама, а великі речі забирають та пруть
сусіди. ОСОБА_1 важко ходити, у неї
хворі ноги, тому і допомагають сусіди в
тому числі і вона, кожен день заходить
до ОСОБА_1, купує продукти, якщо
потрібно та ліки.

Свідок ОСОБА_7 сусідка позивачки,
пояснила, що вона часто буває у ОСОБА_1,
допомагає її , надає побутові послуги ,
не бачила та не чула, щоб відповідач
приходив до ОСОБА_1 та доглядав за нею
постійно , не бачила, щоб приносив
продукти він чи його дружина. Важкі
речі ОСОБА_1 пре вона, по всім іншим
побутовим послугам допомагають сусіди,
одяг та медикаменти купує позивачка
сама за свої кошти, допомагають
купувати сусідки, так як ОСОБА_1 важко
ходити.

Аналогічні пояснення дали в
судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9

Суд дає критичну оцінку поясненням
свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_12,
викликаних та допитаних за клопотанням
відповідача , так як вони нічого не
підтвердили про те, чи виконує
відповідач умову договору довічного
утримання чи ні, ОСОБА_10 пояснив, що
бачив його у дворі будинку по АДРЕСА_2, а
в осатаній час бачить менше, ОСОБА_11
давала пояснення, які їй стали відомі
зі слів ОСОБА_2, в судовому засіданні
позивачку упізнати не змогла , ОСОБА_12
пояснила тільки , що до хворої ОСОБА_1 у
лікарню приходив чоловік з дружиною,
хоча сам відповідач пояснював, що в
лікарню він не ходив, а ходила тільки
його дружина.

Суд також не приймає до уваги надані
відповідачем копії чеків щодо
придбанням ним продуктів харчування,
медикаментів, так як відповідачем не
наданого жодного доказу , що ці
продукти та медикаменти він придбав
для ОСОБА_1 та вона їх отримала. Крім
того частина зазначених чеків
датовано груднем місяцем, уже після
пред'явлення позову до суду.

Навпаки , позивачка надала оригінали
квитанції та чеки , із яких убачається
що вона самостійно купували ліки та
продукти харчування.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи відповідача про те, що він
надавав позивачу матеріальну допомогу
, щоразу залишав 100 - 200 грн в квартирі
позивачки. Крім того саме по собі
надання грошових коштів, не може
свідчити про належне виконання
договору довічного утримання, що
суперечить п. 8 умов зазначеного
договору.

З врахуванням характеру
правовідносин, що склалися між
сторонами, змісту їх взаємних прав та
обов'язків за договором довічного
утримання, довести належне виконання
своїх зобов'язань повинен набувач.

Згідно з частинами 1, 2 статті 615 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
однією стороною друга сторона має
право частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушене
зобов'язання.

ОСОБА_2 не надав достатніх доказів
того, що ним повністю виконувались всі
обов'язки за договором довічного
утримання.

Зважаючи на наведене суд дійшов
висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, на
підставі чого необхідно розірвати
договір довічного утримання від 19.12.2007
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим номером
5639, припинити право власності ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1, повернути ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею
право власності на зазначену квартиру
та зняти заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2, накладену
приватним нотаріусом Алуштинського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
у зв*язку з посвідченням договору
довічного утримання.

Також з ОСОБА_2 підлягає
стягненню судовий збір на користь
ОСОБА_1 відповідно до ст.88 ЦПК України .

Виходячи з вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 744, 745, 749, 750, 755, 756 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, припинення права власності
на квартиру , повернення квартири та
визнання права власності на квартиру,
скасування заборони на відчуження
квартири - задовольнити.

Розірвати договір довічного
утримання, який укладений 19.12.2007 року,
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Алуштинського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим номером 5639.

Припинити право власності ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1.

Повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1,
визнавши за нею право власності на
зазначену квартиру.

Зняти заборону відчуження квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2, накладену
приватним нотаріусом Алуштинського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
у зв*язку з посвідченням договору
довічного утримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 250 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Алуштинський
міський суд шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Хотянова