КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/8526/13-ц
Провадження № 2/552/157/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді
Миронець О.К.

секретаря судових
засідань Шаня О.О.

представника позивача
Пихтіної Ю.А.

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання в сумі 2341,49 грн.,
посилаючись на те, що відповідачі є
споживачами послуг, які надаються
позивачем за адресою АДРЕСА_1. В зв'язку
з тим, що вони своєчасно не вносять
плату за надані послуги утворилась
заборгованість у зазначеному розмірі.
Просять стягнути суму заборгованості -
2341,49 грн. та судові витрати - 229,40 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні свій позов уточнила та
просила стягнути з відповідачів суму
заборгованості за послуги
теплопостачання у розмірі 758,25 грн.,
індекс інфляції в сумі 68,04 грн., 3% річних
в сумі 131,97 грн., а також сплачений ними
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Відповідачі позов визнали частково, в
сумі 1704,19 грн., яка була ними сплачена та
пояснили, що розрахунок їх
заборгованості проведений не вірно.
Четвертий член сім'ї - ОСОБА_6 за даною
адресою ніколи не проживав, але був
зареєстрований з 1997 року. Окрім того,
договір між ними та ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» про надання
послуг теплопостачання не укладався.

Дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги береться за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України
передбачено обов'язок відповідачів
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено
обов'язок особи, як власника квартири,
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Судом встановлено, що відповідачі
проживають за адресою: АДРЕСА_1 та
користуються послугами з
теплопостачання, але оплату за послуги
виконують частково, а саме
заборгованість по даній квартирі
утворилась за період з 01.06.2010 року по
01.11.2013 року. Що стосується твердження
відповідачів щодо того, що четвертий
член сім'ї з ними не проживає, то згідно
довідки від 21.05.2013 року в квартирі
АДРЕСА_1 проживає сім'я з чотирьох
чоловік. Посилання відповідачів на
відсутність договору між ними та
позивачем не заслуговують на увагу з
таких підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
В ході судового розгляду справи
встановлено, що договір між сторонами в
письмовій формі не укладався, але
позивач не припиняв надання послуг
відповідачам, а вони в свою чергу не
відмовлялись від їх отримання. Таким
чином між сторонами виникли
цивільно-правові відносини. Відповідно
до ст. .205 ЦК України правочин, для якого
не встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. В окремих випадках воля
сторони до вчинення правочину може
виражатись її мовчанням.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 %
річних та розрахованої суми інфляції
суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово -комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідачів на
користь позивача індексу інфляції в
сумі 68,04 гривень та 3% річних в сумі 131,97
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому з відповідачів на користь
позивача слід стягнути понесені судові
витрати в сумі 229,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК,ст. 525, 526, 541 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер не встановлено,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, які зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" суму
заборгованості за послуги
теплопостачання 758,25 гривень, індекс
інфляції 68,04 гривень, 3 % річних 131,97
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" понесені судові
витрати у розмірі 76,46 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення подається
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Полтави

О.К.Миронець