Номер провадження № 22-ц/785/2449/14
Головуючий у першій інстанції Лічман
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_3, її
представника та представника
позивачки ОСОБА_4, - ОСОБА_5,
представника відповідача, ТОВ
"Ремондіс Україна", - Левіта В.С., третьої
особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ремондіс Україна",
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта", ОСОБА_7, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок злочину,

в с т а
н о в и л а:

11 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом про відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю її
бабусі ОСОБА_8 внаслідок злочину.
Одночасно ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої смертю її
матері ОСОБА_8 внаслідок злочину. Свої
вимоги позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3
обґрунтовували тим, що вироком
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22.03.2013 р. третю особу ОСОБА_7 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, за
те, що він, 14 жовтня 2011 року о 09.45 год.,
керуючи вантажним автомобілем «MAN TGA
33/350», державний номерний знак НОМЕР_1,
який належав відповідачу ТОВ "Ремондіс
Україна", і рухаючись заднім ходом в м.
Одеса по вул. 4-Заводська з боку вул.
Желябова в напрямку вул. Приміської,
порушив п.п. 2.3, 10.1, 10.9 Правил дорожнього
руху та допустив наїзд на пішохода
ОСОБА_8, що перебувала на смузі його
руху, йшла назустріч автомобілю.
Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8, отримала
тілесні ушкодження, які спричинили її
смерть, та стягнуто з цивільного
відповідача ТОВ "Ремондіс Україна" на
користь ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 8000
грн., моральну шкоду в сумі 300000 грн. та
на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі
100000 грн. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 16 липня 2013 року
вирок суду змінено, в частині
розв'язання цивільних позовів
скасовано та в цій частині справу
направлено на новий розгляд у порядку
цивільного судочинства.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 22, 23, 1167, 1168, 1201 ЦК України, позивачі
просили суд позови задовольнити,
стягнути з відповідача ТОВ "Ремондіс
Україна" на користь ОСОБА_4 моральну
шкоду в розмірі 1 000 000 грн., на користь
ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 40 000 грн.
та моральну шкоду в розмірі 4 000 000 грн.
(а.с. 1-3, 20-22).

Представник відповідача, ТОВ "Ремондіс
Україна", Левіт С.В. проти позовів
заперечував й в своїх поясненнях
зазначав, що позивачка ОСОБА_4 є онукою
померлої ОСОБА_8 й не проживала з нею
однією сім'єю, тому права на
відшкодування моральної шкоди немає.
ТОВ "Ремондіс Україна" після ДТП
добровільно відшкодувала позивачці
ОСОБА_3 шкоду, завдану внаслідок смерті
ОСОБА_8 в розмірі 15541,62 грн. згідно з
платіжними дорученнями №5236 від 04
листопада 2011 року та № 5444 від 21 грудня
2011 року та на лікування у зв'язку з
погіршенням здоров'я в розмірі 5000 грн.
Пішохід ОСОБА_8 на момент ДТП
перебувала на смузі руху автомобіля і
йшла назустріч йому, тому в її діях є
груба необережність, що є підставою для
зменшення розміру відшкодування.
Розмір майнової та моральної шкоди не
доведені належним чином, тому
представник просив суд у позові ОСОБА_3
відмовити (а.с. 43-45, 52-54).

Третя особа ОСОБА_7 позов визнав.

Представник третьої особи, НАСК
«Оранта», у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 03 жовтня 2013 року цивільні
справи за позовною заявою ОСОБА_4 до ТОВ
"Ремондіс Україна" про відшкодування
моральної шкоди та за позовною заявою
ОСОБА_3 до ТОВ "Ремондіс Україна" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди об'єднані в одне
провадження.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено,
позов ОСОБА_3 задоволено частково. Суд
стягнув з відповідача ТОВ "Ремондіс
Україна" на користь позивачки ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 250 000 грн. та
на користь держави судовий збір в сумі
25 000 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ
"Ремондіс Україна" просить рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позову про відшкодування
моральної шкоди на користь позивачки
ОСОБА_3 скасувати й ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача ТОВ
"Ремондіс Україна", пояснення на
апеляцію позивачки ОСОБА_3, її
представника та представника
позивачки ОСОБА_4, - ОСОБА_5,
представника відповідача, ТОВ
"Ремондіс Україна", - Левіта В.С., третьої
особи ОСОБА_7, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в частині задоволення
позову про відшкодування моральної
шкоди на користь позивачки ОСОБА_3 в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню
частково за таких підстав.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Частиною 1 та 2 ст. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Судом першої інстанції встановлено, що
вироком Малиновського районного суду
м. Одеси від 22.03.2013 р. третю особу ОСОБА_7
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України за
те, що він, 14 жовтня 2011 року о 9.45 год.,
керуючи вантажним автомобілем «MAN TGA
33/350», державний номерний знак НОМЕР_1,
який належав відповідачу ТОВ "Ремондіс
Україна", і рухаючись заднім ходом в м.
Одеса по вул. 4-Заводська з боку вул.
Желябова в напрямку вул. Приміської,
порушив п.п. 2.3, 10.1, 10.9 Правил дорожнього
руху та допустив наїзд на пішохода
ОСОБА_8, що перебувала на смузі його
руху, йшла назустріч автомобілю,
внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8, отримала
тілесні ушкодження, які спричинили її
смерть (а.с. 6-8).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2013 року вирок суду
змінено, в частині розв'язання
цивільних позовів скасовано та в цій
частині справу направлено на новий
розгляд у порядку цивільного
судочинства (а.с. 9-11).

За таких обставин, вирішуючи спір за
позовом ОСОБА_3, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
внаслідок смерті ОСОБА_8, її дочці
ОСОБА_3, завдана моральна шкода, яка
полягала у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо близького родича.

Однак колегія суддів не погоджується з
визначеним судом першої інстанції
розміром моральної шкоди в 250 000 грн. за
таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У п. 9 постанови "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995
року (з наступними змінами) Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

В порушення зазначених вимог
процесуального законодавства суд
першої інстанції, визначаючи розмір
моральної шкоди у 250 000 грн., не з'ясував
повно та всебічно фактичні обставини,
на які посилався відповідач ТОВ
"Ремондіс Україна", як на заперечення
проти позову, та не дав належної оцінки
наявним у справі доказам.

Так, судом не дано належної оцінки
письмовим доказам, які підтверджують
те, що відповідач, ТОВ "Ремондіс", у 2011
році добровільно відшкодувало
позивачці ОСОБА_3 шкоду в розмірі 15 541, 62
грн. (а.с. 46, 47).

Не враховано судом також і те, що
кримінальна справа відносно водія
автомобіля ОСОБА_7 розглядалася
тривалий час не з вини відповідача ТОВ
"Ремондіс Україна" і ця обставина не
може служити підставою для збільшення
розміру моральної шкоди.

Таким чином, визначений судом розмір
моральної шкоди в розмірі 250 000 грн. не
відповідає вимогам розумності та
виваженості.

За таких обставин, виконуючи
повноваження апеляційного суду та
враховуючи положення ч. 3 ст. 23 ЦК
України і зазначені роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що розмір моральної шкоди, заподіяної
позивачці ОСОБА_3 внаслідок смерті її
матері ОСОБА_8, підлягає зменшенню до 50
000 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначений
розмір моральної шкоди визначений з
врахуванням вимог розумності,
виваженості, справедливості, є
співмірним з заподіяною шкодою і
достатнім для відновлення морального
становища позивачки.

Отже, вимоги ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди підлягають
задоволенню частково в розмірі 50 000 грн.

Не погоджується колегія суддів із
висновком суду першої інстанції про те,
що розмір судового збору, який підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави, становить 25000 грн., оскільки
суд помилково послався на підп. 6 п. 1 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно із підп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" ставка
судового збору за подання позовної
заяви про захист чести та гідності
фізичної особи, ділової репутації
фізичної або юридичної особи, а саме:
позовної заяви про відшкодування
моральної шкоди з ціною позову понад 100
розмірів мінімальних розмірів
заробітної плати (понад 121800 грн.)
встановлюється 10 відсотків ціни
позову.

В даному випадку вимоги про
відшкодування моральної шкоди не
пов'язані з позовом про захист честі та
гідності й суду необхідно було
застосувати положення підп. 2 п. 1 ч. 2 ст.
4 Закону України "Про судовий збір".

У відповідності до підп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір"
ставка судового збору за подання до
суду позову немайнового характеру
встановлена в розмірі 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати, а саме 243,
60 грн. (1218 грн. х 0,2).

Таким чином, розмір судового збору,
який підлягає стягненню з відповідача
у дохід держави, підлягає зменшенню до
243, 60 грн.

Посилання відповідача ТОВ "Ремондіс
України" в апеляційній скарзі на те, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, оскільки суд безпідставно
не врахував, що в діях пішоходу ОСОБА_8
на момент ДТП була груба необережність,
що є підставою для зменшення розміру
відшкодування, не відповідають
дійсним обставинам справи та
спростовуються наявними у справі
доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо
груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого (а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено
законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в цій частині з'ясував повно
та всебічно обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, дав належну оцінку наявним у
справі доказам у відповідності до
положень процесуального
законодавства та правильно виходив з
того, що в діях пішоходу ОСОБА_8 в момент
ДТП були відсутні ознаки грубої
необережності, а нею допущена проста
необачність.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди немає.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме, ст. ст. 10,
60, 212, 213, 214 ЦПК України, та матеріального
права, ст. 23 ЦК України, у відповідності
до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для зміни рішення суду першої
інстанції й ухвалення нового рішення
про задоволенні позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" задовольнити частково,
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 грудня 2013 року змінити й
ухвали нове рішення.

Зменшити розмір моральної шкоди, який
підлягає стягненню з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" на користь ОСОБА_3 до 50 000,00 грн.
(п'ятидесяті тисяч гривень 00 копійок).

Зменшити розмір судового збору, який
підлягає стягненню з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ремондіс
Україна" на користь держави до 243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік