Придніпровський районний суд
Провадження №8/711/4/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкас в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

За участю секретаря: Лісовенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Кредитної
спілки «Фортеця» ,третя особа ОСОБА_2
про визнання договору кредитної
лінії недійсним -,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
до Кредитної спілки «Фортеця» ,третя
особа ОСОБА_2 про визнання договору
кредитної лінії недійсним ,вказуючи
,що 5 липня 2008 року між КС «Фортеця» та
ОСОБА_1 було укладено договір кредитної
лінії № 3226 кк, предметом якого було
надання позичальнику кредитної лінії з
лімітом в сумі 135 000.00 грн. строком на 12
місяців під 42 % річних.

Для забезпечення виконання умов
вказаного договору між КС «Фортеця» та
ОСОБА_2 було укладено договір поруки
№1697 від 15 липня 2008 року.

Вважаємо, що договір кредитної лінії №
3226кк від 15 липня 2008 року підлягає
визнанню недійсним, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Оскільки, з моменту підписання
спірного договору пройшло майже п'ять
років, тому ОСОБА_1 не пам'ятає чи був
ним підписаний вказаний договір. Крім
того, оригіналу договору у позивача
немає, тому в подальшому буде подано
клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скраплюється
печаткою.

Зі сторони кредитної спілки договір
кредитної лінії № 3226кк від 15 липня 2008
року підписаний головою Правління
ОСОБА_3, що діє на підставі п. 4.4
Положення про правління КС «Фортеця»,
яке затверджено рішенням загальних
зборів КС «Фортеця» 27 квітня 2006 року.
Але в мене виникають сумніви щодо
законності повноважень ОСОБА_3

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців зазначено,
що особами, які уповноважені
представляти інтереси юридичної особи
або діяти без доручення є ОСОБА_4 (з
11.01.2012 року) та ОСОБА_5. Хто був
уповноважений діяти в інтересах
юридичної особи на момент укладання
оспорюваного договору наразі
прослідкувати неможливо, тому в
подальшому буде подано клопотання про
витребування відповідних доказів.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки»
кредитна спілка неприбуткова
організація, заснована фізичними
особами на кооперативних засадах з
метою задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок обєднаних
грошових внесків членів кредитної
спілки. Кредитна спілка є фінансовою
установою, виключним видом діяльності
якої є надання фінансових послуг,
передбачених цим Законом.

Статтею 17 вказаного Закону визначено,
що спеціальним органом, який
відповідає за організацію кредитної
діяльності спілки, є кредитний комітет,
який призначається спостережною радою,
і до компетенції якого належить
розгляд заяв членів кредитної спілки
про надання кредитів і прийняття
рішень з цих питань.

Однак, з приводу надання кредиту ОСОБА_1
кредитний комітет ніякого рішення не
приймав.

Відповідно до п. 1.2 договору кредитної
лінії № 3226кк від 15 липня 2008 року кредит
налається на комерційні цілі.

Але, вказане не відповідає дійсності,
виходячи із наступного.

Так. згідно ч. 1 ст. 1057 ЦК України
договором, виконання якого пов'язане з
переданням у власність другій стороні
грошових коштів або речей, які
визначаються родовими ознаками, може
передбачатися надання кредиту як
авансу, попередньої оплати,
відстрочення або розстрочення оплати
товарів, робіт або послуг (комерційний
кредит), якщо інше не встановлено
законом.

Частина 2 ст. 1057 ЦК України встановлює,
що до комерційного кредиту
застосовуються положення ст. ст. 1054 - 1056
ЦК України, якщо інше не встановлено
положеннями про договір, з якого
виникло відповідне зобов'язання, і не
суперечить суті такого зобов'язання.

Проаналізувавши зазначену норму ст. 1057
ЦК України, можемо прийти до висновку,
що юридична природа комерційного
кредитування характеризується
можливістю авансування, попередньої
оплати, відстрочення або розстрочення
оплати товарів, робіт або послуг. Таке
передавання здійснюється шляхом
укладення кредитного договору.
Комерційний кредит є товарною формою
кредиту. Особливість комерційного
кредитування полягає в тому, що
правовим діям однієї сторони,
зумовленим переданням у власність
грошових коштів або речей, які
визначаються родовими ознаками,
кореспондуються правові дії другої
сторони по передачі товару, виконанню
робіт або наданні послуг. На відміну
від надання позики або банківського
кредиту комерційне кредитування не
може бути оформлене як самостійна
договірна конструкція. Здійснюється
комерційне кредитування в межах
відповідного зобов'язання з реалізації
товарів, виконання робіт та надання
послуг. Частина 2 ст. 1057 ЦК України
встановлює правило про те. що надання
комерційного кредиту можливе лише у
зв'язку з виконанням певного
зобов'язання.

Оскільки, комерційний кредит надається
для комерційних цілей, то. зрозумілим є
те. що суб'єктами відповідно до нього
можуть бути лише юридичні особи або
фізичні особи - підприємці.

Отже, спірний договір кредитної лінії
підписаний між КС «Фортеця» та ОСОБА_1
як фізичною особою. Крім того, в нього
відсутнє будь - яке зобов'язання з
реалізації товарів, виконання робіт чи
наданні послуг.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
лілового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", зазначено, що не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладення (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо)та що встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено.

Отже, недосягнуто згоди щодо такої
істотної умови як предмет договору,
тому договір кредитної лінії № 3226кк
від 15 липня 2008 року не є укладеним, а
тому зобов'язання за ним не виникають.

Щодо графіку розрахунків, вважаю за
необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3.1 договору кредитної лінії №
3226кк від 15 липня 2008 року за
користування кредитом кредитодовець
щомісячно станом на останній день
місяця нараховує плату (проценти) в
розмірі 42 % річних від загальної суми
щоденного залишку заборгованості
позичальника по кредиту в рамках
кредитної лінії.

Відповідно до графіку
розрахунку,який визначений в
спірному договорі кредитної лінії
нараховано КС»Фортеця» відсотки на
залишок заборгованості 135000,00грн.
Тобто,позивач за первісним позовом
навів графік,що кожен місяць будуть
нараховуватися відсотки на всю суму
кредиту, без врахування, що кредитні
кошти щомісячно також будуть сплачені,
адже у вищевказаному пункті Договору
зазначено, що відсотки нараховуються
на суму залишку заборгованості, а не на
всю суму кредитних коштів
щомісячно.Розрахунок ,який мав бути
за дотримання умов договору
кредитної лінії №3236кк від 15 липня
2008 року:

ДАТА ; сума осн.заборгованості.;
відсоток за день на залишок. ;
відсоток,який підл. до оплати

15.08.2008135 00,00155.344815,5415.09.2008123
750,00142,404414,4015.10.2008112 500.00129.453883.5015.11.2008101
250.00116.513611.8115.12.200890 000.00103,563106,8015.01.200978
750,0090.622809,2215.02.200967
500.0077,672407.7715.03.200956250,0064.731812,4415.04.200945000,0051,781
605,1815.05.200933 750.0038.841165,2015.06.200922
500.0025.89802,5915.07.200911 250.0012.95388,50Загальна сума
за відсотками складає 30 822, 95 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення (ч.
1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Графік розрахунку за договором
кредитної лінії № 3226 кк від 15 липня 2008
року проведений неправдиво, КС
«Фортеця» навмисно приховала справжню
суму відсотків, яка повинна бути
сплачена за вказаним договором,
збільшивши їх суму.

Таким чином, є сумніви щодо справжності
підпису ОСОБА_1 на договорі кредитної
лінії № 3226кк від 15 липня 2008 року, крім
того, вказаний договір суперечить
вимогам законодавства, а тому підлягає
визнанню недійсним.

Визнати договір кредитної лінії № 3226кк
від 15 липня 2008 року, укладений між КС
«Фортеця» та ОСОБА_1, недійсним.

Стягнути з КС «Фортеця» на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_6
позов підтримала та просила його
задовольнити.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_7 позов не визнав
та суду пояснив ,що кредитний
договір №3226кк від15.07.2008 року
укладений між КС»Фортеця» та ОСОБА_1
вже був предметом розгляду в
Соснівському районному суді м.
Черкаси та апеляційному суді
Черкаської області по справі
№712/11186/13-ц,а також в Придніпровському
суді м.Черкаси по справі №711/9092/13-ц і
даними судами були винесені
відповідні рішення.Тому просить
відповідно до ст.205 ЦПК України
провадження по справі№711/10120/13-ц
закрити.

Заслухавши представника позивача за
довіреністю ОСОБА_6 представника
відповідача за довіреністю ОСОБА_7
,вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи ,суд приходить до
висновку ,що в позові необхідно
відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
15 липня 2008 року між кредитною
спілкою «Фортеця» та ОСОБА_1 було
укладено договір кредитної лінії
№3236кк, предметом якого було надання
позичальнику кредитної лінії з
лімітом в сумі 135000,00грн. строком на 12
місяців з нарахуванням
плати(процентів) в розмірі 42% річних
від загальної суми щоденного залишку
заборгованості позичальника кредиту.
В забезпечення даного договору
кредитної лінії було укладено
договір поруки №1697 від 15.07.2008 року
поручитель ОСОБА_2.Вказаний договір
кредитної лінії було укладено згідно
заяви-анкети ОСОБА_1 на отримання
кредиту.

20 листопада 2013 року рішенням
Соснівського районного суду м.Черкас
по справі №712/11186/13-ц задоволено позов
кредитної спілки «Фортетя» та
стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
солідарно на користь КС»Фортеця»
заборгованість за договором
кредитної лінії№3226кк від 15.07.2008 року
в сумі 389930,60грн. Не погоджуючись з
вказаним рішенням Соснівського
районного суду м. Черкас ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу
до апеляційного суду Черкаської
області.В даній апеляційній скарзі
апелянти обґрунтовуючи свої вимоги
також наводили доводи щодо
недосягнення згоди між сторонами по
всіх істотних умовах під час
укладення договору кредитної лінії
№3226 від 15.07.2008 року. Ухвалою
апеляційного суду Черкаської
області від 22.01.2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено,а
рішення Соснівського районного суду
м.Черкас від 20.11.2013 року за позовом
Кредитної спілки»Фортеця» до
ОСОБА_1,ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором
кредитної лінії без змін.

Рішення Соснівського суду
м.Черкаси встановлено,що КС «Фортеця»
на період з 07.08.2007 по 07.08.2010р. була видана
ліцензія № 391915 на надання фінансових
послуг (діяльність кредитної спілки по
залученню внесків (вкладів) членів
кредитної спілки на депозитні рахунки).
Відповідно до наданої до суду довідки
арбітражного керуючого (ліквідатора)
КС «Фортеця», за договором кредитної
лінії № 3226кк від 15.07.2008р. кредитною
спілкою «Фортеця» було надано
позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 135 000
грн. за рахунок об'єднаних грошових
внесків кредитної спілдки «Фортеця»,
отриманих за договорами про залучення
внеску (вкладу) на депозитний рахунок.
ОСОБА_1 скористався кредитом в сумі 135000
грн., що підтверджено видатковим
касовим ордером № 7113 від 15.07.2008р.,сумнів
в справжності підпису на договорі
кредитної лінії в судовому
засіданні не заявлено , однак взяті на
себе зобов'язання з повернення
кредиту до 15.07.2009р. зі сплатою 42% річних
не виконав належним чином, порушив
умови договору кредитної лінії від
15.07.2008р. В рахунок погашення кредиту
оплатив 4900 грн. 07.10.2008р., 4990 грн. 21.10.2008р.,
4800 грн. 25.02.2009р., 4800 грн. 25.03.2009р., після
чого припинив сплачувати кошти в
погашення кредиту. В зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов договору кредитної лінії від
15.07.2008р. заборгованість ОСОБА_1 станом
на 19.08.2013р. складає 389 930,60 грн., в тому
числі 135 000 грн. неповернутого кредиту,
254930,60 грн. відсотків, що підтверджено
наданим позивачем розрахунком боргу, з
яким погоджується суд, відповідачі не
надали суду доказів про неправильність
вказаного розрахунку.Згідно зі ст. 627
ЦК України, відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Договори про надання
кредиту укладаються на власний розсуд
кредитодавця і позичальника та з
урахуванням вимог цивільного
законодавства, а у випадку отримання
кредиту для споживчих потреб також з
урахуванням статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів" та Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затверджених
постановою Правління Національного
банку України від 10.05.2007 року N 168.
Пунктом 9.4 договору кредитної лінії від
15.07.2008р. позичальник ОСОБА_1
підтвердив, що зміст частини другої
статті 11 Закону «Про захист прав
споживачів» йому відомий та
кредитодавець повідомив позичальнику
у письмовій формі зазначену у
вказаній нормі інформацію. Крім того,
цільове призначення кредитних коштів
згідно п. 1.2 зазначеного договору
сторонами визначено на комерційні
цілі. Підписанням кредитного договору,
анкети позичальника, фактом отримання
і використання кредиту, частковим
погашенням відповідачем підтверджено,
що останній в повному обсязі
ознайомлювався з умовами кредитування
в банку та орієнтовною сукупною
вартістю кредиту і прийняв на себе
зобов'язання щодо його виконання. Крім
того, взаємні права обов'язки сторін
детально визначені у підписаному
сторонами кредитному договорі.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11,
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази надаються сторонами та
іншими особами, що беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Розглядаючи
справу лише в межах заявлених
позивачем вимог, шляхом з»ясування тих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, суд вважає, що підписанням
кредитного договору від 15 липня 2008
року позивач ОСОБА_1 як встановлено
рішенням Соснівського суду м. Черкас
від 20 листопада 2013 року (справа №
712/11186/13-ц,провадження « 2/712/3186/13) за
позовом кредитної спілки «Фортеця»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором
кредитної лінії, погодився з усіма
умовами даного правочину і прийняв на
себе зобов»язання щодо його виконання.
Отримавши примірник договору, він мав
можливість детально вивчити його умови
та протягом 14 днів з дня отримання
кредиту відмовитись від даної послуги,
що передбачено п.6 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів». Однак
позивач цього не зробив, використавши
кредитні кошти на свій розсуд і не
скористався правом дострокового
погашення кредиту, що передбачено
умовами кредитного договору.

Аналізуючи докази по справі, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими, недоведеними та
безпідставними ,а тому на думку суду, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та,
керуючись ч.1,ч.2 ст.203, ч.5ст.203, ч.1ст.215, 230,
628, 638 ЦК України, Закону України «Про
захист прав споживачів», постановою
Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
Законом України «Про банки і
банківську діяльність», ст.ст. 3, 10, 11,
57-61, 174, 209,212-223, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Фортеця» , третя
особа ОСОБА_2 про визнання договору
кредитної лінії недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Черкаської
області на протязі 10 діб.

Головуючий О. Г. Казидуб