Номер провадження 2/521/726/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Лічмана Л.Г.

при секретарі - Тимофієнко Н.М.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 13.11.2013 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст.
116 ЦПК України вказану справу було
передано на розгляд Малиновському
районному суду м. Одеси.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_2
зазначила, що в ніч з 05.04.2013 р. на 06.04.2013 р.
з автостоянки «Пантелеймонівська»
була здійснена крадіжка її автомобіля
ВАЗ 2106, 1982 р. випуску, д/н НОМЕР_1. В
зв'язку з втратою автомобіля вона
понесла матеріальну та моральну шкоду
відповідно у розмірі 17000 грн. і 10000 грн.,
яку просила стягнути з ОСОБА_3 Позов
обґрунтований тим, що відповідач
недбало виконував свої обов'язки, як
особа що здійснювала охорону її
автомобіля, своєю бездіяльністю щодо
збереження автомобіля, він завдав їй
шкоду. Підставами позову ОСОБА_2
вказала ч. 1 ст. 1166 і ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підримав заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та
просив відмовити у його задоволенні,
вказуючи, що на збереження автомобіль
ОСОБА_2 він не приймав, обставини
викрадення автомобіля йому невідомі.

Вислухавши пояснення представника
позивача - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3,
допитавши свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
дослідивши інші докази, суд відмовляє у
позові з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені
наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 є членом Українського
республіканського товариства
автомобілістів з 27.06.1988 р. та
громадської організації «Приморська
районна організація автомобілістів м.
Одеси».

З договору № 14/П-КР-2012 балансоутримання
місць для паркування від 01.06.2012 р. видно,
що КП «Одестранспарксервіс»
(Уповноважена особа) та «Приморська
районна організація автомобілістів»
(Оператор) уклали вищезазначений
договір про забезпечення надання права
Оператору організовувати та провадити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціальна відведена
автостоянка) загальною площею 2 447,00
кв.м., серед яких значиться адреса: м.
Одеса, вул. Пантелеймонівська, 20-32 (602
кв.м.), а відповідно до додаткової угоди
щомісячна плата складала 236, 31 або 244, 18
грн. (а.с. 104-107)

ОСОБА_2 на праві приватної власності
належить автомобіль ВАЗ 2106, 1982 року
випуску, д/н НОМЕР_1, яким користувався і
керував її чоловік - ОСОБА_5 Вони
тривалий час користуються
автостоянкою «Пантелеймонівська»,
зберігаючи на ній свій автомобіль.

05.04.2013 р., близько 19 години 40 хвилин,
ОСОБА_5 залишив на відведеному місці на
автостоянці «Пантелеймонівська»
вказаний автомобіль, і не підходячи до
павільйона диспетчера, перейшов через
проїзну частину вул.
Пантелеймонівської, попрямував до
свого місця проживання за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується оглянутим
у судовому засіданні DVD-R диск з камер
відео спостереження.

Диспетчером в ніч з 05.04.2013 р по 06.04.2013 р.
на автостоянці «Пантелеймонівська»
працював ОСОБА_3 06.04.2013 р., біля 05 години
30 хвилин, повернувшись на стоянку,
ОСОБА_5 не виявив автомобіля.

Відповідно до витягу з кримінального
провадження № 0003175 на підставі
заяви ОСОБА_5 від 06.04.2013 р. Приморським
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
внесені відомості до ЄРДР про те, що
невстановлена особа в ніч з 05.04.2013 р. з
19-40 год. на 06.04.2013 р. до 05-30 год., незаконно
заволоділа його автомобілем марки ВАЗ
2106, жовтого кольору, 1982 р.в., д/н НОМЕР_1,
чим спричинила матеріальний збиток на
загальну суму 17000 грн. (а.с. 4)

З відповіді слідчого СВ Приморського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
від 10.02.2014 року видно, що кримінальне
провадження № 0003175 знаходиться в
стадії досудового слідства,
проводяться слідчі та розшукові
заходи. (а.с. 83)

Зі змісту ст.ст. 22 і 1192 ЦК України
випливає, що майнова шкода може
полягати у втраті потерпілим свого
майна.

Поняття моральної шкоди дається у ст. 23
ЦК України, якою встановлено, що
моральна шкода полягає, в тому числі, і
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 і 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Зазначені статті ЦК утворюють правову
норму, яка визначає поняття майнової
шкоди (збитків), загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду і способи відшкодування шкоди,
завданої майну потерпілого. Виходячи з
положень цієї норми цивільного права,
така відповідальність настає за умови
наявності майнової шкоди потерпілій
особі, завданої при безпосередньому
причинному зв'язку з протиправною і
винною поведінкою іншої особи.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність
за моральну шкоду, завдану фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
покладається на особу, яка її завдала,
за загальним правилом за наявності її
вини.

Таким чином, загальні підстави
відповідальності за завдану майнову і
моральну шкоду з урахуванням виду
шкоди, співпадають.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

В такому рішенні Верховного Суду
України від 6.11.2013 року ( справа 6-108 цс 13)
зазначається, що правило генерального
делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України
стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК
України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є
завдання шкоди (майнової, моральної)
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, наявність причинного
зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і
шкодою та вина заподіювача. За правилом
генерального делікту відповідальність
за завдання шкоди покладається на
особу, яка цю шкоду завдала, тобто на
безпосереднього заподіювача.

Судом не встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 являється безпосереднім
заподіювачем шкоди позивачу ОСОБА_2,
тобто особою безпосередньо винною у
завданні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є такі юридичні
факти, як договори та інші правочини,
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі, які
породжують цивільні правовідносини
між сторонами договору, особами яка
завдала і якій завдані вказані види
шкоди.

Між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_3 не виникло цивільних
правовідносин, передбачених статтями
1166 і 1167 ЦК України, які знаходяться в гл.
82 підрозділу 2 Книги 5 ЦК України, що
регулює недоговірні зобов'язання,
тобто зобов'язання, що виникають між
особами не у зв'язку з укладенням,
виконанням або розірванням договору.
На укладення договору зберігання між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позивач та її
представник не посилались.

Не спростовуються ці висновки суду
показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а
також отриманими зі СВ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області і
дослідженими судом копіями протоколів
допиту свідка ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а.с. 84-86,
87-89)

Таким чином, ОСОБА_3 не може відповідати
за шкоду завдану позивачу ОСОБА_2 іншою
особою. Тому суд відмовляє ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог повністю.

Справа судом розглянута відповідно до
вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін.

ОСОБА_2 не позбавлена права звернутися
до суду з позовом з тим самим предметом,
але за іншими підставами, до іншого
відповідача.

Керуючись вимогами ст.ст. 60,
209, 212-215 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги через
Малиновський районний суд м. Одеси до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

С У Д Д Я: