Справа № 310/8419/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області

у складі: головуючого
-судді Пустовіт З.П.

при секретарі
Гоноболіній О.І.,

з участю представника позивача
Сарабєєвої Н.О., відповідача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3, третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом Бердянської міської
ради Запорізької області до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_4 про зобов'язання
здійснити знесення,

ВСТАНОВИВ:

Бердянська міська рада Запорізької
області у липні 2013 року звернулася до
суду з позовом до відповідача, в якому
просила зобов'язати ОСОБА_2 за власний
рахунок здійснити перебудову
самочинної споруди, побудованої
замість сіней літ. «а4», що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 у м.Бердянську
Запорізької області, шляхом її
знесення. В обґрунтування позову
позивач посилався на те, що 15.05.2012р. та
05.06.2012р. до виконавчого комітету
Бердянської міської ради надійшла
заява ОСОБА_4, співвласниці та мешканки
домоволодіння АДРЕСА_1 з питання
порушення її прав самочинним
будівництвом на території вказаного
домоволодіння сусідкою ОСОБА_2, яка без
належного дозволу побудувала перший
поверх будівлі впритул до її стіни.
Виїзним засіданням постійно діючої
міжвідомчої комісії з розгляду
звернень громадян, права яких порушені
співвласниками або сусідами шляхом
самовільного будівництва, встановлено,
що на території домоволодіння АДРЕСА_1
виявлено проведення будівельних робіт
співвласником домоволодіння ОСОБА_2 з
будівництва будинку біля сіней,
зазначених в технічному паспорті на
вказане домоволодіння літерою «а4».
Відповідно до ст.36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
відповідач повинна була протягом 7 днів
з дня реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
письмово проінформувати виконавчий
комітет Бердянської міської ради про
початок виконання будівельних робіт,
проте станом на 10.09.2012 року такого
повідомлення відповідач не направляла.
25.11.2012 року на адресу ОСОБА_2 виконавчим
комітетом Бердянської міської ради
було направлено листа з пропозицією в
місячний термін усунути порушення
діючого законодавства, однак відповіді
на нього не отримано, порушень не
усунуто. Відповідно до листа інспекції
ДАБК у Запорізькій області від 15.10.2012р.
№7/8-2363/1-02 останньою було проведено
перевірку об'єктів будівництва в
м.Бердянську за адресою АДРЕСА_1, за
результатами якої встановлено, що
відповідачем ОСОБА_2 виконано
будівельні роботи з будівництва
прибудови до квартири №1 без права
виконання будівельних робіт, про що
було складено акт перевірки.
Відповідно до інформації управління
містобудування та архітектури
виконкому Бердянської міської ради від
19.02.2013 року №112/03 при здійсненні
повторного візуального обстеження
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.Беродянську
виявлено, що співвласником
домоволодіння ОСОБА_2 у дворі
домоволодіння замість сіней,
зазначених в технічному паспорті літ.
«а4», збудовано одноповерхову будівлю
із збільшенням площі будівлі, яка
огороджена парканом та має окремий
вихід на АДРЕСА_1 Зазначена споруда є
самочинним будівництвом в розумінні
ст.376 ЦК України. Зазначеним самочинним
будівництвом порушуються права та
законні інтереси третьої особи, яка
мешкає в цьому домоволодінні в
квартирі №2, тому на підставі ст.376 ЦК
України позивач просив зобов'язати
відповідача здійснити перебудову
самочинної споруди, збудованої замість
сіней літ. «а4», шляхом її знесення.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Сарабєєва Н.О.
позовні вимоги підтримала із
зазначених у ньому підстав, дала
пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві, просила позов
задовольнити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала позов,
просила задовольнити, пояснивши, що
ОСОБА_2 купила квартиру №1, а потім
збудувала у 2011 році ще житловий будинок
і впускає відпочиваючих, при цьому
будинок збудувала впритул до стіни її
квартири, що позбавило можливості її
обслуговувати.

Представник відповідача за договором
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та
пояснила, що позивач, заявляючи такі
вимоги, не визначився щодо предмета
знесення: в позові зазначає самочинне
будівництво як будинок, будівлю,
споруду, проте так і надав суду
технічної документації, якою було
визначено, що являє собою цей об'єкт
нерухомості, його розташування,
лінійні розміри. В листах міського
голови та інспекції ДАБК у Запорізькій
області також однозначно не визначено,
що являє собою збудована будівля і де
вона розташована: або біля сіней «а4»,
або замість сіней «а4», що робить
неможливим виконання судового рішення
в разі задоволення позову. Крім цього,
прохальна частина позову містить
одночасно дві вимоги - здійснити
перебудову шляхом знесення, хоча вони є
самостійними і повинні заявлятися
окремо. В п.22 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України від
30.03.2013 року №6 «Про практику
застосування судами ст.376 ЦК України»
вказано, що знесення є крайньою мірою і
застосується тоді, коли вичерпані всі
інші засоби. Позивач посилається на
порушення прав третьої особи, проте не
вказує конкретно, в чому виразилися ці
порушення. Щодо порушення її прав як
землекористувача, як вказувала сама
третя особа в своїх поясненнях, то це
також не доведено, бо у неї відсутні
документи у підтвердження її права
користування чи власності на земельну
ділянку. Будівля прибудована до
квартири №1 до глухої стіни, тому права
третьої особи при цьому не порушуються,
оскільки вона мешкає в квартирі №2,
крім цього, ця стіна і до цього була
забудована сіньми «а4». Будь-якого
припису щодо проведення перебудови
самочинної будівлі Бердянська міська
рада відповідачу не вносила, тому не
може ставити питання про знесення, в
листі ГАСК мова також йшла про
знесення, а не про перебудову.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та
пояснила, що вона на місці сіней «а3»,
які пізніше в техпаспорті були
позначені як «а4», а також двох
альтанок, які перейшли до неї за
договором дарування від 02.06.2005 року, у
2010 році за усною згодою всіх
співвласників домоволодіння будівлю,
яка складається з кухні, ванної,
вбиральні та двох кімнат без будь-якої
документації. При цьому вона не раз
ходила до трьох мерів м.Бердянська, які
сказали їй: «будуйся», потім узакониш».

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, вивчивши матеріали
справи, суд доходить висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих копій
письмових доказів, відповідач ОСОБА_2
на підставі договору дарування від 2
червня 2005 року є власницею 3/20 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.Бердянську
Запорізької області, а третя особа
ОСОБА_4 - власницею 1/10 частки вказаного
домоволодіння згідно свідоцтва про
право власності на житло від 13 грудня
2002 року.

Відповідно до копії довідки
комунального підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради №120 від 10.02.2007 року, іншими
співвласниками домоволодіння є ОСОБА_5
- 3/20 частки, ОСОБА_6 - 3/20 частки,
територіальна громада в особі
Бердянської міської ради - 9/20 частки.

Відповідно до листа управління
Держкомзему у м.Бердянську Запорізької
області №1463 від 14.11.2011 року земельна
ділянка площею 1295 кв.м., на якій
розташоване вказане домоволодіння,
перебуває у державній власності,
розпорядником якої є територіальна
громада м.Бердянська, питання надання
співвласникам домоволодіння у
власність чи у користування земельної
ділянки, закріпленої за будинком, не
вирішувалося.

Суд вважає доведеним, що відповідач
ОСОБА_2 без отримання декларації на
початок будівельних робіт і
повідомлення про їх початок
виконавчий комітет Бердянської
міської ради збудувала на території
домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Бердянську
об'єкт нерухомості, що підпадає під
визначення самочинного будівництва,
яке міститься в ч.1 ст.376 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво.

Тобто, задля реалізації вказаних
положень Закону щодо знесення
самочинного будівництва відповідний
орган державної влади або місцевого
самоврядування має висунути вимоги про
зобов'язання особи, яка здійснила
самочинне будівництво без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
провести відповідну перебудову.

Натомість, як вбачається із пояснень
сторін суду та матеріалів справи, до
відповідача, як до особи, винної у
самочинному будівництві спірної
будівлі, припису щодо здійснення
відповідної перебудови не виносилося.

Направлений відповідачу ОСОБА_2 лист за
підписом міського голови від 25.11.2012
року №3562/01-б/н не може бути розцінений
як пропозиція провести перебудову у
відповідності до будівельних норм і
правил чи проекту саме цієї будівлі, що
вказана в позовній заяві, оскільки в
листі йде мова про виявлені будівельні
роботи з будівництва будинку біля
сіней, зазначених в технічному
паспорті як літ. «а4», а також інші
споруди, що значаться за технічним
паспортом: сіни «а4», літні кухні «М»,
«Л», альтанку «В1», вбиральню -душ «Х»,
«О» та навіс «Н». Тобто з листа
вбачається, що на території
домоволодіння існував як збудований
будинок біля сіней, так і самі сіни «а4»,
що суперечить встановленим фактичним
обставинам по справі.

Відповідно до п.22, 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва), знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.
Знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Таким чином, відповідно із змісту
діючого законодавства та позиції
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з цього приводу, знесення
самочинної будівлі є крайньою мірою і
застосовується лише тоді, коли інші
заходи вирішення даної ситуації
вичерпані, наявності істотних порушень
будівельних норм і правил або
наявності шкоди суспільним інтересам
чи інтересам інших осіб, за умови
неможливості перебудови.

В даному випадку до суду не надано
належних доказів щодо порушення
відповідачем під час самочинного
будівництва діючих будівельних,
санітарних або інших норм та
стандартів, а також нанесення шкоди
суспільним інтересам або інтересам
інших осіб. Доводи представника
позивача та третьої особи жодним
чином не підтверджуються наданими
доказами. Відсутність дозволу на
проведення будівельних робіт є лише
доказом наявності самочинного
будівництва, але не є підставою для
винесення рішення про знесення
самочинної будівлі. Питання про
можливість перебудови спірної будівлі
в позовній заяві та під час судового
розгляду справи навіть не ставилось.

Крім того, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи
доводи позивача та третьої особи щодо
порушення прав останньої, оскільки
суду не надано документів у
підтвердження права користування чи
власності на земельну ділянку, в
позові навіть не конкретизовано, в чому
ж саме виразилося порушення таких прав.

Більш того, позивач в своєму позові
навіть не визначився з самим предметом
знесення: чи це є прибудова
господарська або жила, будівля чи
споруда, в якому конкретно місце вона
побудована відповідачем: замість сіней
«а4» чи біля сіней «а4», як вказано в
протоколі №07/12 виїзного засідання
постійно діючої міжвідомчої комісії
від 18.06.2012 року.

За відсутності нової технічної
документації на домоволодіння суд
самостійно позбавлений можливості
правильно визначити статус об'єкту
нерухомості, збудованого відповідачем,
його розташування, функціональне
призначення, лінійні розміри тощо.

В прохальній частині позову Бердянська
міська рада просить зобов'язати
відповідача здійснити перебудову
самочинної споруди шляхом її знесення,
втім під поняття «споруди», відповідно
до розділу 2 Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої Наказом Держбуду України
від 24.05.2001 року №127, підпадають такі
об'єкти як колодязі, вигрібні ями,
огорожі, ворота, хвіртки, замощення
тощо. В будь-якому разі до таких
об'єктів збудована відповідачем
будівля не належить.

За таких обставин, прийняття рішення
про знесення самочинної споруди як
крайній захід застосований бути не
може, належні підстави для цього
відсутні, тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Всупереч вимогам ст.10, 60 ЦПК України
позивач не навів та не надав жодного
доказу та підстав у створенні
відповідачем перешкод третій особі у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном чи якимсь
іншим чином допустив порушення її прав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, ст.376
ЦК України, п.22,24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва), суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Бердянської
міської ради Запорізької області до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про
зобов'язання здійснити знесення
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: З. П. Пустовіт