22-ц/772/736/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Борисюк І. Е.Категорія:
48Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів Камзалова В.В. та ПанасюкаО.С,
при секретарі Руденко О.М,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду від 20.01.2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013р. ОСОБА_2. звернулася в суд з
позовом до свого сина ОСОБА_3. про
стягнення аліментів та відшкодування
моральної шкоди. Зазначила, що вона є
інвалідом Великої Вітчизняної війни 2-ї
групи та постійно хворіє. Їй необхідні
догляд та лікування, на що потребуються
відповідні витрати, однак крім пенсії
по інвалідності, розмір якої є
недостатнім для задоволення життєвих
потреб, оплати комунальних послуг та
лікування, інших джерел доходів у неї
немає. При цьому ОСОБА_3. залишається
зареєстрованим у її квартирі, однак
участі у витратах на квартплату та
комунальні послуги не приймає.

Посилаючись на те, що відповідач у
добровільному порядку не надає їй
матеріальну допомогу, якої вона
потребує і яку він може надавати,
ОСОБА_2. просила щомісячно стягувати з
нього на її утримання по 1200грн. При
цьому просила стягувати з відповідача
додатково по 5000 грн. на рік, а також 43200
грн. за останні три роки.

Також ОСОБА_2. зазначила, що відповідач
з 2000 року не підтримує з нею як з матір'ю
ніяких стосунків та не надає жодної
допомоги. Проявом такої байдужості
відповідач заподіяв їй моральну шкоду,
у відшкодування якої вона просила
стягнути з нього 10000грн.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.01.2014р. у
задоволені позову було відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2.
просить дане рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити. Вважає, що
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи і невірно застосував норми
матеріального права.

Належним чином повідомлена ОСОБА_2. в
суд апеляційної інстанції не з'явилася
з невідомих причин. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК
України її неявка за таких обставин не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

ОСОБА_4, яка представляє інтереси
ОСОБА_3, просить відхилити апеляційну
скаргу як безпідставну. Заперечуючи
проти її задоволення, пояснила, що
відповідач сплачує третю частину
витрат на квартплату та комунальні
послуги. І взагалі вказана позовна
заява подана в суд не за ініціативою
самої ОСОБА_2, а внаслідок дій її доньки,
яка разом з нею проживає.

Вислухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав :

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову, суд правильно виходив з того, що
ОСОБА_3. з липня 2013р. не працює і є
пенсіонером за віком. При цьому розмір
пенсії позивачки є більшим від
встановленого прожиткового мінімуму
для непрацездатних осіб ( тобто
відсутні правові підстави вважати, що
вона потребує матеріальної допомоги)
та більшим ніж розмір пенсії
відповідача (а.с. 11,42). Тому суд у даному
випадку не мав законних підстав для
задоволення вимог ОСОБА_2. щодо
стягнення з ОСОБА_3. коштів на її
утримання відповідно до положень ч.1
ст.202 СК України. Згідно наявної у
справі медичної документації сам
відповідач також потребує лікування,
оскільки страждає захворюваннями,
пов'язаними з порушенням функцій
опорно-рухового апарату.

Також суд вірно відмовив у задоволенні
безпідставно заявлених вимог про
стягнення з відповідача згідно ст.206 СК
України додатково по 5000грн. на рік,
43200грн. за три роки, оскільки відповідач
не має обумовленого у ст.206 СК України
достатнього доходу.

У зв'язку з наведеним суд правильно
відмовив у задоволенні похідної вимоги
про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга не містить ніякої
правової оцінки зазначених обставин.
Її доводи стосуються морально-етичної
сторони взаємовідносин сторін, однак
висновків, викладених в оскаржуваному
рішенні, не спростовують.

Норми матеріального і процесуального
права судом застосовані правильно.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції колегія суддів не
вбачає.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 305 ч.2, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317,
209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20.01.2014р. у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :