Справа № 444/2678/13-ц
Провадження № 2/444/38/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді
Зеліско Р. Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Стефківського В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Жовква цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", третя особа:
ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої
внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна", третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення шкоди завданої внаслідок
ДТП. Свої вимоги мотивує тим, що 15
березня 2013 року ОСОБА_4 близько 15 год. 10
хв., керуючи автомобілем «Ауді»,
номерний знак НОМЕР_1, на 7 км.
автодороги Львів - Рава Руська в
порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху
України, не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожню обстановку,
внаслідок чого допустив зіткнення за
автомобілем «Тойота», номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні ушкодження.
Зазначена ДТП сталась з вини ОСОБА_6, що
підтверджується постановою
Хмельницького міськрайонного суду від
26.04.2013 року. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
належному їй транспортному засобу
були завдані механічні пошкодження:
пошкоджений (розбитий) задній бампер,
деформована передня права дверка,
пошкоджена задня права дверка,
пошкоджені передні та задні праві
крила, пошкоджений передній бампер з
правої сторони, що підтверджується
Довідкою ВДАІ Жовківського РВ від
15.03.2013 року. Відповідно до звіту
№PZU-2 С про оцінку вартості
(розміру) збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу Toyota
Camry складеного 03.04.2013 року ОСОБА_7
вартість заподіяного позивачці
матеріального збитку складає 16 067 грн. 28
коп. Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, яка пов'язана з заподіянням
шкоди, завданої третім особам
внаслідок ДТП з використанням
забезпеченого транспортного засобу, на
момент ДТП була застрахована у ПАТ СК
«ПЗУ Україна», що підтверджується
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0906838 від 17.12.2012 року. Після
настання страхового випадку ОСОБА_3
неодноразово зверталась до
відповідача з заявою та документами
необхідними для отримання страхового
відшкодування. Проте, відповідач
відмовив їй у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на ст. 26 ЗУ
«Про страхування» та ст. 991 ЦК України,
що підтверджується листом №2600-31 від 18
квітня 2013 року, оскільки її пояснення
та пояснення ОСОБА_4 нібито не
відповідають дійним обставинам справи,
а пошкодження транспорного засобу не
могли утворитись внаслідок даної ДТП.
Вважає відмову відповідача незаконною
та безпідставною, оскільки факт
настання ДТП, а також факт заподіяння
механічних пошкоджень транспортним
засобам, які були його учасниками за
вказаних вище обставин
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від
15.03.2013 р. , постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 26.04.2013 року, а
також Довідкою ВДАІ Жовківського РВ
ГУМВСУ у Львівській області від 15.03.2013
року. У звязку з вищенаведеним, позивач
змушена звернутись до суду з даним
позовом. Просить стягнути з Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ПЗУ Україна»
(ідентифікаційний код 20782312,
місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул.
Артема, 40) на її користь 16 067, 28 грн.
матеріального збитку, а також понесені
нею судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги викладені у
заяві підтримав в повному обсязі.
Просить позов задоволити.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти позовних
вимог заперечив та пояснив, що не
визнає позовних вимог та вважає, що
позовна заява є необгрунтованою та
безпідставною виходячи з наступного.
Між відповідачем та ОСОБА_4 було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/0906838.
Предметом цього договору є
відшкодування відповідачем шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу
«Ауді», д/н НОМЕР_1. 15.03.2013 року на 7 км.
автодороги Львів - Рава-Руська
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю забезпеченого
транспортного засобу «Ауді», д/н
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та
транспортного засобу «Тойота Кемрі»,
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 18.03.2013
р. до відповідача із заявою про
настання страхового випадку по
договору ОСЦПВВНТЗ звернувся ОСОБА_1 У
відповідності до п. 34.1. статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування. З
метою з'ясування обставин події та
врегулювання збитку 01.04.2013 р.
відповідач звернувся із проханням
провести автотехнічне дослідження
пошкодженого транспортного засобу
«Тойота Кемрі», д/н НОМЕР_2 доТзОВ
«Українські незалежні судові
експерти». 05.04.2013 р. ТзОВ «Українські
незалежні судові експерти» складено
Висновок № 000169/1 автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи
по матеріалах про дорожньо-транспортну
пригоду, яка відбулась 15.03.2013 р. на 7 км.
автодороги Львів - Рава-Руська за
участю транспортних засобів «Ауді», д/н
НОМЕР_1 та «Тойота Кемрі», д/н НОМЕР_2. У
відповідності до висновків експерта
пошкодження автомобілів «Ауді», д/н
НОМЕР_1 та «Тойота Кемрі», д/н НОМЕР_2 з
технічної точки зору не відповідають
обставинам, які наведені у поясненнях
водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і комплекс
наявних пошкоджень на цих автомобілях
не міг утворитися за обставин,
викладених у поясненнях водіїв, з
наступних причин:

- на передній частині автомобіля марки
"Ауді", д/н НОМЕР_1 на висоті бампера
відсутні гострі деталі та виступаючі
частини з гострими краями, від
контактування з якими міг утворитися
розрив пластику кутової частини
заднього бампера автомобіля марки
"Тойота Кемрі", д/н НОМЕР_2;

- пошкодження передніх правих дверей
автомобіля марки "Тойота Кемрі", д/н
НОМЕР_2 у вигляді горизонтальних
потертостей, відшарування фарби,
вм'ятини і розриву металу обшивки
дверей з одночасним нашаруванням фарби
голубого кольору не могло виникнути
при контактуванні з лівою передньою
частиною автомобіля марки "Ауді", д/н
НОМЕР_1, так як на такій висоті у
автомобіля марки "Ауді" відсутні гострі
деталі та виступаючі частини з
гострими краями, а також враховуючи той
факт, що автомобіль марки "Ауді", д/н
НОМЕР_1, пофарбований у чорний колір, що
суперечить поясненням обох водіїв;

- спільних точок контактування
автомобілів марки "Ауді", д/н НОМЕР_1 та
марки "Тойота Кемрі", д/н НОМЕР_2, за
розташуванням та характером наявних у
них пошкоджень не виявлено, що свідчить
про відсутність між ними контактування
та неспроможність показів обох водіїв.

Враховуючи той факт, що в місці
пошкодження заднього бампера
автомобіля марки "Тойота Кемрі", д/н
НОМЕР_2 відсутні сліди голубої фарби,
можна стверджувати, що пошкодження на
задньому бампері та правій боковій
поверхні автомобіля марки "Тойота
Кемрі", д/н НОМЕР_2, виникли не
одномоментно, а за різних обставин та
умов. Проте, в Акті огляду
транспортного засобу марки "Тойота
Кемрі", д/н НОМЕР_2 вказано, що всі наявні
на транспортному засобі марки "Тойота
Кемрі", д/н НОМЕР_2 пошкодження отримані
внаслідок однієї ДТП, що суперечить
висновкам проведеного дослідження.
Тобто, вважають, що водій ОСОБА_1 не
сприяв, а перешкоджав відповідачу в
розслідуванні причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, чим
порушив вимоги пункту 33-1 статті 33-1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та позбавив
відповідача можливості встановити
розмір заподіяної шкоди. Підпунктом
37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування є невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання страхового
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди.
На підставі Висновку № 000169/1 від 05.04.2013
р. відповідач склав письмову відмову №
2006-31 від 18.04.2013 р., яка була направлена
ОСОБА_1 Виходячи з вищенаведеного,
відповідач вважає позов ОСОБА_3
необгрунтованим та безпідставним і
просить суд у задоволенні вказаного
позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове
засідання не з"явився та не повідомив
суд про причини своєї неявки, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та з'ясувавши її
дійсні обставини, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають до задоволення з наступних
мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. В п. 8 ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України
визначається, що способом захисту
цивільних прав та інтересів є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.
1 ст. 22 Цивільного кодексу України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

З матеріалів адміністративної справи
про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України, а саме з протоколу
серії ВС1 № 317585 від 15.03.2013 року
вбачається, що 15.03.2013 року ОСОБА_4
близько 15 год. 10 хв. керував
автомобілем «Ауді 100», номерний знак
НОМЕР_1 по автодорозі Львів - Рава -
Руська (7 км. + 664 м.), не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку (сніг), внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
«Тойота Кемрі», номерний знак НОМЕР_2,
який зупинився попереду, чим завдав
йому механічних пошкоджень та порушив
п. 12.1 Правил дорожнього руху. В схемі
місця ДТП зазначено перелік видимих
(зовнішніх) пошкоджень транспортних
засобів, отриманих у ДТП. З письмових
пояснень відібраних працівником ДАІ
безпосередньо при складенні протоколу
про адміністративне правопорушення у
правопорушника ОСОБА_4 вбачається, що
він свою вину у вчиненому визнав.

Так, з постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26.04.2013 року вбачається, що
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КпАП України і накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на
користь держави, а саме, за те, що гр..
ОСОБА_4 15.03.2013 р. близько 15 год. 10 хв.
керуючи автомобілем «Ауді», номерний
знак НОМЕР_1, на 7 км. автодороги Львів -
Рава - Руська, на порушення п. 12.1 Правил
дорожнього руху, не вибрав безпечної
швидкості руху, не врахував дорожню
обстановку, внаслідок чого допустив
зіткнення з автомобілем «Тойота»,
номерний знак НОМЕР_2, який під
керуванням водія ОСОБА_1 зупинився
попереду, внаслідок чого транспортні
засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Власником транспорного засобу марки
"Тойота Кемрі" номерний знак НОМЕР_2
являється ОСОБА_3, що вбачається з
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, яка пов'язана з заподіянням
шкоди, завданої третім особам
внаслідок ДТП з використанням
забезпеченого транспортного засобу
марки "Ауді 100", номерний знак НОМЕР_1,
на момент ДТП була застрахована у ПАТ
СК «ПЗУ Україна», що підтверджується
копією Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/0906838 від
17.12.2012 року.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, що
створює підвищену небезпеку для особи,
яка цю діяльність здійснює, та інших
осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1188
Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних,
підставах, а саме: шкода завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників. Відповідно до ст. 22.1
цього ж Закону при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що після настання
страхового випадку позивач ОСОБА_3
неодноразово зверталась до
відповідача з заявою та документами
необхідними для отримання страхового
відшкодування. Проте, відповідач
відмовив їй у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на ст. 26
Закону України «Про страхування» та ст.
991 Цивільного кодексу України, що
підтверджується листом № 2600-31 від 18
квітня 2013 року долученого позивачем до
матеріалів справи. Дану відмову
відповідач мотивував тим, що
пояснення позивача та пояснення ОСОБА_4
нібито не відповідають дійним
обставинам справи, а пошкодження
транспорного засобу не могли
утворитись внаслідок даної ДТП. Це було
мотивовано тим, що відповідач з метою
з'ясування обставин події та
врегулювання збитку 01.04.2013 р. звернувся
із проханням провести автотехнічне
дослідження пошкодженого
транспортного засобу «Тойота Кемрі»,
д/н НОМЕР_2 до ТзОВ «Українські
незалежні судові експерти». 05.04.2013 р.
ТзОВ «Українські незалежні судові
експерти» складено Висновок № 000169/1
автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи
по матеріалах про дорожньо-транспортну
пригоду. У відповідності до висновків
експерта пошкодження автомобілів
«Ауді», д/н НОМЕР_1 та «Тойота Кемрі», д/н
НОМЕР_2 з технічної точки зору не
відповідають обставинам, які наведені
у поясненнях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і
комплекс наявних пошкоджень на цих
автомобілях не міг утворитися за
обставин, викладених у поясненнях
водіїв, що вбачається з копії даного
висновку.

Згідно із п. 34.4. ст. 34 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для визначення причин
настання страхового випадку та розміру
збитків страховиком залучаються їх
працівники. Страховиком, МТСБУ та
потерпілими також можуть залучатися
аварійні комісари, експерти або
юридичні особи, у штаті яких є аварійні
комісари чи експерти.

Хоча відповідачем і було замовлено
проведення автотехнічного
дослідження пошкодженого
транспортного засобу «Тойота Кемрі»,
д/н НОМЕР_2 в ТзОВ «Українські незалежні
судові експерти», однак, позивач
ОСОБА_3 поставила під сумнів висновок №
000169/1 автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи
зробленого експертом ОСОБА_8, оскільки
такий не був попереджений про настання
кримінальної відповідальності за дачу
завідомо неправдивого висновку і
просила призначити по справі
судово-автотехнічну експертизу та
поставила ряд питань. Виконання даної
експертизи просила доручити експертам
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

Відповідно до ст. 145 Цивільного
процесуального кодексу України
призначення експертизи є обов'язковим
у разі заявлення клопотання про
призначення експертизи обома
сторонами. Експертизи є обов»язковими
також за клопотанням хоча б однієї із
сторін.

Судом 27.11.2013 року було призначено по
справі судово-автотехнічну експертизу,
яку доручено провести експертам
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

З висновку № 4343
транспортно-трасологічної експертизи
за матеріалами справи від 20.01.2014 року
вбачається, що з технічної точки зору
пошкодження на автомобілі марки
"Тойота Кемрі", реєстраційний номерний
знак НОМЕР_2 можуть відповідати
обставинам ДТП, які наведені в
поясненнях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від
15.03.2013 року, що містяться в матеріалах
про адміністративне правпорушення №
686/5962/13-п про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності.

В суду немає підстав піддавати сумніву
висновок експерта Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Крупки С.С. № 4343 і вважає його
таким, що відповідає іншим доказам, а
саме, протоколу про адміністративне
правопорушення, план-схемі місця ДТП,
постанові Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26.04.2013 року.

В той же час, суд критично оцінює
висновок № 000169/1 від 05.04.2013 року
експерта Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
незалежні судові експерти" ОСОБА_8
представленого відповідачем, який
заперечує причинно-наслідковий зв"язок
ДТП з наявним на автомобілі
пошкодженням, оскільки він зроблений
спеціалістом без попередження про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок, а також
в розпорядженні експерта не
знаходились усі матеріали, що
стосувалися ДТП, а відтак даний експерт
був обмежений у вихідних даних
представлених лише відповідачем.

Внаслідок вищенаведеного, суд вважає,
що вимоги позивача є цілком
обґрунтовані та підлягають до
задоволення.

Згідно ст.. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (ідентифікаційний код 20782312,
місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул..
Артема, 40) на користь ОСОБА_3 (жительки
АДРЕСА_1):

- 16067 (шістнадцять тисяч шістдесять сім)
грн.. 28 коп. матеріальних збитків;

- 229,40 грн. судового збору сплаченого
позивачем при подачі позовної заяви

- 2448,00 грн. витрат за проведення
судової-автотехнічної експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.