Справа № 124/9935/13-ц
Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,
при секретарі - Червяковій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення безпідставно
отриманої суми грошових коштів у
розмірі 1100 доларів США у гривневому
еквіваленті, що складає 8792,3 грн. та 3%
річних у сумі 897,5 грн., а усього 9697,10 грн.
Позов мотивовано тим, що 14.05.2010 року він
домовився з відповідачем про придбання
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. З
метою розрахунку за автомобіль він
передав відповідачу грошову суму у
розмірі 1100 доларів США. Про отримання
коштів відповідач видала йому розписку
від 14.05.2010 року. Договір купівлі-продажу
автомобіля між ними оформлений не був,
однак відповідач видала на його ім'я
генеральну довіреність і передала йому
автомобіль. 10.06.2013 року, коли він
знаходився за кермом зазначеного
автомобіля, його зупинили працівники
ДАІ і примусово вилучили у нього
транспортний засіб через накладення на
нього арешту органом Державної
виконавчої служби, про що було складено
акт від 10.06.2013 року. Враховуючи, що
відповідач безпідставно отримала від
нього грошові кошти у сумі 1100 доларів
США та протягом всього часу
користувалася цими грошима, то вона у
відповідності з положеннями ст.1212 ЦК
України зобов'язана повернути йому ці
грошові кошти, а також сплатити
проценти за безпідставне користування
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, просила позов
Відповідач в судовому засіданні 15.01.2014
року просила відкласти розгляд справи
для можливості мирного врегулювання
спору, у судове засідання 06.02.2014 року не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
причин неявки не повідомила.
Вислухав представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.
Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї статті застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
виданого 09.11.2009 року Сімферопольським
ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АР Крим
відповідач ОСОБА_2 є власником
реєстраційний номер НОМЕР_1.
14 травня 2010 року відповідач ОСОБА_2
видала нотаріально посвідчену
довіреність на ім'я позивача ОСОБА_1, за
якою надала останньому повноваження
щодо зняття з обліку, продажу, обміну,
страхування належного їй автомобіля
номер НОМЕР_1 (а.с.4).
Позивач ОСОБА_1 отримав зазначений
автомобіль і передав відповідачу
ОСОБА_2 за нього грошові кошти в розмірі
1100 доларів США, що підтверджується
10.06.2013 року у відповідності зі ст.40
Закону України «Про виконавче
провадження» вищезазначений
автомобіль був тимчасово затриманий та
вилучений у водія ОСОБА_1 та
доставлений для зберігання на
спеціальний майданчик у зв'язку з
накладенням на нього арешту органом
Державної виконавчої служби, про що
складений акт від 10.06.2013 року (а.с.5).
Таким чином відповідач отримала
грошові кошти в сумі 1100 доларів США за
досягнення домовленості з продажу
автомобіля, який у наступному
вилучений за боргами перед іншими
З урахуванням положень ст.1212 ЦК України
суд дійшов висновку, що відповідач
зберігає отримані від відповідача
грошові кошти за намір продати
автомобіль і право власності на сам
автомобіль, отже повинна повернути
позивачу ці грошові кошти.
Розрахунок долару США до гривневого
еквіваленту повинен здійснюватися на
час їх отримання відповідачем, станом
на 14.05.2010 року 1100 доларів США в
гривневому еквіваленті становило 8718,49
грн. (із розрахунку 792,5900 грн. за 100
Відповідно до правил статті 1214 ЦК
України, у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 ЦК
Згідно правил статті 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.
Таким чином, враховуючи що факт
безпідставного утримання грошових
коштів позивача з 14 травня 2010 року по 10
червня 2013 року є доведеним, він має
право на отримання процентів за
користування їх грошима за правилами
статті 536 ЦК України.
Розмір процентів визначається законом,
оскільки між позивачами та
відповідачем немає будь-яких
договірних відносин.
Стаття 625 ЦК України визначає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Три процента річних за період з 14
травня 2010 року по 10 червня 2013 року (1252
дні) з суми 8718,49 грн. становить 897,17 грн.
(8718,49 х 3 х 1252/365/100).
Всього з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 9615,65 грн.
(8718,49 + 897,17 грн.).
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково.
Судові витрати у відповідності до ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з
Керуючись статтями 536, 625, 1212, 1214 ЦК
України, статтями 10, 60, 88, 212-215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
безпідставно отримані грошові кошти у
розмірі 8718,49 грн., 3% річних у розмірі 897,17
грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.,
а всього 9845,05 грн. (дев'ять тисяч
вісімсот сорок п'ять гривень 05 коп.).
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду АР Крим шляхом
подання через Центральний районний суд
м. Сімферополя АР Крим протягом 10 днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Е. Р. Федоренко