Справа № 236/3280/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Ткачова О.М.

при секретарі - Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красний Лиман справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
втратившим право користуватись
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

04.12.2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача в якому просив визнати
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право
користуватись житловим приміщенням-
квартирою АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні
наполягав на своїх позовних вимогах,
при обставинах викладених ним у
позовній заяві, просив позов
задовольнити та судові пояснив, що за
вісімнадцять років відповідача бачив
лише тричі, двічі в суді де вони
судились та один раз той приходив до
нього сваритись за квартиру, він його
прописав на прохання матері коли
відповідач ходив ще до школи, речей
його в квартирі немає, а він сам сплачує
всі комунальні послуги при
користуванні квартирою. Також він суду
пояснив, що спірна квартира не
приватизована і використовується ним
на умовах найму.

Представник позивача адвокат
ОСОБА_4вважала,що позов підлягає
задоволенню, оскільки відповідач
відповідно до ст.ст.71-72 ЖК України
втратив право на користування жилим
приміщенням.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав у повному обсязі та
судові пояснив, що дійсно він коли ще
навчався в школі був прописаний в
квартирі батька , потім з 1998 року по 2004
рік навчався в інституті та школі
олімпійського резерву в м.Донецьк і в
цей період тимчасово був виписаний на
навчання, але потім в 2004 році після
закінчення навчання знов
зареєструвався по попередній адресі
мешкання. Він фізично не міг мешкати з
батьком, оскільки той в цій
однокімнатній квартирі мешкав з новою
дружиною, а зараз також мешкає з жінкою
і це з етичних правил не давало йому
змогу мешкати в спірній квартирі. Зараз
він фактично мешкає в м.Макіївка де
наймає квартиру, оскільки з 2004 року
працює в м.Донецьк за направленням з
інституту. Він має інтерес до цієї
квартири, оскільки в м.Красний Лиман
живе його мати яка хворіє і він має
намір повернутись на постійне місце
проживання в це місто, оскільки він не
задоволений своїми теперішніми
жиитловими умовами. Він намагався
вирішити питання з батьком щодо
спільних витрат на утримання житла але
той відмовився вирішувати це питання.

Судом при досліджені письмових
доказів по справі встановлено, що в
квартирі АДРЕСА_1 значаться
зареєстрованими за місцем мешкання
-ОСОБА_2 до ОСОБА_3 як його син, тобіш як
член сім*ї ( а.с.5-9,21-22), з 1998 року по
теперішній час відповідач в зазначеній
квартирі не мешкав ( а.с.10), відповідач з
2004 року працює в м.Донецьк ( а.с.23).

Суд, заслухавши участників
процесу та дослідивши письмові докази
по справі, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У суду не викликають сумніву
надані сторонами письмові докази,
оскільки ці документи надані та
складені повноважними особами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за

зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України , в
межах

заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,які беруть
участь у справі,та відповідно до ст.10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини,на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України -
при тимчасовій відсутності наймача або
члена його сім*ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців .

Згідно з ч.2 ст.71 ЖК України- якщо
наймач або члени його сім*ї були
відсутні з поважних причин , понад
шість місяців , цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем , а в разі спору -судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України-
визнання особи такою, що втратила
право користуватись жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки , провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ч.2 п.15 постанови
Верховного Суду України "Про
застосування Конституції України при
здійснені правосуддя" наявність чи
відсутність прописки самі по собі не
можуть бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням.

В ст.47 Конституції України
зазначено:

Кожен має право на житло. Держава
створює умови , за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.43 Конституції
України- кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується.

Як вбачається з досліджених
доказів в судовому засіданні
відповідач в силу склавшихся обставин
вимушений працювати в іншому
населенному пункті ніж в тому де
розташоване спірне житло і таким чином
він реалізує своє право на вільний
вибір ним праці та відповідно до
надбаною ним освіти.

Отже на, думку суду, відповідач з
поважних причин був відсутній в
квартирі АДРЕСА_1 .

З огляду на норми права
передбачені ст.ст.71-72 ЖК України, то
вони були прийняті в 1983 році, і на думку
суду, не відповідають соціальним
умовам життя громадян , що склались на
теперішній час щодо мождивості
забезпечити себе житлом на знайти собі
роботу і тому з цих підстав, суд також
вважає, що відповідач з поважних
причин був відсутній в квартирі
АДРЕСА_1 .

Таким чином, у зв*язку з тим, що
відповідач, на думку суду,з поважних
причин був відсутній в квартирі
АДРЕСА_1, понад встановлені законом
строки , не втратив інтерес до цієї
квартири , то він є таким, що з цих
підстав не втратив право
користуватись цим жилим приміщенням ,
його право на користування житлом
підлягає захисту, а отже в позові слід
відмовити у зв*язку з відсутністю
підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст.71-72 ЖК України,
ст.ст.88,209,213 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання таким що втратив
право користуватись жилим приміщенням
- відмовити у зв*язку з відсутністю
підстав для його задоволення.

Рішення суду набирає законної
сили післязакінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через
Краснолиманський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -