Номер провадження 2/228/18/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м.
Докучаєвськ

Докучаєвський міський суд Донецької
області у складі:

Головуючого - судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі - Кириченко О.О.,

За участі: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Докучаєвську, в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Відкрите акціонерне товариство
"Страхове товариство "Іллічівське" про
зобов'язання повернути грошові кошти,
що здобуті без достатніх правових
підстав -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом в
обґрунтування якого зазначила, що в
березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду в інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2, ПАТ
"Страхове товариство "Іллічівське"про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди. Підставою для звернення до суду
стало те, що 20.11.2010 року ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ВАЗ 21099, порушив вимоги п.п.
12.4, 12.9, 18.1 ПДР, внаслідок чого здійснив
наїзд на ОСОБА_4, спричинивши останній
легкі тілесні ушкодження. Рішенням
Докучаєвського міського суду
Донецької області від 14.06.2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у
повному обсязі, зазначене рішення було
оскаржено ОСОБА_3 Рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 02.08.2012 року рішення суду першої
інстанції скасовано, з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 стягнуто 10000,00 грн.
моральної шкоди, в іншій частині
рішення залишено без змін. ОСОБА_2
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з касаційною
скаргою, ухвалою якого від 10.10.2012 року
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 02.08.2012 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. Рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 10.12.2012 року було скасовано рішення
Докучаєвського міського суду
Донецької області від 14.06.2012 року в
частині стягнення моральної шкоди та
ухвалене нове рішення, яким в рахунок
відшкодування моральної шкоди з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 7500,00
грн. та з ПАТ "Страхове товариство
"Іллічівське" 2500,00 грн. відповідно, в
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

21.11.2010 року ОСОБА_2 на вимогу ОСОБА_3
передав останньому грошову суму у
розмірі 2700,00 грн., про що була складена
відповідно розписка та 500,00 грн. за
пошкоджений одяг, що встановлено
судовими рішеннями судів апеляційної
та першої інстанції. Цивільно- правова
відповідальність ОСОБА_5 була
застрахована 05.08.2010 року в ПАТ "Страхове
товариство "Іллічівське".
Вищезазначеними судовими рішеннями
встановлено, що страховик у повному
обсязі відшкодував ОСОБА_3 завдану
матеріальну шкоду. Так, рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 10.12.2012 року встановлено, що після
ДТП ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 3200,00 грн. Останній
визнав, що ОСОБА_2 сплатив вартість
пошкодженого внаслідок ДТП одягу та
частину витрат на придбання ліків.
Таким чином ОСОБА_3 отримав матеріальну
компенсацію від ОСОБА_2 та ПАТ "Страхове
товариство "Іллічівське". Посилаючись
на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України
позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_3
повернути грошові кошти в сумі 3200,00
грн., придбані без достатніх правових
підстав, стягнувши їх на користь ОСОБА_2
та судові витрати на загальну суму 579,40
грн.

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 яка діє в його
інтересах на підставі довіреності у
судовому засіданні позов підтримали,
просили його задовольнити та надали
пояснення аналогічні тим, що викладені
у позовній заяві. При цьому ОСОБА_2
пояснив, що гроші на лікування він
передавав на вимогу відповідача
добровільно, оскільки відчував вину в
тому, що трапилося.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнав, проти його
задоволення заперечував та пояснив, що
дійсно після ДТП він отримав від
ОСОБА_2 грошові кошти на лікування
доньки в розмірі 2700,00 грн., які
витрачалися ним на додаткові витрати,
яки виникали під час лікування та 500,00
грн. за пошкоджений одяг. Від страхової
компанії він отримав грошові кошти у
розмірі 2940,51 грн. в рахунок придбання
ліків, згідно наданих чеків.

Від третьої особи ПАТ "Страхове
товариство "Іллічівське" представник у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, заперечень та пояснень
з приводу заявленого позову, а також
заяви про відкладення розгляду справи
до суду не надходило, причини неявки
представника у судове засідання не
відомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

20.03.2012 року ОСОБА_3 звертався до
Докучаєвського міського суду
Донецької області із позовом до ОСОБА_2
та ПАТ "Страхове товариство
"Іллічівське", з вимогами про стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 30015,60 грн.
та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Докучаєвського міського суду
Донецької області від 14.06.2012 року по
цивільній справі № 2/0515/178/2012 за
вищезазначеним позовом було
відмовлено у повному обсязі (а.с. 11-13).

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 10.12.2012 року, яке набрало
законної сили, по справі № 22-ц-0590/12519/12
за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до
сазонова М.В. та ПАТ "Страхове
товариство "Іллічівське" за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 на рішення Докучаєвського
міського суду Донецької області від
14.06.2012 року апеляційну скаргу
задоволено частково, рішення суду
першої інстанції в частині спору про
відшкодування моральної шкоди
скасовано, в іншій частині рішення суду
залишено без змін (а.с. 14-16).

Вищезазначеним судовими рішеннями
встановлено, що 20 листопада 2010 року
водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем
марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер
НОМЕР_1, здійснюючи рух по проїжджій
частині дороги вулиці Центральна, зі
сторони вулиці Толбухіна, в напрямку
вулиці Октябрська, де в районі перетину
з вулиці Калініна, у порушення вимог
п.п. 12.4, 12.9б, 18.1 ПДР України, здійснив
наїзд на пішохода - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка переходила проїжджу частину дороги
зліва направо відносно руху вказаного
автомобіля. Згідно висновку
додаткового експертного
автотехнічного дослідження № 1459/18, дії
водія автомобілю ВАЗ 21099 - ОСОБА_2
створювали необхідні і достатні умови
для настання події та стояли з нею у
причинному зв'язку. В результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди,
пішоходу ОСОБА_4 були заподіяні тілесні
пошкодження які за виключенням садни
передньої черевної стінки, згідно
висновку повторної комісійної
судово-медичної експертизи № 258/286 від 17
серпня 2011 року, за своїм характером
кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Після дорожньої пригоди ОСОБА_2
добровільно передав ОСОБА_3 грошову
суму у загальному розмірі 3200,00 грн. для
часткового відшкодування шкоди, а
також встановлено, що ОСОБА_3 було
визнано, що ОСОБА_2 оплатив пошкоджений
під час дорожньої пригоди одяг дитини
та частину витрат на лікування (а.с. 16).

На підставі поданої ОСОБА_3 заяви про
страхове відшкодування, йому як
представнику потерпілої ОСОБА_4 ПАТ
"Страхове товариство "Іллічівське" було
здійснене страхове відшкодування у
розмірі 2940,51 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 1917 від 07.03.2012
року (а.с. 47).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно положень ст. 1212 ЦК України, на
яку посилається позивач, як на підставу
для задоволення позову, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач
самостійно визначає предмет й підстави
позову та на власний розсуд
розпоряджається своїми правами щодо
предмета позову.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що згідно
копії розписки від 21.11.2010 року ОСОБА_3 у
зв'язку з ДТП отримав від ОСОБА_2 на
лікування доньки грошову суму у
розмірі 2700,00 грн. (а.с. 9) та 500,00 грн. за
пошкоджений одяг за домовленістю між
ними.

Як встановлено вищезазначеними
судовими рішеннями апеляційної та
першої інстанції ОСОБА_2 добровільно
передав гроші ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування завданої матеріальної
шкоди, що також випливає з пояснень
ОСОБА_2, наданих ним у судовому
засіданні.

Посилання позивача, що передані
ОСОБА_2 грошові кошти отримані ОСОБА_3
без достатніх правових підстав не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи. Позивачем, всупереч
вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано і
матеріали цивільної справи не містять
жодних належних і допустимих доказів у
підтвердження тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Проаналізувавши встановлені
фактичні обставини по справі, оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до ст. 88 ЦПК України та у
зв'язку з відмовою у задоволенні позову
покладає їх на позивача, які ним
сплачені до подання позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10-11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа
- Відкрите акціонерне товариство
"Страхове товариство "Іллічівське" про
зобов'язання повернути грошові кошти,
що здобуті без достатніх правових
підстав - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Докучаєвський міський суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя