АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/849/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сліпченко С.Г. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
повнолітню доньку, яка продовжує
навчання, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року та
постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі (а.с.52-55).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів
на повнолітню доньку, яка продовжує
навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на її утримання у твердій
грошовій сумі щомісячно у розмірі 100
грн., починаючи з 02.08.2013 року та до часу
закінчення позивачем ОСОБА_2 навчання у
Харківському національному
університеті внутрішніх справ, але не
більше як до досягнення нею
двадцятитрирічного віку (до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року включно).

В решті позовних вимог - відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.
(а.с.47-49).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.52-55).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_2, видане 15.03.2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Павлограду
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції у
Дніпропетровській області серії
НОМЕР_1, та про що в Книзі реєстрації
народжень 22.02.1994 року зроблено
відповідний актовий запис за №171 (а.с.5).

Позивачка ОСОБА_2, є курсантом 1ого
курсу (денна форма навчання за
державним замовленням) Харківського
національного університету внутрішніх
справ. Зарахована на навчання 13.08.2012
року. Передбачений термін закінчення
навчання червень 2015 року (а.с.6).

Як вбачається із документів, наданих
відповідачем, він є фізичною
особою-підприємцем. Відповідно до
податкової декларації ОСОБА_3 за три
квартали 2013 року, його дохід за
вказаний період склав 4 800, 00 грн.
(а.с.26-27). На утриманні ОСОБА_3 також
знаходяться син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.23,25) та донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24).

Крім того, ОСОБА_3 має заборгованість зі
сплати аліментів за період із 01.06.2005 р.
по 03.01.2012 р. у сумі 33 456,00 грн. (а.с.37),
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 30.09.2013
року у сумі 10 644, 25 грн. (а.с.36), що
свідчить про неможливість надавати
позивачу допомогу на час навчання у
розмірі, який просить позивач.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 182,198-201 СК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача та стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її
утримання у твердій грошовій сумі
щомісячно у розмірі 100 грн., з
урахуванням матеріального стану
відповідача.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що відповідач має змогу надавати
матеріальну допомогу у зазначеному в
позові розмірі є необґрунтованими та
нічим об'єктивно не підтверджуються.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду в
оскаржуваній частині відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: