Провадження №2/107/303/14
Керченський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі :
головуючого судді -
при секретарях - Волкової
М.О., Осауленко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Керчі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
поділ майна та визнання права
ОСОБА_1 звернувся до суду з
зазначеним позовом , мотивуючи вимоги
тим, що вони з відповідачем 26.06.1982р.
уклали шлюб, якій в подальшому був
розірваний, але шлюбно-сімейні
відносини не припиняли та 29.12.2007р. знову
зареєстрували шлюб. За час спільного
проживання сторони в 2003 р. придбали на
спільні кошти житловий будинок АДРЕСА_1
, в 2004р. замість нього збудували новий
будинок з магазином, який був
оформлений на ім'я відповідача .
Рішенням виконавчого комітету
Керченської міської ради від 23.02.2005р.
був наданий дозвіл на будівництво
господарських будівель на території
домоволодіння, а Рішенням від 17.03.2008р.
-на реконструкцію жилого будинку з
магазином , в результаті чого було
створено житловий будинок з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею, право власності на який
зареєстровано за відповідачем.
Оскільки відповідач відмовляється
визнати це майно спільною власністю ,
просить визнати спільною сумісною
власністю сторін житловий будинок з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею , розташований по АДРЕСА_1,
поділити майно та визнати за ним право
власності на 1/2 частку спірного об'єкту
нерухомого майна.

В судове засідання позивач не з'явився,
його представник - ОСОБА_3, діючий на
підставі довіреності , позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, надав
пояснення по суті вимог.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, будь-яких заяв, клопотань та
заперечень на позов він неї до суду не
надходило.

У зв'язку з неявкою відповідача,
належним чином сповіщеної про розгляд
справи, неподанням нею заяви про
розгляд справи у її відсутності, за
згоди представника позивача суд
розглядає справу в порядку заочного
провадження на підставі наявних
доказів з ухваленням заочного рішення.

Заслухавши представника позивача,
допитавши свідків, дослідивши
обставини по справі, перевіривши їх
доказами, надавши доказам правової
оцінки, суд доходить висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Письмовими доказами по справі
підтверджується, що 26.06.1982р. сторони
зареєстрували шлюб, який був
розірваний 15.03.1988 р., після чого ними
знову був зареєстрований шлюб, якій
розірваний 06.12.2000р. (а.с. 6,7,8)

29.12.2007р. сторони зареєстрували шлюб,
який на час розгляду справи не
розірваний , що підтверджується
Свідоцтвом про шлюб. (а.с.5).

За договором купівлі-продажу від
10.02.2003р. відповідач набула право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1, на
території якого за дозволом , наданим
Рішенням виконавчого комітету
Керченської міської ради від 11.04.2003р. №
313, був побудований новий житловий
будинок з магазином, на підставі
Рішення виконавчого комітету
Керченської міської ради від 19.03.2004р. №
190 на ім'я відповідача видано Свідоцтво
про право власності на новозбудований
об'єкт , яке зареєстровано в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
(а.с.11-13)

Рішенням виконавчого комітету
Керченської міської ради від 23.02.2005р. №
176 відповідачеві дозволено будівництво
господарських будівель на території
спірного домоволодіння. (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету
Керченської міської ради від 17.03.2008р. №
253 ОСОБА_2 наданий дозвіл на проведення
реконструкції житлового будинку з
магазином - на добудову другого поверху
та реконструкцію господарських
побудов під майстерню з пошиву та
ремонту одягу в спірному домоволодінні
. (а.с.9). Право власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна, а саме : житловий будинок з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею , що складається : з жилого
будинку з торгівельно-офісним
комплексом літ. «А» , загальною площею
297,60 кв м, у тому числі жила площа - 59,90
кв.м, торгова - 174,00 кв.м ; житлового
будинку літ. «Б» , загальною площею 57,60
кв.м, жилою площею - 19,60 кв.м ;
майстерні-сараю літ. «В» загальною
площею 54,30 кв.м, огорожі -1-11, басейну -
111, визнано за відповідачем на підставі
Рішення Керченського міського суду
АРК від 31.07.2008р. та зареєстровано в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно. (а.с.14,15).

Позивач та відповідач зареєстровані та
проживають в спірному будинку, що
убачається з відповідних штампів в
їхніх паспортах, записів в Будинковій
книзі та підтверджується відомостями,
наданими Керченським міським відділом
ГУ ДМС України в АРК. (а.с. 16-22, 101-106, 109,

Враховуючи підстави та предмет позову,
правової оцінки обставинам,
встановленим судовим розглядом, суд
надає, керуючись відповідними нормами
Цивільного та Сімейного кодексів
України (далі - ЦК України, СК України), з
урахуванням роз'яснень, наданих
Верховним Судом України в Постанові
Пленуму від 21.12.2007р. № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу , визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», приймаючи до уваги правові
позиції Верховного Суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, висловлені в судових рішеннях за
результатами розгляду справ
відповідної категорії, а також Рішення
Конституційного Суду України № 17-рп/2012
від 19.09.2012р.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу). За ч.2 цієї статті кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності. Аналогічна правова норма
міститься в ч. 3 ст. 368 ЦК України.

За ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу, а ст. 70 цього кодексу
передбачено, що їхні частки майна в
такому випадку є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором

Відповідно до ч.1 ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Отже, вирішуючи спори між подружжям про
поділ майна, необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна, наявного
на час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання.

Перевіривши обставини , що мають
істотне значення для вирішення спору
по суті на підставі наведених правових
норм, суд доходить наступних висновків.

Оскільки сторони неодноразово
розривали укладені шлюби та знову
реєстрували шлюбні відносини, а об'єкт
спірного майна набутий саме під час,
коли вони в офіційному шлюбі не
перебували , суд перевіряє доводи
позивача стосовно наявності між
сторонами фактичних шлюбних відносин
весь час, в тому числі під час
реєстрації за відповідачем права
власності на спірне майно - в 2003р. та до
часу останньої реєстрації шлюбу - 2007р.,
після реєстрації якого за відповідачем
зареєстровано право власності на
реконструйований об'єкт нерухомості.

Факт спільного проживання сторін , в
тому числі й під час офіційного
розірвання шлюбу, в судовому засіданні
підтвердили свідки.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він з 1991р.
проживає в будинку, розташованому по
сусідству зі спірним домоволодінням,
яке до 2003 р. перебувало в
напівзруйнованому стані. В 2003р. позивач
з'явився на сусідній земельній ділянці,
пояснивши свідку про намір будувати
будинок та розпочав будівництво, а з
відповідачкою свідок познайомився
пізніше, коли вона звернулась до нього,
як до суміжного землекористувача, за
дозволом на реконструкцію
домоволодіння. Після закінчення
будівництва сторони стали проживати в
будинку, весь цей час продовжують
спільне проживання в ньому, ведуть
спільне господарство.

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона
перебуває з відповідачкою в дружніх
стосунках близько 30-ті років,
спілкується з сім'єю ОСОБА_2, десь
одного разу на тиждень відвідує їх.
Зазначила, що сторони завжди проживали
однією сім'єю, не розлучались, мають
добрі сімейні стосунки, нещодавно вони
обвінчались . Свідку відомо, що
будівництвом спірного будинку
безпосередньо займався позивач,
оскільки він знається на будівництві, а
дружина займалась оформленням
документів. В спірному будинку вони
спільно проживають з 2004 р.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що в 2003р. вона
придбала земельну ділянку для
власного будинку поряд з будинком, який
в той час будував позивач, до якого вона
звернулась за допомогою з приводу
будівництва, а потім він познайомив її
зі своєю дружиною - відповідачем по
справі. На час закінчення будівництва
будинку свідка - в 2004р. сім'я ОСОБА_2 вже
проживала в своєму збудованому
домоволодінні, проживаючи по сусідству
, свідок спостерігає , як вони спільно
ведуть господарство , здійснюють
спільний бізнес та території свого
домоволодіння.

В підтвердження позиції позивача суд
розцінює й надання ним товарних чеків,
квитанцій, накладних інших документів
про придбання будівельних матеріалів ,
датованих саме часом перебудови та
реконструкції спірного будинку,
проектної документації, технічного
паспорту на спірний об'єкт. (а.с.25-100)

Суд бере до уваги, що й позивач, й
відповідач одночасно - в 2003 році були
зареєстровані в спірному будинку,
разом в подальшому знімались з
реєстраційного обліку та знову
реєструвались в будинку , в ньому
зареєстрований їхній спільний син -
ОСОБА_7, що підтверджується записами в
будинковій книзі . (а.с.101-105).

Відповідач, яка отримала копії позову
та доданих до нього документів, була
обізнаною про розгляд справи в суді, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення їй
поштових відправлень, жодного
заперечення доводам позивача про
спільне проживання та спільне набуття
майна суду не надала, проти наведених
позивачем в позові обставин не
заперечувала.

На підставі викладеного суд доходить
висновку, що спірний об'єкт нерухомого
майна набутий сторонами під час
спільного проживання, тому суд визнає
його спільною сумісною власністю
сторін , яка підлягає поділу між ними за
загальним правилом ст.70 СК України - в
рівних частках .

Таким чином, обставини, якими позивач
обґрунтував позовні вимоги,
підтверджені належними доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
його вимоги відповідають закону та
підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує, керуючись ст. 88 ЦПК
України. Доказів про наявність у
відповідача пільг щодо оплати судового
збору , передбачених Законом України
«Про судовий збір» , суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.4,10,11,60,61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
поділ майна та визнання права
власності, задовольнити.

Визнати житловий будинок з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею , розташований за адресою :
АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку житлового будинку з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею , який складається з
житлового будинку з
торгівельно-офісним комплексом літер
«А» загальною площею 297,60 кв.м,
житлового будинку літер «Б» загальною
площею 57,6 кв.м, майстерні-сараю літер
«В» загальною площею 54,3 кв.м, огорожі
1-11, басейну - ІІІ, розташованого за
адресою : АДРЕСА_1, залишивши право
власності на 1/2 частку вказаного
об'єкту нерухомого майна за ОСОБА_2, з
внесенням відповідних змін у Державний
реєстр прав на нерухоме майно
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинок з
торгівельно-офісним комплексом та
майстернею , розташований за адресою :
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові
витрати в сумі 3441,00 грн. (три тисячі
чотириста сорок одна грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом , що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення. У разі залишення заяви без
задоволення , заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в апеляційному
порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду АР Крим через
Керченський міський суд АР Крим шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення .
Особи, які брали участь в справі , але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя -