№ провадження 6/208/3/14
УХВАЛА

Іменем
України

03 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська, Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Ізотова В.М.,

при секретарі Кушта І.О.,

за участю представника заявника -
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про
скасування рішення третейського суду,

встановив

ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в
якій просить скасувати рішення
Третейського суду при Асоціації
«Дніпровський Банківський Союз» від
19.04.2012 року по справі № 388/2012, яким було
задоволено позовну заяву Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування своїх вимог заявниця
послалась на те, що: спір який виник між
нею та ПАТ КБ «Приватбанк», щодо
заборгованості по кредиту, згідно
вимог Закону України «Про захист прав
споживачів» не підвідомчий
третейському суду; між нею та Банком не
було укладено третейської угоди; у
рішенні третейського суду не зазначено
склад суду; повідомлення про розгляд
справи третейським судом вона не
отримувала; засідання третейського
суду неправомірно було проведено у
Заводському районі м.
Дніпродзержинська хоча місце
реєстрації зазначеного третейського
суду визначено у м. Дніпропетровську;
рішення Третейського суду було
винесено без її участі.

В судовому засіданні представник
заявниці підтримав заяву та просив
задовольнити, посилаючись на обставини
зазначені у заяві.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судові засідання не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, що дозволило
суду розглянути справу за його
відсутності.

Вислухавши представника заявниці,
дослідивши матеріали справи за заявою
ОСОБА_2, матеріали справи Третейського
суду при Асоціації «Дніпровський
Банківський Союз» № 388/2012 та матеріали
справи за заявою ПАТ КБ «Приватбанк»
про видачу виконавчого листа, суд
приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про відкриття рахунку та
видачу кредитної картки з кредитним
лімітом у сумі 6000,00 грв. В заяві ОСОБА_2
від 21.01.2008 року міститься третейське
застереження, відповідно до якого
судовий захист прав та законних
інтересів, які мають сторони у зв'язку з
цим договором, у тому числі, розгляд та
вирішення спорів, підлягають вирішенню
у Постійно діючому Третейському суді
при Асоціації «Дніпровський
банківський союз» (а.с.6 третейської
справи), що відповідно до ч. 1 ст. 12
Закону України «Про третейські суди» є
третейською угодою сторін.

Данні факти підтверджують, що
твердження заявниці, щодо
неправомірності розгляду виниклого
спору третейським судом і те, що між нею
та банком не було укладено третейської
угоди, є голослівними.

В зв'язку з неналежним виконанням
кредитного зобов'язання передбаченого
договором, у ОСОБА_2 станом на 30.11.2011
року виникла заборгованість в сумі
14169,90 грн.

Рішенням постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
«Дніпровський банківський союз» від
19.04.2012 року, засідання якого відбулося в
приміщені суду за адресою: м.
Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 4
(Заводський район), задоволено позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в повному
обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 14169,90 грв. та
250 грв. судового збору.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська, Дніпропетровської
області від 25.05.2012 року на підставі
вищезазначеного рішення Третейського
суду від 19.04.2012 року видано виконавчий
лист.

Частиною 2 статті 51 Закону України "Про
захист прав споживачів" та ч. 2 ст. 389-5
ЦПК України визначено перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду, а саме: справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди;
третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом; склад третейського
суду, яким прийнято рішення, не
відповідав вимогам статей 16-19 цього
Закону; третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

Рішення Третейського суду від 19.04.2012
року було ухвалено без участі ОСОБА_2,
яка була учасником судового процесу у
даній справі та Третейським судом
відповідно до ст.ст. 15, 39 Закону України
"Про третейські суди", були направлені
повідомлення про судове засідання за
адресою, визначеною відповідачкою у її
заяві про надання кредитних коштів, що
підтверджується наявними у справі
доказами, а саме: реєстром відправки
листів на замовлення (а.с. 2. 13
третейської справи) і ці докази
заявницею та її представником не
спростовані.

Доводи заявниці та її представника про
те, що ОСОБА_2 не отримувала
повідомлення і ретейського суду про
день, час та місце розгляду справи, не
можуть слугувати підставою для
задоволення її заяви, оскільки перелік
підстав для скасування рішення
третейського суду, що передбачений ст.
51 Закону України «Про третейські суди»
та ст. 389-5 ЦПК України, не містить такої
підстави як неотримання стороною
повідомлення про день, час та місце
третейського розгляду, яке третейським
судом було направлено ОСОБА_2 у порядку
передбаченому ст.ст. 1 5.39 Закону України
«Про третейські суди».

Суд вважає безпідставними твердження
заявниці про те, що у рішенні
третейського суду не зазначено його
склад, оскільки в зазначеному рішенні
указано: «... у складі третейського
судді

Кот С.О.».

Посилання заявниці, як на підставу для
скасування рішення, щодо проведення
судового засідання не за місцем
реєстрації третейського суду, суд
також вважає необгрунтованими,
оскільки проведення третейським судом
судового засідання не за місцем
реєстрації суду, про що ОСОБА_2 була
повідомлена (а.с.1 третейської справи),
Законом не заборонено.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Сукупність досліджених доказів та
обставин справи приводить суд до
переконання, що доводи викладені у
заяві ОСОБА_2 та твердження її
представника у судовому засіданні не є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення третейського
суду, оскільки ч. 2 ст. 51 ЗУ «Про захист
прав споживачів та ч. 2 ст. 3895 ЦПК
України визначено вичерпний перелік
підстав для скасування рішення
третейського суду наявність яких у
ході судового розгляду не доведено.

Зважаючи на викладене керуючись ст.ст.
3894 - 3896 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про
скасування рішення Третейського суду
при Асоціації «Дніпровський
Банківський Союз» від 19.04.2012 року по
справі № 388/2012, відмовити.

Рішення Третейського суду при
Асоціації «Дніпровський Банківський
Союз» від 19.04.2012 року по справі № 388/2012,
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 «про стягнення
заборгованості за кредитним
договором» залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
рішення.

Суддя
Ізотов В. М.