АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів:Половінкіної Н.Ю., Савчук М.В.

секретаря: Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 03 жовтня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.
Посилався на те, що між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 04.02.2007 був
укладений кредитний договір №CVXRRX01360160,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 8280,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Внаслідок неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань за
відповідачем станом на 21.05.2013
утворилась заборгованість в сумі 186118,63
грн. Просили стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість у розмірі 186118,63 грн. за
кредитним договором №CVXRRX01360160 від
04.02.2007 та вирішити питання щодо судових
витрат.

Заочним рішенням Садгірського
районного суду м. Чернівці від 03 жовтня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить заочне рішення
Садгірського районного суду
Чернівецької області від 03 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку у
повному обсязі. Вирішити питання щодо
судових витрат.

Вважають, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з грубим порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

22ц-140/14
Головуючий в І інстанції Тріска А.І.

Категорія 19/27
Доповідач Бреславський О.Г.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи вважає, що апеляційну
скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
пропустив строк звернення до суду.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції апеляційний суд не
погоджується.

Відповідно до ст.ст. 213,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 04.02.2007 був
укладений кредитний договір №CVXRRX01360160,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 8280,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань, станом на
21.05.2013 за відповідачем утворилась
заборгованість у сумі 186118,63 грн., яка
складається з: 8280,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 62522,40 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4570,56 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 101406,69 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за кредитним договором, а також штрафи
відповідно до п.2.4.5.5. Умов та правил
надання банківських послуг; - 500 грн. -
штраф (фіксована частина); - 8838,98 грн. -
штраф (процентна складова) (а.с.1).

У своїх додаткових поясненнях ПАТ КБ
«Приватбанк» вказує, що ними через
технічну помилку при направленні
позовної заяви до суду першої
інстанції були надані невірні Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка», які затверджені
банком в 2009 році, а Умови з якими був
ознайомлений відповідач та які діяли
на момент укладання кредитного
договору № CVXRRX01360160 від 04.02.2007 додані в
додатку до апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства в
установлений строк відповідно до умов
договору.

При порушенні зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно

до договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно з ч. 1 ст.258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Частиною 1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч.5
ст.267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач в судовому засіданні суду
першої інстанції участі не брав і заяву
про застосування строку позовної
давності не подавав, а тому не було
правових підстав для застосування
такого строку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року №14
«Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Застосовуючи до спірних правовідносин
наслідки спливу позовної давності суд
першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.212-214 ЦПК України не звернув увагу
на те, що у матеріалах справи відсутня
заява відповідача про застосування
позовної давності, яка мала бути ним
порушена до ухвалення рішення
місцевого суду.

Крім того колегія суддів апеляційного
суду вважає за необхідне зазначити , що
п.7 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України
№6-126цс13 від 20 листопада 2013 року у
справі за заявою Особа-1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 червня 2013
року у справі за позовом кредитної

спілки «Аккорд» до Особа-1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, яка відповідно до положень
статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою
для всіх судів України.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову у зв'язку з застосуванням
позовної давності незалежно від
наявності заяви у спорі щодо вимог про
повернення споживчого кредиту є
безпідставними.

Окрім того, колегія суддів вважає, що
позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає
частковому задоволенню у зв'язку з тим,
що пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором повинна
розраховуватися за три роки.

Відповідно до п.5.4 Умов надання
споживчого кредиту нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбачених п.п.5.1, 5.2, 5.3
цих Умов, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинне бути виконане
позичальником.

Враховуючи викладене, сума нарахованої
пені за період з 21.05.2010 по 21.05.2013 складає
80 868,29 грн.

Отже, загальна сума заборгованості за
вказаним кредитним договором
становить 165580,23 грн., з яких - 8280,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 62522,40 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4570,56 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 80 868,29 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг; 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 8838,98
грн. - штраф (процентна складова).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, про
часткове задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст.88,307,309,313 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Садгірського
районного суду м. Чернівці від 03 жовтня
2013 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№CVXRRX01360160 від 04.02.2007 у сумі 165 580,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
понесені витрати по сплаті судового
збору у сумі 2483,70 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: