Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" січня 2014 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м.
Києва у складі:

Головуючого судді
САВЛУК Т.В.

при секретарі
Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Дніпровський районного
відділу Головного управління в м. Києві
Державної міграційної служби України
про усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом зняття з
реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
відповідно до заявлених позовних вимог
просила суд: «Зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1
права користування та розпорядження
власністю, а саме квартирою за адресою:
АДРЕСА_1 та Зобов'язати Дніпровський РВ
ГУ ДМС України в м. Києві зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_2,
витрати по сплаті судового збору
покласти на відповідача, що є предметом
позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила позов задовольнити,
пояснила , що позивач є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
Договором дарування квартири від 05
березня 1997 року. У зазначеній квартирі
зареєстровані : ОСОБА_3, мати позивача,
та ОСОБА_2, відповідач по справі. На
даний час, позивач, як власник квартири,
має намір продати квартири, з цією
метою укладено попередній договір від
04 листопада 2013 року, за умовами якого
позивач зобов'язувалась зняти з
реєстрації осіб, які зареєстровані в
цій квартири, до 31 грудня 2013 року. З
метою виконання договірних
зобов'язань, позивач попередила
відповідача про намір продати квартири
та просила вирішити питання про зняття
свого місця проживання з реєстрації,
однак відповідач відмовився, чим
порушуються права позивача вільно
розпоряджатись належній їй на праві
власності квартирою, у зв'язку з чим
створюються перешкоди виконання умов
попереднього договору, який
передбачено строки укладення в
майбутньому договору купівлі-продажу
квартири.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином
шляхом направлення судових повісток за
адресою, вказаною у позовній заяві, про
причини неявки суд не повідомив,
процесуальним правом надати письмові
пояснення по суті предмету спору не
скористався.

Уповноважений представник
третьої особи - Дніпровського
районного відділу Головного
управління в м. Києві Державної
міграційної служби України , в судове
засідання не з'явився, до суду надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
у відсутності їх уповноваженого
представника. (а.с. 15)

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази у їх сукупності,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі
Договору дарування квартири від 05
березня 1997 року ОСОБА_4 передав у дар
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. (а.с.4)

13 жовтня 1997 року ОСОБА_1 зареєструвала
в Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей,
викладених у довідці Житлової
ремонтно-експлуатаційної організації
№414 (форма №3) від 09 жовтня 2013 року вих.
№1141, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_2 (з 2010 року) та ОСОБА_3 (з 2012 року).
(а.с.5)

Згідно положень частин другої ст.386
Цивільного кодексу України власник,
який має право передбачити можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутись до суду з
вимогою про заборону вчинене нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

За нормою статті 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту позовних вимог,
позивач просить суд зобов'язати
відповідача не чинити позивачу
перешкод у користуванні та
розпорядженні квартирою АДРЕСА_1, при
цьому у позовній заяві не міститься
посилання на наявність обставин, які
давали б підстави вважати, що з боку
відповідача створюються перешкоди, які
обмежують право позивача, як власника
житла, реалізувати право на
користування та розпорядження житлом,
ці обставини не доведено позивачем під
час розгляду даної справи по суті, та
не вставлено судом, в той же час
відповідно до положень ч.4 ст.60
Цивільного процесуального кодексу
України, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, суд критично відноситься до
позиції позивача про доведеність
обставин чинення відповідачем
перешкод власнику у розпорядженні
квартирою наявність попереднього
договору від 04 листопада 2013 року
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
оскільки сам факт вчинення позивачем
дій, спрямованих на відчуження об'єкту
нерухомого майна, не може слугувати
підставою для припинення права
користування житловим приміщенням
особами, які у встановленому порядку
вселились та проживають у житловому
приміщення.

Разом з тим, обмеження (позбавлення)
права користування житлом можуть
спричинити тільки такі дії наймача або
членів його сім'ї, що полягають у
зловживанні ними своїми правами або
неналежному виконанні покладених на
них обов'язків і безпосередньо
порушують права та законні інтереси
інших осіб. Таким чином, якщо особа
втрачає право на користування житлом
без вчинення винних дій, вона має право
на захист з боку держави.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або право користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісного відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином вирішення питання про
зняття з реєстраційного обліку
залежить, зокрема від вирішення
питання про користування особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК
України).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1,
пред'явивши окремо позовні вимоги про
зобов'язання Дніпровського РВ ГУ ДМС
України в місті Києві зняти з
реєстрації місця проживання ОСОБА_2, не
довела наявність обставин, які мають
слугувати підставою для зняття
відповідача з реєстраційного обліку,
перелік яких визначний у ст.7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", при цьому цивільним
процесуальним законодавством не
передбачено покладення виконання
вимог зобов'язального характеру на
третю особу у справі, а також
враховуючи, що такий спосіб захисту
порушених прав власника житла не
передбачений нормами цивільного та
житлового законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений Законами
України.

Відповідно до частини першої ст.
15 Цивільного кодексу України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Дніпровський
районного відділу Головного
управління в м. Києві Державної
міграційної служби України про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом зняття з
реєстраційного обліку є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд не
вирішує питання розподілу судових
витрат, у зв'язку ухваленням судом
рішення про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.15, 386, 391 Цивільного кодексу
України, ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", ст.ст.1, 4, 10,
11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Дніпровський районного
відділу Головного управління в м. Києві
Державної міграційної служби України
про усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом зняття з
реєстраційного обліку відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга, яка подається до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання її
копії.

С у д д я