У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «ОРАНТА» про стягнення
страхового відшкодування та пені,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«ОРАНТА» на заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що в його власності
перебувала українська чорно-ряба
корова, 30 серпня 2009 року народження, по
кличці «Зорька», вагою 400 кг, яка 8
серпня 2012 року загинула внаслідок
теплового удару підвищеної
температури навколишнього середовища
41є С в тіні на території с. Приморське
Новоазовського району Донецької
області. Згідно з актом від 8 серпня
2012 року м'ясо тварини визнали
непридатним для використання в їжу,
тому труп тварини було спалено, залишки
пересипані хлорним вапном і закопані
на 2 м у землю. Загибель вказаної
тварини була застрахована на підставі
договору страхування майна та тварин,
що належать громадянам. Вказаний
договір був укладений 26 березня 2012 року
між ним, як власником тварини, та
відкритим акціонерним товариством
Національною акціонерною страховою
компанією «ОРАНТА» (далі - ВАТ НАСК
«ОРАНТА») на строк до 26 березня 2013 року.
Після настання страхової події
відповідач відмовився сплачувати
страхове відшкодування, зазначивши, що
загибель тварини відбулась з підстав
теплового удару підвищеної
температури навколишнього середовища,
що не є хворобою тварини в розумінні
умов страхування за варіантом № 1 -
внаслідок хвороби.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з ВАТ НАСК «ОРАНТА» на
його користь страхове відшкодування в
розмірі 7 200 грн; 1 411 грн 20 коп.
пені за невиконання умов договору
страхування; витрати на проведення
експертного дослідження в розмірі 270
грн; 10 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди; витрати на правову
допомогу в розмірі 1 500 грн.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 24 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ВАТ
НАСК «ОРАНТА» на користь позивача
страхове відшкодування в розмірі 7 200
грн; 1 411 грн 20 коп. пені за невиконання
умов договору страхування; витрати на
проведення експертного дослідження в
розмірі 270 грн; судові витрати в розмірі
229 грн 40 коп. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ НАСК «ОРАНТА»
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли
правильного висновку про те, що згідно
з актом перевірки причин та обставин
настання страхового випадку або дій,
які можуть до нього призвести від 9
серпня 2012 року, підписаним і
представником страховика, тварина
загинула 8 серпня 2012 року внаслідок
захворювання (хвороби) на пасовищі в с.
Приморське Новоазовського району
Донецької області, тому наявні всі
підстави для стягнення з відповідача
страхового відшкодування та пені.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«ОРАНТА» відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 24 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта