РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/218/14-ц

05.02.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,

при секретарі - Абджаміловій Ш.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну часток у
праві спільної часткової власності,

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про зміну часток у
праві спільної часткової власності,
мотивуючі позовні вимоги тим, що у
відповідності з договором
купівлі-продажу від 19.09.2007 року ним з
відповідачем була придбана квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 34,4 кв.м за 10000 грн., у
рівних частках, по 1/2 кожному.
Виконавчим комітетом Центральної
районної ради м. Сімферополя 22 квітня
2008 року було прийнято рішення № 121 «Про
дозвіл реконструкції АДРЕСА_1», у
відповідності з яким був затверджений
проект реконструкції цієї квартири і
надано дозвіл на виконання будівельних
робіт. З липня 2008 року по лютий 2009 року
проводилися будівельні роботи, які у
відповідності з договором про спільну
діяльність, укладеним між позивачем та
відповідачем, повинні були
здійснюватися за грошові кошти обох
співвласників у рівних частках. Проте
після початку будівельних робіт
відповідач поступово почав ухилятися
від вкладення грошових коштів,
необхідних для реконструкції квартири,
посилаючись на їх відсутність. У
зв'язку з чим позивач вимушений був
вкладати свої особисті кошти в
поліпшення спільного нерухомого майна.
Факт вкладення своїх власних коштів
підтверджується відповідними чеками і
квитанціями, а також звітами про
виплату заробітної плати
будівельникам. За весь період ним було
витрачено власних грошових коштів на
реконструкцію квартири у розмірі 428527,00
грн. Після реконструкції квартири
загальна площа нежитлового приміщення
збільшилася з 34,4 кв.м до 86,4 кв.м. Згідно
проведеної незалежної оцінки вартість
спірного нерухомого майна станом на
листопад 2013 року складає 660382,00 грн. У
відповідності з ч.3 ст.357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна. Всі
вищезазначені вимоги були ним виконані
у повному обсязі. У зв'язку з тим, що в
реконструкцію квартири більша частина
грошових коштів була вкладена з його
боку, позивач вважає, що має право на
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності. У
відсотковому значенні його частка з
урахуванням вкладених коштів складає
65%, а частка відповідача - 35%. Просив
змінити частки у спільній частковій
власності об'єкта, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, збільшити його частку
і визнати за ним право власності на 65/100
часток, а частку відповідача зменшити,
визнавши за ним право власності на 35/100
часток у цьому майні.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві, просив його задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти позову та
просив відмовити у його задоволенні.
Пояснили, що позивач з відповідачем у
2007 році придбали квартиру і вирішили
зайнятися її реконструкцією для
подальшого використання у
підприємницькій діяльності, вкладаючи
спільні для цього кошти. Позивач мав
можливість більше часу приділяти
будівництву, тому у них була усна
домовленість, що всі документи, чеки та
квитанції будуть знаходитися у нього.
Відповідач на іншому об'єкті займався
торгівельною діяльністю і позивач
щоденно приїжджав до нього за виручкою,
яка вкладалася в реконструкцію спільно
придбаної квартири. Відповідач ніколи
не ухилявся від вкладення грошових
коштів, грошові кошти розподілялися
вдома у позивача, у якого знаходилися
всі документи, пов'язані з придбанням
будівельних матеріалів та оплатою
будівельних робіт. Цим пояснюється
знаходження всіх платіжних документів
саме у нього. Проте це не свідчить про
вкладення саме позивачем більшої
частини грошових коштів на
реконструкцію. Також пояснили, що
будівельні роботи були закінчені у 2009
році, і в цьому ж році Інспекцією ДАБК
було видано свідоцтво про
відповідність закінченого будівництво
об'єкта, рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради у 2011
році квартира була визнана неприродною
для проживання та було надано дозвіл на
оформлення на ім'я позивача та
відповідача право приватної власності
у рівних частках на нежитлові
приміщення загальною площею 86,4 кв.м.,
реконструйовані з придбаної квартири,
та отримано свідоцтва на 1/2 частку
кожному. Отже на час оформлення права
власності на нежитлові приміщення у
рівних частках спору між позивачем та
відповідачем щодо визначення часток у
праві спільної часткової власності не
було. Пояснюють на даний час виникнення
даного спору неможливістю вирішення
конфлікту щодо використання
торгівельною площею магазину. Вважають
недоведеними вимоги позивача щодо
вкладення більшої частини грошових
коштів, у зв'язку з чим вважають
відсутніми правові підстави для
задоволення позовних вимог.

Вислухав представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінив
надані докази у їх сукупності, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
19.09.2007 року приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстр.
у реєстрі за № 6760, позивач ОСОБА_1 і
відповідач ОСОБА_2 придбали у рівних
частках, по 1/2 частки кожному квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету
Центральної районної ради м.
Сімферополя від 22.04.2008 року № 121
затверджено проект реконструкції
даної квартири (а.с.22).

У відповідності з рішенням виконавчого
комітету Сімферопольської міської
Ради від 30.08.2011 року № 2000 «Про
затвердження актів міської
міжвідомчої комісії від 18.08.2011 року»
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 86,4
кв.м визнана непригодною для
проживання.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради «Про
виключення квартир із житлового фонду»
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 86,4
кв.м переведена у нежитлове приміщення.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської Ради від
13.12.2011 року № 3162 оформлено право
приватної власності в рівних частках
на нежитлові приміщення загальною
площею 86,4 кв.м. по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1
і ОСОБА_2 (а.с.90).

09.01.2012 року виконавчим комітетом
Сімферопольської міської Ради на ім'я
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 видано свідоцтва про
право власності на нежитлові
приміщення загальною площею 86,4 кв.м. по
АДРЕСА_1 (а.с.95).

У відповідності з ч.3 ст.357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

У якості підтвердження позовних вимог
про збільшення частки у праві спільної
часткової власності позивачем надано
копії звітів та платіжних документів
про придбання будівельних матеріалів
та оплату використаних робіт у
проведеній реконструкції спірного
нерухомого майна, оригінали яких були
досліджені у судовому засіданні.

Проте надані документи не свідчать, що
оплату придбаних матеріалів та
проведених робіт здійснював саме
позивач, оскільки не відображають
вкладення саме ним грошових коштів.
Знаходження їх у позивача також не може
бути підтвердженням цих обставин.

Згідно ст.2, 3 Договору про спільну
діяльність, укладеного між позивачем і
відповідачем, учасники зобов'язуються
внести грошові кошти для забезпечення
спільної діяльності у пропорційних
частках 50/50. Внесення додаткових коштів
одним із учасників додатково
оговорюється на нараді та оформлюється
письмовою згодою сторін (а.с.28-31).

Сторони не заперечували факт укладення
Договору про спільну діяльність, отже
внесення додаткових грошових коштів у
реконструкцію квартири повинно було
оформлено письмово. Таких доказів суду
надано не було.

Відповідно до статей 1, 3, 10, 11, 60
Цивільного процесуального кодексу
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог та на підставі
доказів, наданих особами, які беруть
участь у справі. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки позивачем не було надано
належних і допустимих доказів
поліпшення спільного майна за рахунок
його власних коштів, підстав для
збільшення його частки у праві
спільної часткової власності суд не
вбачає, отже у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 30, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш
И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну часток у праві спільної
часткової власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через суд першої інстанції
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Е. Р. Федоренко