Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Максюта І.О.
Справа № 2-734/13
Провадження № 22ц/782/5272/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Максюти І.О.

суддів Авалян Н.М., Туренка С.І.,

при секретарі Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.Луганська
від 07 жовтня 2013 року з цивільної
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
редакції обласної газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1» - видання Луганської
обласної організації Компартії
України про захист честі, гідності,
ділової репутації, визнання
недостовірною та спростування
інформації, відшкодування моральної
шкоди ,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
редакції обласної газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1» - видання Луганської
обласної організації Компартії
України про захист честі, гідності,
ділової репутації, визнання
недостовірною та спростування
інформації, відшкодування моральної
шкоди, який в подальшому неодноразово
уточнював (а.с. 19, 39, 89-92), посилаючись на
ту обставину, що у серпні-вересні 2012р.
на веб-сторінках сайтів www.ostrovok.lg.ua,
www.citynews.net.ua сайту КПУ та інших, було
розміщено повідомлення про напад на
автомобіль кандидата у народні
депутати від Комуністичної партії
України ОСОБА_4. Текст повідомлення
містив пряму мову ОСОБА_4 щодо осіб, на
його думку причетних до вказаних дій, а
саме: «Мы проанализировали ситуацию и
попытались понять, кто и почему бросал
камни? Вияснилось, что представители
кандидата в народнне депутати ОСОБА_3
днем ранее выказывали недовольство
тем, что на встрече с их кандидатом
избиратели не просто негативно
высказывались в адрес регионала, а
подходили и консультировались по
различным вопросам с коммунистами».
Також ОСОБА_4 зазначав, що представники
позивача здійснювали тиск на
керівників комунальних підприємств, з
метою не допустити проведення
зустрічей комуністів з виборцями. Ці
твердження ОСОБА_4 не відповідають
дійсності та завдають шкоди честі,
гідності і діловій репутації ОСОБА_3, бо
непрямо, виходячи з контексту,
пов'язують його ім'я з кримінальними
подіями, до яких він не причетний,
звинувачують його у вчинені злочину.
Фактично вони є наклепом та образою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у випуску НОМЕР_1 газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1» було оприлюднено
інтерв'ю з ОСОБА_4, у якому він допустив
образливі вислови на адресу ОСОБА_3 та
поширював недостовірну інформацію, а
саме: «Хочу сказать о главном своїм
конкуренте. Поражаюсь некоторым людям:
думаешь, что они серьезные, а они саме
настоящие цуцики, на которых клейма
ставить негде. Есть у меня документ -
это социальный договор, составленный 10
лет назад, когда господин ОСОБА_3 шел в
Верховную Раду по этому округу. Ни один
пункт договора не вьполнен. Он обещал,
что будут работать «Краситель» - самий
крупний на территории СССР
производитель анилиновых красок, ТЗЦ-2,
чулочная фабрика «Рубежанка», завод
стройматериалов... С какими
отмороженньїми глазами он тепер идет к
людям, опять обещая им рай на земле?!...
бывшая шахта «Одесская» - теперь его
владения. Но ведь он не построил
современное угледобывающее
предприятие, а взял уже готовое и
работает на уровне тех же копанок».

У вказаній статті ОСОБА_4 у
стверджувальній формі безпідставно
наводить неправдиві негативні факти.
Позивач не підписував зазначений у
статті соціальний договір і не давав
вказаних обіцянок. Ця стаття містить
фрази відверто образливі та
принизливі, наявність та
розповсюдження яких завдає позивачу
значні душевні страждання, створює
негативне ставлення до нього з боку
основних виборців - шахтарів та членів
їх сімей.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 виступав на
Луганському обласному телебаченні, де
теж згадав ОСОБА_3 лихим словом, що
підтверджено диском із відео записом.
ОСОБА_4 сказав, що позивач, нібито,
привозив чемоданами гроші для
повернення бастуючих шахтарів, давав
негідні поради Президенту та Міністру
енергетики та вугільної промисловості.
Фраза про «таких советчиков» має
яскраву негативну емоційну окраску,
спрямовану на формування у слухача
зневажливого та заперечливого
відношення до ОСОБА_3

Вважає, що системні некоректні
висловлювання, приниження честі,
гідності та ділової репутації позивача
з боку ОСОБА_4, завдали ОСОБА_3 великих
душевних страждань. Протиправні дії
здійснювалися ОСОБА_4 під час
передвиборчої агітації, з метою
очорнити позивача в очах виборців, що
тільки збільшувало його моральні муки.
Негативна інформація поширювалася
каналами засобів масової інформації,
охоплювала широкі кола аудиторії,
протиправно компрометувала та
підривала гідність та ділову репутацію
ОСОБА_3

Посилаючись на наведене, положення
Цивільного кодексу України, позивач
просив суд визнати недостовірною та
такою, що порушує особисті немайнові
права ОСОБА_3 інформацію, поширену
ОСОБА_4 щодо виказування
представниками ОСОБА_3 незадоволення
діями виборців, здійснення ними тиску
на керівників комунальних підприємств
та причетності позивача до нападу на
автомобіль ОСОБА_4 (статті у мережі
Інтернет про напад на автомобіль
ОСОБА_4); щодо підписання ОСОБА_3
соціального договору, складеного 10
років тому, надання обіцянок щодо
виконання зазначеного договору, та
організації ним роботи шахти «Одеська»
на рівні «копанок», як то зазначено в
інтерв'ю у випуску НОМЕР_1 газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1»; щодо привезення
позивачем чемоданів з грошима для
повернення бастуючих шахтарів, надання
порад Президенту про закриття шахт та
Міністру енергетики та вугільної
промисловості про непротидію
діяльності нелегальних вугільних
копалень (промова на телеканалі ЛОТ
ІНФОРМАЦІЯ_4). Зобов'язати ОСОБА_4
спростувати поширену ним недостовірну
інформацію, розмістивши наступне
повідомлення у газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1»:
«Інформація, розміщена у статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2» (НОМЕР_1 газета
«ІНФОРМАЦІЯ_1») щодо підписання ОСОБА_3
соціального договору, складеного 10
років тому, надання ним обіцянок щодо
виконання зазначеного договору, та
організації ним роботи шахти «Одеська»
на рівні «копанок» є недостовірною та
такою, що порушує особисті немайнові
права» та повідомити на адресу
позивача про здійснені заходи з
надісланням підтверджуючих
матеріалів. Зобов'язати редакцію
обласної газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» -
видання Луганської обласної
організації Компартії України
опублікувати вказане спростування.

Визнати такими, що порушують особисті
немайнові права позивача, образливі
висловлювання, поширені ОСОБА_4: у
інтерв'ю газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» (випуск
НОМЕР_1), вислови про «цуциків на яких
клейма ставити ніде» та «відморожені
очі», сказані на адресу ОСОБА_3; під час
промови на телеканалі ЛОТ, при оцінці
діяльності позивача як радника
Президента та радника Міністра
енергетики та вугільної промисловості.
Зобов'язати ОСОБА_4 публічно вибачитися
за розповсюдження образливих
висловлювань, що порушують особисті
немайнові права Позивача, шляхом
опублікування відповідних повідомлень
у газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1», та повідомити
на адресу ОСОБА_3 про здійснені заходи з
надісланням підтверджуючих
матеріалів. Зобов'язати редакцію
обласної газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» -
видання Луганської обласної
організації Компартії України
опублікувати вказані повідомлення.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача
грошові кошти у сумі 1000000,00 грн. як
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Луганська від 07 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
представник позивача звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просив скасувати рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
немайнового характеру та ухвалити в
цій частині нове, яким вказані вимоги
задовольнити. В частині відмови у
задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди судове рішення не
оскаржується.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Згідно ст. 10 ЦПК
України обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Судом встановлено, що серпні-вересні
2012 р. на веб-сторінках сайтів www.ostrovok.lg.ua,
www.citynews.net.ua сайту КПУ та інших, було
розміщено повідомлення про напад на
автомобіль кандидата у народні
депутати від Комуністичної партії
України, у якій ОСОБА_4 зазначив (мовою
оригіналу): «Мы проанализировали
ситуацию и попитались понять, кто и
почему бросал камни? Вияснилось, что
представители кандидата в народные
депутати ОСОБА_3 днем ранее выказнвали
недовольство тем, что на встрече с их
кандидатом избиратели не просто
негативно высказывались в адрес
регионала, а подходили и
консультировались по различньм
вопросам с коммунистами» (а.с. 9-11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у випуску НОМЕР_1 газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1» було опубліковане
інтерв'ю з ОСОБА_4, у якому він, зокрема,
зазначив (мовою оригіналу): «Хочу
сказать о главком своем конкуренте.
Поражаюсь некоторым людям: думаешь, что
они серьезные, а они самые настоящие
цуцики, на которых клейма ставить
негде. Есть у меня документ - зто
социальньш договор, составленный 10 лет
назад, когда господин ОСОБА_3 шел в
Верховную Раду по этому округу. Ни один
пункт договора не вьшолнен. Он обещал,
что будут работать «Краситель» - самий
крупный на территории СССР
производитель анилиновых красок, ТЗЦ-2,
чулочная фабрика «Рубежанка», завод
стройматериалов... С какими
отмороженными глазами он теперь идет к
людям, опять обещая им рай на земле?!...
бывшая шахта «Одесская» - теперь его
владения. По ведь он не построил
современное угледобывающєе
предприятие, а взял уже готовое и
работает на уровне тех же копанок»
(а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 виступав на
Луганському обласному телебаченні із
передвиборчою агітацією, де також у
промові згадав ОСОБА_3 (а.с. 6).

Поширена інформація стосується
позивача, була поширена у засобах
масової інформації - в мережі Інтернет,
у друкованому виданні та на
телебаченні та стала доступною
необмеженому колу осіб.

В статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» зазначено, що зі
слів ОСОБА_4, невідомі закидали цеглою
його автомобіль, як з'ясувалося,
виборці негативно висловлювалися на
адресу регіонала, підходили за
консультаціями до комуністів.

В інтерв'ю, опублікованому у випуску
НОМЕР_1 газети «ІНФОРМАЦІЯ_1»
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 висловлювався на
адресу опонента - ОСОБА_3 щодо виконання
останнім соціального договору в рамках
передвиборчої агітації, що
підтверджено змістом статті, що вийшла
під рубрикою «Наш кандидат».

У виступі на Луганському телебаченні
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 зазначав про
діяльність ОСОБА_3 як радника
Президента та радника Міністра
енергетики та вугільної промисловості.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з положень ст.ст.3, 28,34
Конституції України, ст.ст. 277, 297, 299 ЦК
України, практики Європейського суду з
прав людини, зазначивши, що усі
висловлювання відповідача були
оціночними судженнями та критикою,
тобто вираженням суб»єктивної думки
відповідача, і оскільки це стосувалося
предвиборчої діяльності позивача як
кандидата у народні депутати України,
тому не може визнаватися відомостями,
що порочать честь гідність та ділову
репутацію і не підлягають
спростуванню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
не у повному обсязі.

Відповідно до п.п.9 та15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №1 від
27.02.2009 "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи"
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації. Належним
відповідачем у разі поширення
оспорюваної інформації в мережі
Інтернет є автор відповідного
інформаційного матеріалу та власник
веб-сайта, особи яких позивач повинен
установити та зазначити в позовній
заяві.

Якщо автор поширеної інформації
невідомий або його особу та/чи місце
проживання (місцезнаходження)
неможливо встановити, а також коли
інформація є анонімною і доступ до
сайта - вільним, належним відповідачем
є власник веб-сайта, на якому розміщено
зазначений інформаційний матеріал,
оскільки саме він створив технологічну
можливість та умови для поширення
недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути
витребувані відповідно до положень ЦПК
в адміністратора системи реєстрації та
обліку доменних назв та адреси
українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що
порочить гідність, честь чи ділову
репутацію, розміщена в мережі Інтернет
на інформаційному ресурсі,
зареєстрованому в установленому
законом порядку як засіб масової
інформації, то при розгляді
відповідних позовів судам слід
керуватися нормами, що регулюють
діяльність засобів масової інформації.

Колегією суддів встановлено, що з
приводу поширення інформації у мережі
Інтернет та через телеканал ЛОТ у
справі виник спір у позивача не лише із
зазначеним відповідачем ОСОБА_4, а й з
іншими особами, які мають відповідати
за позовом, якими можуть бути автор
відповідного інформаційного матеріалу
та власник веб-сайта, а також
телевізійна компанія, а тому саме за
участю цих осіб може бути правильно
вирішене питання щодо захисту честі,
гідності та ділової репутації і
відшкодування шкоди.

Суд першої інстанції, вирішуючи
спір, не звернув уваги, що не був
залучений у справу засіб масової
інформації, а також автор відповідного
інформаційного матеріалу та власник
веб-сайта, дійшов помилкового висновку
про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, в цій частині
слід відмовити у задоволенні позову і
це рішення не позбавляє права позивача
звернутися з позовом до усіх
відповідачів, які мають відповідати за
позовом, оскільки оцінка наявним у
справі доказам колегією суддів не
надається.

Згідно зі статті 277 ЦК негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе протилежного
(презумпція добропорядності).
Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про
інформацію" ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК оціночні
судження не є предметом судового
захисту, що відповідає прецедентній
судовій практиці Європейського суду з
прав людини при тлумаченні положень
статті 10 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ратифікованої Законом України 7 липня
1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має
право на свободу вираження поглядів. Це
право включає свободу дотримуватися
своїх поглядів, одержувати і
передавати інформацію та ідеї без
втручання органів державної влади і
незалежно від кордонів. Здійснення цих
свобод, оскільки воно пов'язане з
обов'язками і відповідальністю, може
підлягати таким формальностям, умовам,
обмеженням або санкціям, що
встановлені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної безпеки
територіальної цілісності або
громадської безпеки, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров я чи моралі, для захисту
репутації чи прав інших осіб, для
запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або для
підтримання авторитету і
безсторонності суду.

Що ж стосується поширення
інформації у випуску НОМЕР_1 газети
«ІНФОРМАЦІЯ_1», у якому було
опубліковане інтерв'ю з ОСОБА_4, то
колегія суддів вважає, що в цій частині
позов є необгрунтованим.

Так, вислів ОСОБА_4 про «цуциків на
яких клейма ставити ніде», не
віднесений конкретно до особи
позивача, оскільки він висловлений у
множинній формі і не дає можливості
читачу беззаперечно зрозуміти кого ж
на увазі мав відповідач.

Захищаючись від позову,
відповідачем наданий соціальний
договір, який виконаний на аркуші
паперу, містить певний текст, а під
текстом підписи та прізвища конкретних
осіб, у тому числі підпис та прізвище
позивача, котрий позивач використав у
якості критики діяльності позивача.

Висловлюючи заперечення щодо
причетності особи позивача до
складнання та підписання зазначеного
соціального договору, в силу ст.ст. 10, 60
ЦПК України, позивач мав надати докази,
які б спростовували позицію
відповідача в цій частині, а саме
докази, які б свідчили, що ним
(позивачем) цей договір не
підписувався.

Вислів про «відморожені очі»
стосується зазначеного соціального
договору, який, виходячи із тексту
статті, на думку відповідача, залишився
невиконаним, тобто невиконані
обіцянки, надані виборцям. Зазначений
вислів є алегоричним і фактично,
критикою дій позивача як політичного
діяча. Аналогічно є критикою дій
позивача як політичного діяча і
діяльність з приводу колишньої шахти
«Одеської».

Отже, в цій частині колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що ця
інформація стосується критики
діяльності позивача і не виходить за
межі, передбачені ст.ст. 3,4 та 6
Декларації про свободу політичних
дебатів у засобах масової інформації,
схваленої 12 лютого 2004 року на 872
засіданні Комітету міністрів Ради
Європи, відповідно до яких публічні
діячі та посадові особи, які обіймають
публічні посади або здійснюють
публічну владу на місцевому,
регіональному, ніціональному чи
міжнародному рівнях, підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконують або невиконують свої
функції.

Отже, суд дійшов вірного висновку,
що відомості, які місяться у зазначеній
статті, не свідчать про переслідування
відповідачами мети дискредитації
позивача, приниження його честі,
гідності та ділової репутації.

Враховуючи вищевикладене,
судова колегія вважає, що при розгляді
вказаного позову мало місце неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи,
оскільки не були залучені у справу усі
особи, які мають відповідати за
позовом, що є підставою для зміни
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу у задоволенні позову за
необгрунтованістю з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м.Луганська від 07 жовтня 2013 року
змінити.

Скасувати рішення в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_3
про захист честі, гідності, ділової
репутації, визнання недостовірною та
спростування інформації і ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову з інших
підстав.

Залишити без змін рішення в частині
відмови у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: