У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики та
річних за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 9 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_4 на свою
користь суму основного боргу з
урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних за неналежне виконання договору
позики, що загалом становить 326 147 грн 11
коп., та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову
зазначав, що 1 жовтня 2004 року позивач
надав у позику відповідачу грошові
кошти у сумі 207 тис. грн, які останній
зобов'язався повернути у строк до 1
січня 2008 року, що підтверджується
розпискою.

Ураховуючи викладене та те, що
відповідач відмовляється добровільно
повернути позичені кошти, позивач
просив задовольнити позов.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 9 жовтня 2013 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення про
задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно із ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позову, виходив із того, що позивачем не
доведено існування іншого договору
позики, матеріалами справи
підтверджено те, що ОСОБА_4 повернув
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 207 тис. грн,
а ОСОБА_3 11 січня 2008 року заявив про
вихід із складу учасників ТОВ
«Білоцерківхолод».

Судами установлено, що 1 жовтня 2004 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір
позики, за яким відповідач отримав у
борг 207 тис. грн та зобов'язався їх
повернути у термін до 1 січня 2008 року. У
випадку неповернення коштів
позичальник зобов'язався відповідати
своїм майном та активами у ТОВ «АВМ», а
у випадку повернення боргу позивачу,
він повинен вийти із складу
засновників ТОВ «Білоцерківхолод».

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно із ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

За договором позики на позичальника
покладається обов'язок повернути
позикодавцеві грошові кошти отриманні
ним у борг, а на позикодавця
покладається обов'язок підтвердити
прийняття його виконання шляхом
повернення позичальникові розписки
про отримання виконання.

У випадку відмови позикодавця видати
розписку позичальник має право
затримати виконання зобов'язання.

Заперечуючи проти позову відповідач
зазначав, що позивачем повторно
пред'явлено вимоги щодо повернення ним
боргу за договором позики, оскільки за
цим же договором боргові зобов'язання
ним виконані, що підтверджується
виходом ОСОБА_3 із складу засновників
ТОВ «Білоцерківхолод». Однак в
день передачі коштів відповідачем
позивач оригінал розписки не повернув.

У матеріалах справи міститься копія
заяви ОСОБА_3 від 11 січня 2008 року, яка
адресована зборам учасників ТОВ
«Білоцерківхолод», про вихід зі складу
учасників товариства за власним
бажанням, яка також посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 11 січня
2008 року за № 190.

Вихід ОСОБА_3 зі складу учасників
товариства було обумовлено умовами
надання коштів у борг ОСОБА_4, що
свідчить про повернення позичених
коштів, існування інших договірних
зобов'язань між сторонами позивачем не
доведено, таким чином, судом правильно
зроблено висновок про відмову у
задоволенні позову.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судами
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судами правильно
застосовані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 9 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська