Справа № /222/1666/13-ц
Провадження № 2/222/31/ 2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
Володарський районний суд Донецької
області у складі:

судді
Демочко Т.Є.,

при секретарі
Гранкіній О.В.,

за участю позивачки
ОСОБА_1,

представника позивачки
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Володарське цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя, визнання
права власності на 1/2 частину
нерухомого майна та вселення та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом вказуючи, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який уклали
12.03.2005 року. У шлюбі народилась дитина:
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 03.09.2012 року
рішенням Володарського районного суду
шлюб між нею та відповідачем було
розірвано. В період шлюбу вони з
відповідачем придбали житловий
будинок АДРЕСА_1. 27.10.2013 року між нею та
відповідачем виник конфлікт, в ході
якого останній вигнав її з
вищевказаного будинку та замінив замки
на вхідних дверях, в зв'язку з чим на
даний час вона разом з неповнолітньою
дитиною вимушені мешкати в будинку її
батьків за адресою: АДРЕСА_2. З приводу
протиправного позбавлення її та
неповнолітньої дитини прав
користування спірним житловим
будинком вона зверталась до
Володарського РВ ГУМВС України в
Донецькій області. Відповідач мирним
шляхом не бажає провести розподіл
їхнього сумісного майна -
домоволодіння АДРЕСА_1. Вважає, що їй
належить 1/2 частина вищевказаного
житлового будинку, оскільки він
придбаний за час шлюбу. Крім того,
зазначає, що вона як співвласник майна,
яке знаходиться в сумісній власності,
має право володіти та користуватися
ним разом з відповідачем, але в зв'язку
з тим, що він перешкоджає їй в
користуванні цим майном, вона має право
вимагати усунення таких перешкод
шляхом вселення в спірний будинок.
Просить визнати за нею право власності
на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, вселити її разом з
неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 в
вищевказаний житловий будинок та
стягнути з відповідача на свою користь
понесені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою,
зазначивши, що йому на підставі
свідоцтва про право приватної
власності на нерухоме майно належить
будинок АДРЕСА_1. З 25.12.2005 року в його
будинку зареєстрована його дружина
ОСОБА_1, шлюб з якою в вересні 2012 року
рішенням Володарського районного суду
Донецької області було розірвано,
оскільки фактичні шлюбні відносини
були припиненні ще раніше, коли вона
поїхала з дому в невідомому напрямку,
не пояснюючи причин відсутності в його
домоволодінні, за місцем своєї
реєстрації вона не з'являлась, тобто
була відсутня понад шість місяців. Він
має проблеми з оплатою комунальних
послуг, оформлення субсидії, тощо,
оскільки ОСОБА_1 тривалий час не
проживає в його будинку, про нього не
дбає, не вкладає коштів на його
оздоблення, житлом в якому вона
зареєстрована не користується взагалі,
не сплачує комунальні послуги, на даний
час вона проживає в домоволодінні
своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. Він
же має намір створити нову сім'ю і бажає
спокійного життя. Крім того, вказує, що
з моменту, як його колишня дружина
ОСОБА_1 виїхала з будинку, він не
перешкоджав їй перебувати в ньому, тим
більше, що вона мати його дитини, але
вона забравши свої речі пішла та почала
вимагати від нього грошей за свою
частку помешкання. Просить визнати
ОСОБА_1 такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням, а саме
домоволодінням АДРЕСА_1, в зв'язку з
відсутністю в ньому понад 6 місяців.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги по
вищевказаним підставам, наполягали на
їх задоволенні. Суду пояснили, що
ОСОБА_1 з 12.03.2005 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3, який 03.09.2012 року було розірвано.
В період шлюбу позивачка з
відповідачем придбали житловий
будинок АДРЕСА_1. Зазначають, оскільки
будинок придбаний за час шлюбу, то
позивачці належить 1/2 частина
вищевказаного житлового будинку. Крім
того, пояснили, що між позивачкою та
відповідачем виник конфлікт, в ході
якого останній вигнав її з
вищевказаного будинку, а тому на даний
час вона разом з сином, батьком якого є
відповідач, вимушені мешкати в будинку
її батьків. Відповідач мирним шляхом не
бажає провести розподіл їхнього
сумісного майна - домоволодіння
АДРЕСА_1. Зустрічний позов не визнали та
просили відмовити в задоволені
позовних вимог. Суду пояснили, що
позивачка самовільно не залишала
житловий будинок, а покинула його в
результаті сварки, яка виникла між нею
та відповідачем, в ході якої відповідач
вигнав її з неповнолітньої дитиною з
будинку та замінив замки на вхідних
дверях, щоб вона не мала можливості
потрапити додому. З цього приводу вона
навіть зверталась до Володарського РВ
ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 у судовому засіданні позов
визнали частково. Суду пояснили, що
відповідач перебував у
зареєстрованому шлюбі з позивачкою,
який 03.09.2012 року було розірвано. В 2009
році вони придбали житловий будинок
АДРЕСА_1, а тому відповідач не заперечує
щодо визнання за позивачкою права
власності на 1/2 частину вищевказаного
житлового будинку. Що стосується
вимоги позивачки про її вселення до
будинку, то відповідач заперечує проти
задоволення цієї вимоги, оскільки на
даний час в спірному будинку він мешкає
разом з іншою жінкою та зі своїми
батьками, зазначені відносини мають
ознаки повноцінної сім'ї, що
унеможливить проживання позивачки.
Зустрічний позов підтримали та
наполягали на його задоволенні. Суду
пояснили, що позивачка самостійно
виїхала зі спірного будинку та
тривалий час в ньому не мешкає,
відповідач не перешкоджав їй
перебувати в ньому, тим більше, що вона
мати його дитини, але вона забравши
свої речі пішла та почала вимагати від
нього грошей за свою частку будинку. На
теперішній час відповідачу важко
сплачувати комунальні послуги, у нього
виникли проблеми з оформленням
субсидії, в зв'язку з тим, що позивачка
про будинок не дбає, не витрачає коштів
на його оздоблення, житлом не
користується взагалі, не сплачує
комунальні послуги, на даний час вона
проживає в домоволодінні своїх
батьків.

Ознайомившись з позовною заявою та
зустрічною позовною заявою, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
основна позовна заява підлягає
задоволенню у повному обсязі, а у
задоволенні зустрічної позовної заяви
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з
12.03.2005 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Володарського районного суду
Донецької області від 03.09.2012 року було
розірвано.

Відповідно до свідоцтва про
народження позивачка та відповідач є
батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно КП «Володарське БТІ»
відповідач ОСОБА_3 є власником
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
рішення Володарської селищної ради від
09.12.2009 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 69
СК України дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними.

У разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що домоволодіння АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
оскільки придбано у період шлюбу, що не
заперечується сторонами та визнається
відповідачем, а тому воно підлягає
розподілу з визнанням за кожним з них
право власності на 1/2 частину
зазначеного домоволодіння.

Щодо вимоги позивачки ОСОБА_1 про
вселення її разом з неповнолітньою
дитиною до спірного будинку, то суд
приходить до наступного.

Так, статтею 316 ЦК України
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї та інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином, враховуючи, що за
позивачкою визнано право власності на
1/2 частину будинку АДРЕСА_1, а тому
незалежно від волі інших осіб, у тому
числі відповідача, який чинить
перешкоди позивачці у користуванні
спірним житлом, вона має право на
вселення у належну їй на праві
приватної власності частину спірного
будинку для користування ним, в зв'язку
з чим дана вимога позивачки підлягає
задоволенню.

Суд не сприймає до уваги
посилання відповідача та його
представника щодо вселення позивачки,
оскільки відповідач проживає в будинку
з іншою жінкою та своїми батьками, а
тому їм буде незручно проживати разом,
оскільки відповідно до ст. 316 ЦК України
позивач, як власник частини спірного
домоволодіння має право
використовувати помешкання для
власного проживання.

Щодо зустрічної позовної заяви,
суд вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні
встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «Володарське БТІ»
відповідач ОСОБА_3 є власником
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
рішення Володарської селищної ради від
09.12.2009 року.

Відповідно до копії домової книги
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 з 26.12.2009 року. Згідно Актів
про встановлення фактичного місця
проживання від 16.01.2013 року, 27.03.2013 року,
23.05.2013 року, 26.07.2013 року, 25.09.2013 року,
27.11.2013 року, складених депутатом
Володарської селищної ради з участю
сусідів, ОСОБА_1 в домоволодінні
АДРЕСА_1 зареєстрована, але не мешкає.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні, про що говориться у ст.
321 ЦК України.

Ст. 405 ЦК України передбачає, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_3 просить задовольнити позовні
вимоги на підставі того, що
відповідачка за зустрічним позовом
ОСОБА_1 прописана, але не проживає у
його будинку протягом тривалого часу,
однак як встановлено в судовому
засіданні, на день розгляду справи
ОСОБА_1 дійсно не проживає у спірному
будинку, але причиною відсутності
стала сварка з ОСОБА_3, в ході якої
останній вигнав її з дому та змінив
замок на вхідних воротах. Також цей
факт підтверджується, зверненням
ОСОБА_1 до Володарського РВ ГУМВС
України в Донецькій області з
повідомленням про те, що її колишній
чоловік ОСОБА_3 виставив її особисті
речі та не пускає додому.

Таким чином, наведене свідчить
про поважність причин відсутності
ОСОБА_1 у спірному домоволодінні та
відсутність підстав для визнання її
такою, що втратила право користування
житловим будинком, а тому у задоволенні
зустрічної позовної заяви слід
відмовити.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК
України враховуючи, що первісний позов
задоволено, суд вважає, що з ОСОБА_3 слід
стягнути на користь ОСОБА_1 понесені
нею при зверненні до суду судові
витрати, а саме: судовий збір у розмірі
500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 368, 369, 370, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України,
суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розподіл спільного майна подружжя,
визнання права власності на 1/2 частину
нерухомого майна та вселення -
задовольнити.

Розподілити сумісне майно
подружжя придбане в період шлюбу між
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 визнавши за кожним з
них право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1

Вселити ОСОБА_1 разом з
неповнолітньою дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловий будинок
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати, а саме суму
судового збору в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень.

В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
відмовити.

Повний текст рішення
виготовлений 24.02.2014 року.

Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області м.
Маріуполя через Володарський районний
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.Є. Демочко