Справа №583/2175/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кудін А. М.Номер провадження
22-ц/788/82/14 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Таран С. А., Собини О. І.,

з участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг»

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 19 листопада
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційної фірми
«Кондитероптторг», третя особа:
директор Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» Островерх Д.В. про
визнання наказу про звільнення
незаконним та його скасування,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н
о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що наказом №150 від 14.12.2012 року його
було прийнято на роботу до ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» на посаду менеджера.
Місцем здійснення його трудової
діяльності були м. Тростянець та м.
Охтирка, де була філія товариства.
Претензій у роботодавця щодо виконання
ним трудових обов'язків не виникало.
Так як робота не давала хорошого
заробітку, він вирішив звільнитися з
роботи за власним бажанням і 14.05.2013 р.
поштою надіслав на адресу відповідача
заяву про звільнення, яка була отримана
ним 16.05.2013 року. Наступного дня, тобто
17.05.2013 p., він в зв'язку з хворобою пішов
на лікарняний, про що повідомив
адміністрацію відповідача спочатку по
телефону, а пізніше - листом від 27.05.2013
року після закінчення лікування. 29.05.2013
року він отримав поштовий конверт від
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» з
документами, а саме: трудову книжку,
наказ про звільнення з роботи, лист про
отримання заробітної плати. Наказом по
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» від 17.05.2013
року № 62 його було звільнено з займаної
посади менеджера з 27.05.2013 року в зв'язку
з втратою довіри, про що був також
зроблений відповідний запис в його
трудовій книжці. Вважає звільнення
його з роботи незаконним, так як ніяких
дій, які б давали підстави для його
звільнення в зв'язку з втратою довіри
він не вчиняв. Письмовий договір про
повну матеріальну відповідальність з
ним не укладався. Крім того йому не
надали для ознайомлення в письмовому
вигляді його посадові обов'язки.
Просить суд визнати незаконним та
скасувати наказ №62 від 17.05.2013 року про
його звільнення з 27.05.2013 року в зв'язку з
втратою довіри відповідно до п.2 ст. 41
КЗпП України; поновити його на роботі
на посаді менеджера ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг»; анулювати запис в
трудовій книжці про його звільнення;
стягнути з ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та судові витрати по справі.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 19 листопада
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано як незаконний наказ
директора ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
Островерх Д.В. № 62 від 17.05.2013 року про
звільнення ОСОБА_3 з займаної посади
менеджера з 27.05.2013 року в зв'язку з
втратою довіри.

Поновлено ОСОБА_3 з 28.05.2013 року на роботі
на посаді менеджера ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг».

Зобов'язано ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
анулювати запис за №14 від 27.05.2013 року у
трудовій книжці серії НОМЕР_1 щодо
звільнення ОСОБА_3 з займаної посади у
зв'язку із втратою довіри за п.2 ст. 41
КЗпП України, в зв'язку з поновленням
ОСОБА_3 на роботі.

Стягнуто з ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 28.05.2013 року
по 19.11.2013 року включно у розмірі 6095 грн.
52 коп.

Вирішено питання судових витрат в
справі.

В апеляційній скарзі ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг», посилаючись на
неодноразові порушення позивачем
своїх посадових обов'язків, а саме
привласнення коштів, переданих
підприємцями за отриманий товар,
просить рішення суду скасувати і
постановити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити в повному
обсязі. Вважає, що приймаючи
оскаржуване рішення, суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, зробив висновки, що не
відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» Пономаренко С.І.,
Пасічника А.В., ОСОБА_3 та його
представників ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши
матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що з показів
свідків не можливо встановити вину
ОСОБА_3 у виникненні нестачі у ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг», оскільки покази
свідків не підтверджують нестачу, яка
зазначена в акті ревізії від 17.05.2013
року, ревізія була проведена у
відсутність позивача, а тому його
звільнення є безпідставним і
незаконним.

Проте погодитись з висновками суду
першої інстанції не можна, так як вони
не відповідають обставинам справи та
суд дійшов їх неповно з'ясувавши
обставини справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
згідно наказу №150 від 14.12.2012 року
позивач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу
до ТОВ ПКФ «Кондитероптторг» на посаду
менеджера з 14.12.2012 року (а.с.26).

В цей же день його ознайомили під
підпис з посадовою інструкцією
менеджера, а також з ним було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність (а. с. 22-25).

04.02.2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» був укладений
договір оренди транспортного засобу,
згідно якого позивач у службових цілях
використовував власний автомобіль
(а.с.27).

Наказом директора ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» № 59 від 13.05.2013 року
створено комісію для проведення
документальної ревізії діяльності
менеджера ОСОБА_3 в складі: головного
бухгалтера Перекрестової А.М.,
начальника складського господарства
Вертіль Ю.В., старшого менеджера
Сергієнко С.І. (а. с. 96).

Згідно акту документальної ревізії від
17 травня 2013 року, складеного зазначеною
комісією, були виявлені факти
розкрадання грошових коштів, переданих
покупцями менеджеру ОСОБА_3 за товар:
ФОП ОСОБА_12 - 200 грн.; ФОП ОСОБА_13 - 1965,25
грн.; ФОП ОСОБА_14 - 11736,70 грн.; ФОП ОСОБА_15 -
277,15 грн.; ФОП ОСОБА_16 - 682,43 грн.; ФОП
ОСОБА_17 - 864,92 грн.; ФОП ОСОБА_18 - 672,38 грн.;
ФОП ОСОБА_19 - 700 грн.; ФОП ОСОБА_20 - 335,0
грн., всього на суму 17433,83 грн. (а. с. 49).

Наказом № 62 від 17.05.2013 р. ОСОБА_3 було
звільнено з 27.05.2013 року з посади
менеджера у зв'язку із втратою довіри.
Підставою для звільнення став акт
документальної ревізії від 17 травня 2013
року (а. с. 7).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України
крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Верховний Суд України в п.20 постанови
Пленуму «Про практику розгляду судами
трудових спорів» роз'яснив, що
звільнення з підстав втрати довір'я суд
може визнати обґрунтованим, якщо
працівник, який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні
цінності (зайнятий їх прийманням,
зберіганням, транспортуванням,
розподілом і т.п.) вчинив умисно або
необережно такі дії, які дають власнику
або уповноваженому ним органу підстави
для втрати до нього довір'я.

Згідно п. 1.1. договору про повну
матеріальну відповідальність,
укладеного між ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» і ОСОБА_3 працівник
приймає на себе повну індивідуальну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження майна та
інших цінностей, переданих йому для
виконання своїх обов'язків згідно
посадової інструкції. П. 2.1 (підпункт в))
цього договору передбачено, що
працівник зобов'язується вести облік,
складати і надавати у встановленому
порядку товарно-грошові та інші звіти
про рух і залишки довірених йому
матеріальних цінностей.

Відповідно до розділу ІІ посадової
інструкції менеджера ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» ОСОБА_3 в своїй
роботі керується і повинен знати
нормативно-правові акти та документи з
державного регулювання функціонування
підприємств торгівлі та організації
продажу продовольчих та
непродовольчих товарів, та інші
документи, що стосуються його робочої
діяльності. Зокрема, він повинен знати
порядок укладання договорів
купівлі-продажу й оформлення
необхідних документів. Згідно розділу
ІІІ посадової інструкції менеджера ТОВ
ВКФ «Кондитероптторг» (п. п. 3.8.-3.12) до
посадових обов'язків ОСОБА_3 входило:
оформлення договорів купівлі-продажу,
контроль їх виконання; організація
доставки куплених товарів; контроль
сплати клієнтами грошових коштів за
отриманий товар, або здійснення послуг
та ведення обліку претензій клієнтів
по виконанню договорів
купівлі-продажу; заповнення номерних
договорів-доручень, згідно вимог;
здійснення внесення готівкових коштів,
які він отримав згідно складеного між
ним та клієнтом договору-доручення на
розрахунковий рахунок Товариства, або
до каси Товариства. Крім того до
посадових обов'язків ОСОБА_3 входило:
виявлення причин порушень умов
договорів, вжиття заходів щодо їх
усунення і запобігання; забезпечення
збереження оформленої документації по
договорам купівлі-продажу; складання
та здача звітів старшому менеджеру
Товариства у встановлений термін.

Таким чином за своїми посадовими
обов'язками ОСОБА_3 безпосередньо
обслуговував грошові цінності, а саме:
здійснював приймання, зберігання та
перевезення готівкових коштів, які він
отримував згідно складеного між ним та
клієнтом (приватним підприємцем, якому
був поставлений товар ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг») договору доручення.
Зазначені грошові кошти, сплачені
приватними підприємцями за
поставлений товар, ОСОБА_3, згідно своїх
посадових обов'язків, повинен був
вносити на розрахунковий рахунок
Товариства або до каси Товариства.

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу товару від 18.05.2009 року,
який є пролонгованим та діє до його
розірвання або внесення змін у нього
Сторонами, укладеного між ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_13 їй був
поставлений товар за видатковою
накладною № РС-00018345 від 13 квітня 2013
року на суму 613,33 грн. та за видатковою
накладною № РС-00018373 від 13 квітня 2013
року на суму 1606,34 грн. (а. с. 70-77 том 2). За
договорами доручень від 19 квітня 2013
року ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_13
грошові кошти в сумі 613,33 грн. в рахунок
оплати поставленого товару за
видатковою накладною № РС-00018345 та в
сумі 1606,34 грн. за видатковою накладною
№ РС-00018373 від 13 квітня 2013 року. Згідно
акту звірки взаємних розрахунків між
ФОП ОСОБА_13 і ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
та фіскального чеку від 19 квітня 2013
року до каси ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
за видатковою накладною № РС-00018345 було
сплачено 254,42 грн., а за видатковою
накладною № РС-00018373 грошові кошти в
сумі 1606,34 грн. до каси товариства чи на
його рахунок не сплачені і
обліковуються як заборгованість ФОП
ОСОБА_13 (а. с. 164-168 том 2).

Відповідно до умов договору поставки
товару № 295 від 30 січня 2012 року,
укладеного між ТОВ ВКФ
«Кондитеропторг» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_15 їй був
поставлений товар за видатковою
накладною № РС-00068914 від 25 грудня 2012
року на суму 322,67 грн. (а. с. 92-102 том 2). За
договором доручення від 10 січня 2013 року
ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_15 грошові
кошти в рахунок оплати поставленого
товару за видатковою накладною №
РС-00068914 в сумі 322,67 грн. Згідно акту
звірки взаємних розрахунків між ФОП
ОСОБА_15 і ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» та
фіскального чеку від 10 січня 2013 року до
каси ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» за
видатковою накладною № РС-00068914 було
сплачено 45,52 грн. Залишок коштів в сумі
277,15 грн. на рахунок ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» чи до каси
товариства не сплачено і обліковуються
як заборгованість ФОП ОСОБА_15 (а. с. 192-195
том 2).

Відповідно до умов договору поставки
товару № 551 від 14 лютого 2013 року,
укладеного між ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_16 їй був
поставлений товар за видатковою
накладною № РС-00019136 від 18 квітня 2013
року на суму 682,43 грн. (а. с. 103-110 том 2). За
договором доручення від 24 квітня 2013
року ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_16
грошові кошти в рахунок оплати
поставленого товару за видатковою
накладною № РС-00019136 в сумі 682,43 грн.
Згідно акту звірки взаємних
розрахунків між ФОП ОСОБА_16 і ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» сума коштів за
видатковою накладною № РС-00019136 на
рахунок ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» чи
до каси товариства не сплачена і
обліковуються як заборгованість ФОП
ОСОБА_16 (а. с. 176-177 том 2).

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу товару від 18.05.2009 року,
який є пролонгованим та діє до його
розірвання або внесення змін у нього
Сторонами, укладеного між ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_17 їй був
поставлений товар за видатковою
накладною № РС-00069648 від 27 грудня 2012
року на суму 1764,92 грн. (а. с. 111-119 том 2). За
договором доручення від 09 січня 2013 року
ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_17 грошові
кошти в рахунок оплати поставленого
товару за видатковою накладною №
РС-00069648 в сумі 871,46 грн.; за договором
доручення від 23 січня 2013 року грошові
кошти в рахунок оплати поставленого
товару за видатковою накладною №
РС-00069648 в сумі 600 грн.; за договором
доручення від 20 лютого 2013 року грошові
кошти в рахунок оплати поставленого
товару за видатковою накладною №
РС-00069648 в сумі 300 грн. Згідно акту звірки
взаємних розрахунків між ФОП ОСОБА_17 і
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» та
фіскальних чеків 24 січня 2013 року до
каси ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» за
видатковою накладною № РС-00069648 було
сплачено 600 грн., 21 лютого 2013 року до
каси ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» за
видатковою накладною № РС-00069648 було
сплачено 300 грн. Залишок коштів в сумі
864,92 грн. за вказаною видатковою
накладною на рахунок ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» чи до каси
товариства не сплачені і обліковуються
як заборгованість ФОП ОСОБА_17 (а. с. 183-191
том 2).

Згідно умов договору доручення, за
якими ОСОБА_3 отримав грошові кошти від
приватних підприємців за поставлений
товар, він як повірений на безоплатній
основі зобов'язувався від імені
Довірителя (приватного підприємця,
прізвище якого було вказано в договорі
доручення) здійснити внесення
готівкових коштів на користь ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» на розрахунковий
рахунок зазначений в договорі або до
каси підприємства. Доручення по сплаті
коштів він зобов'язаний був виконати
особисто не пізніше наступного дня з
дати підписання цього договору. Після
виконання доручення не пізніше
наступного дня повідомити приватного
підприємця усно, та не пізніше семи
днів з дати підписання цього договору
подати приватному підприємцю
розрахункові документи, які
підтверджують факт виконання
доручення. У разі неможливості
виконання доручення, передати
приватному підприємцю все одержане від
нього для виконання доручення. В
судовому засідання апеляційного суду
ОСОБА_3 пояснив, що всі зазначені
договори доручення заповнював він
особисто та на них стоїть його підпис.
Один примірник договору він надавав
приватному підприємцю після отримання
коштів, а інший повинен був надати
касиру під час сплати переданих йому
коштів до каси товариства.

Як під час розгляду справи судом першої
інстанції, так і в судовому засіданні
апеляційного суду, ОСОБА_3 визнав факт
отримання ним за вищезазначеними
договорами доручення грошових коштів у
вказаних розмірах від зазначених
приватних підприємців. Однак
стверджує, що він ці грошові кошти в
повному обсязі сплатив до каси
товариства за місцезнаходженням філії
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» в м. Охтирка
Сумської області.

В той же час комісія в складі
працівників ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»:
головного бухгалтера Перекрестової
А.М., начальника складського
господарства Вертіль Ю.В., старшого
менеджера Сергієнко С.І. під час
проведення перевірки діяльності
менеджера ОСОБА_3 встановила, що
отримані ОСОБА_3 грошові кошти від ФОП
ОСОБА_13 за договором доручення від 19
квітня 2013 року в сумі 613,33 грн. в рахунок
оплати поставленого товару за
видатковою накладною № РС-00018345 були
сплачені до каси товариства не в
повному обсязі, отримані ОСОБА_3
грошові кошти від ФОП ОСОБА_13 за
договором доручення від 19 квітня 2013
року в сумі 1606,34 грн. за видатковою
накладною № РС-00018373 від 13 квітня 2013
року до каси товариства взагалі не були
внесені; отримані ОСОБА_3 грошові кошти
від ФОП ОСОБА_15 за договором доручення
від 10 січня 2013 року в рахунок оплати
поставленого товару за видатковою
накладною № РС-00068914 від 25 грудня 2012
року в сумі 322,67 грн. були сплачені до
каси товариства не в повному обсязі;
отримані ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_16 за
договором доручення від 24 квітня 2013
року грошові кошти в рахунок оплати
поставленого товару за видатковою
накладною № РС-00019136 від 18 квітня 2013
року в сумі 682,43 грн. до каси товариства
не були внесені; отримані ОСОБА_3 від
ФОП ОСОБА_17 за договором доручення від
09 січня 2013 року грошові кошти в рахунок
оплати поставленого товару за
видатковою накладною № РС-00069648 від 27
грудня 2012 року в сумі 871,46 грн. до каси
товариства також не були внесені.

Крім того ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційного суду підтвердив факт
отримання грошових коштів за договором
доручення від 16 квітня 2013 року від ФОП
ОСОБА_19 в сумі 757,24 грн. в рахунок оплати
поставки товару за видатковою
накладною № РС-00017647 від 10 квітня 2013
року та пояснив, що дійсно в
зазначеному договорі доручення він
невірно вказав прізвище приватного
підприємця замість ОСОБА_19 - Скороход
(а. с. 131-139; 198 том 2). Під час проведення
перевірки діяльності менеджера ОСОБА_3
комісія встановила, що отримані ОСОБА_3
грошові кошти від ФОП ОСОБА_19 за
вказаним договором доручення були
внесені до каси товариства лише в сумі
57,24 грн. Залишок коштів в сумі 700 грн. до
каси товариства не внесено і
обліковується як заборгованість
ОСОБА_19 Також під час розгляду справи
судом першої інстанції та в судовому
засіданні апеляційного суду ОСОБА_3
визнав ту обставину, що без оформлення
договору доручення отримав 28.03.2013 року
від ФОП ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 200
грн. в рахунок оплати поставленого
товару за видатковою накладною №
РС-00011851 від 08 березня 2013 року. Цей факт
він засвідчив відповідним записом та
своїм підписом за видатковій накладній
(а. с. 174 том 2). Згідно акту звірки
взаємних розрахунків між ФОП ОСОБА_12 і
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг» зазначені
грошові кошти на рахунок ТОВ ВКФ
«Кондитероптторг» або до каси
товариства не надходили і
обліковуються як заборгованість ФОП
ОСОБА_12, про що також зазначено в акті
документальної ревізії від 17 травня 2013
року (а. с. 169 том 2).

Належних доказів, а саме: розрахункових
документів, які б підтверджували
виконання ним зобов'язання за
договором доручення та внесення
грошових коштів, отриманих від
приватних підприємців до каси
товариства, ОСОБА_3 суду не надав. В
судовому засіданні апеляційного суду
він пояснив, що внесення ним грошових
коштів в касу товариства відбувалось в
наступному порядку: касир в його
присутності перераховувала кошти,
клала їх до сейфу та проводила
розрахункову операцію по сплаті коштів
через касовий апарат, роздруковувала
фіскальний чек, який залишався у неї. На
виконання договору доручення він
приватним підприємцям розрахунковий
документ про сплату коштів не надавав,
так як не брав фіскальні чеки у касира
та не вимагав у неї їх надання йому.
Чому він не брав фіскальні чеки у
касира для підтвердження внесення ним
в касу отриманих від приватних
підприємців грошових коштів, ОСОБА_3
переконливих пояснень суду не надав.

Доводи представника позивача ОСОБА_7
про те, що зазначені договори доручення
не підписані приватними підприємцями,
колегія суддів не може взяти до уваги.
Вказана обставина не має правового
значення для вирішення спору, так як
ОСОБА_3 визнав факт підписання ним
договорів доручення та отримання
грошових коштів від приватних
підприємців за цими договорами
доручення. Крім того згідно посадових
обов'язків саме ОСОБА_3 був
відповідальним за належне заповнення
бланків договорів доручення, а тому до
отримання грошових коштів від
приватного підприємця згідно умов
договору повинен був заповнити в
повному обсязі бланк договору для чого
зажадати підпис на бланку від
приватного підприємця.

Є помилковими і доводи представника
ОСОБА_3 про те, що звільнення позивача є
незаконним з огляду на те, що він був
звільнений під час його перебування на
лікарняному. З матеріалів справи
вбачається, що відповідно до листка
непрацездатності серія АГБ № 830435
ОСОБА_3 був звільнений від роботи в
зв'язку з хворобою з 15.05.2013 року по 24.05.2013
року (а.с.38). Наказом № 62 від 17.05.2013 р.
ОСОБА_3 звільнено з посади менеджера у
зв'язку із втратою довіри з 27.05.2013 року,
тобто після закінчення лікарняного, в
той час як ч. 3 ст. 40 КЗпП України
передбачено заборону саме звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності.

На підтвердження факту отримання
ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_14 грошових коштів
в сумі 11736,70 грн., від ФОП ОСОБА_21
грошових коштів в сумі 672,38 грн. та від
ФОП ОСОБА_20 грошових коштів в сумі 335
грн. та не внесення саме ним цих
грошових коштів до каси товариства,
відповідач не надав суду належних
доказів та вказані порушення з боку
ОСОБА_3, зазначені в акті
документальної ревізії від 17 травня 2013
року відповідач не довів, а тому ці
факти не можуть бути підставою для
звільнення позивача з підстав втрати
довір'я. Однак відповідачем було
доведено інші вищезазначені факти
порушень з боку позивача, які були
зафіксовані в акті документальної
ревізії від 17 травня 2013 року та, які є
підставою для його звільнення за п. 2 ст.
41 КЗпП України.

Аналізуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
звільнення позивача з підстав втрати
довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП України) є
обґрунтованим, так як відповідачем, в
ході розгляду справи, було доведено
факт порушень з боку позивача, а саме:
не внесення до каси товариства
грошових коштів, отриманих ним від
приватних підприємців за договорами
доручень в рахунок оплати поставленого
товару, що і стало підставою втрати
довір'я до нього з боку власника як до
працівника, який безпосередньої
обслуговує грошові цінності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 213 ЦПК України законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень. В порушення
зазначених процесуальних норм суд
першої інстанції не забезпечив повне і
всебічне з'ясування обставин справи,
під час розгляду справи, вдався до
витребовування та дослідження доказів,
які не мають відношення до предмету
спору в даній справі, що потягло за
собою порушення строків розгляду
справи. В той же час дійсних фактичних
обставин, за яких відбулося звільнення
позивача, не з'ясував та прийшов до
помилкового висновку про незаконність
його звільнення.

Так, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що з показів свідків -
працівників ТОВ ВКФ «Кондитероптторг»
неможливо встановити вину ОСОБА_3 у
виникненні нестачі у ТОВ КВФ
«Кондитероптторг», а акт
документальної ревізії від 17 травня 2013
року не може бути підставою для
звільнення позивача в зв'язку з втратою
довір'я, так як перевірка була
проведена без його участі в зв'язку з
чим він був позбавлений можливості
надати відповідні пояснення. Однак, як
встановлено колегією суддів під час
розгляду справи, ОСОБА_3 було звільнено
в зв'язку з втратою довір'я підставою
для якої стали факти не внесення ним до
каси товариства грошових коштів,
отриманих ним від приватних
підприємців за договорами доручень в
рахунок оплати поставленого товару, а
не факт нестачі матеріальних цінностей
ТОВ ВКФ «Кондитероптторг». Є
помилковим висновок суду першої
інстанції і про те, що документальна
ревізія повинна була проводитись в
присутності позивача з посиланням на
умови договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
укладеного з ОСОБА_3, які передбачають
право працівника брати участь в
інвентаризації, ввірених йому
матеріальних цінностей, так як в даному
випадку проводилась перевірка
виконання ОСОБА_3 своїх трудових
обов'язків по внесенню до каси
товариства грошових коштів, отриманих
ним від приватних підприємців в
рахунок оплати поставленого товару, а
не інвентаризація матеріальних
цінностей ТОВ ВКФ «Кондитероптторг».
Крім того суд першої інстанції не
врахував роз'яснення п. 28 Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» в якому зазначено, що
при розгляді справ про поновлення на
роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3
ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що
розірвання трудового договору з цих
підстав не є заходом дисциплінарного
стягнення, а тому вимоги статей 148, 149
КЗпП про строк і порядок застосування
дисциплінарних стягнень на ці випадки
не поширюються.

Отже, рішення суду першої інстанції на
підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2, п. 3; 309 ч. 1
п. п. 1, 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Кондитероптторг» задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 19 листопада
2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційної фірми
«Кондитероптторг» про визнання наказу
про звільнення незаконним та його
скасування, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено протягом
двадцяти днів у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -