У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

16 січня 2014 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М.

розглянувши заяву ТОВ «Пульсар-Інвест» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, в якій зазначено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника суми боргу за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з 01 листопада 2010 року по 15 квітня 2013 року в розмірі 5635,32 грн., та судові витрати.

Згідно ст. 96 ЦПК України судовий заказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка грунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, а також може бути видано і в інших випадках, встановлених законом.

Згідно довідки ГУ ДМС України в Донецькій області, яка надійшла 30.12.2013 року, на запит суду в порядку ст. 100 ЦПК України, боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.05.2000 року, а, відповідно до даних про його місце знаходження, зазначених у заяві про видачу судового наказу, місцезнаходження боржника ОСОБА_1: м. Артемівськ, вул. Декабристів, 39/117. Доказів про те, що останній є власником житла за адресою: м. Артемівськ, вул. Декабристів, 39/117, не надано.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України, якщо із заяви і доданих документів вбачається спір про право суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч. 5 ст. 100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, яку не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та роз»яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, п. 2 ч. 3 ст. 100, 101 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ТОВ «Пульсар-Інвест» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику його право на звернення з тими самими вимогами до суду у позовному поряду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Артемівський міськрайсуд Донецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя Н.М.Медінцева