Провадження № 2/537/188/2014
Справа № 537/6753/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука
Полтавської області в складі
головуючого судді Сьоря С.І., при
секретарі Ткач О.Б. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Кременчук Полтавської області
цивільну справу за позовом фізичної
особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2
про вселення та усунення перешкод в
користуванні нерухомим майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,
відповідно до якого просить суд
ухвалити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у
користуванні належними їй на праві
приватної власності 1/2 частиною
житлового будинку з господарськими
будівлями та частиною земельної
ділянки площею 302 кв.м. по АДРЕСА_1,
вселити її у виділену їй рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 24.10.2013 року в
натурі 1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
відповідно до варіанту №2 висновку №
125-12 додаткової судової будівельно
-технічної експертизи від 12.12.2012 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що
спірний житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
згідно свідоцтва про право на спадщину
по закону, посвідченого 10.12.1997 року, в
рівних частках належали дітям померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, тобто їй та
ОСОБА_4.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Його
частку в спірному домоволодінні як
спадкове майно прийняла його донька -
відповідач по даній справі ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 08.09.2011 року.

Таким чином, вона та відповідач ОСОБА_2
в рівних частках стали співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташоване
на земельній ділянці площею 800 кв.м. На
даний час у вказаному домоволодінні
рахуються зареєстрованими ОСОБА_2 та її
донька ОСОБА_5. Вони, як співвласники
домоволодіння, не заперечували право
власності кожної із них на його
частину, але не змогли дійти до згоди
стосовно його розділу, оскільки ОСОБА_2
вважала, що вона має переважне право на
користування будинком в зв'язку з тим,
що її батько, а потім і вона значно
покращили стан будинку, зробили його
ремонт та підвели газопостачання, а
тому доля її власності мала бути
більшою. Не дійшовши згоди, вони були
вимушені вирішувати спір у судовому
порядку. Вона звернулася до
Крюківського районного суду
м.Кременчука з позовом до виконкому
Крюківської районної ради м.Кременчука
та ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що
є у спільній частковій власності та про
поділ земельної ділянки. ОСОБА_2 в свою
чергу звернулася до Крюківського
районного суду м.Кременчука із
зустрічним позовом до неї та до УЖКГ
Кременчуцької міської ради, з
залученням до участі у справі третіх
осіб, що не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - управління
Держземагентства у Кременчуцькому
районі, інспекції ДАБК у Полтавській
області, виконкому Крюківської
районної ради м.Кременчука, Органу
опіки та піклування виконкому
Крюківської районної ради м.Кременчука
про виділ в натурі частки із майна, що є
у спільній частковій власності, та
поділ земельної ділянки.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
24.05.2013 року в цивільній справі № 2-1827/11 в
задоволенні її позовних вимог та
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено
з посиланням на неможливість реального
розподілу домоволодіння відповідно до
висновку Кременчуцького міжрайонного
управління Головного Управління
Держсанепідслужби у Полтавській
області. Не погодившись з ухваленим
судовим рішенням вона та ОСОБА_2
оскаржили його в апеляційному порядку.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 24.10.2013 року
вимоги її апеляційної скарги були
задоволені повністю, а вимоги скарги
ОСОБА_2 - частково, проведено реальний
розподіл домоволодіння, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до
висновку №125-12 додаткової судової
будівельної експертизи від 12.12.2012 року
та проведено розподіл земельної
ділянки що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до додаткової
судової будівельно - технічної
експертизи від 27.08.2013 року, стягнуто з
неї на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію до рівності часток в
розмірі 1763, 30 грн. та зобов'язано їх
здійснити певні переобладнання. Однак,
співвласниця ОСОБА_2 добровільно
виконати рішення суду не бажає, чинить
їй перешкоди в користуванні її
власністю, а саме виділеними їй
рішенням суду 1/2 частиною житлового
будинку з господарськими будівлями та
земельною ділянкою, перешкоджає її
вселенню в будинок та виконанню нею
зобов'язань по здійсненню
переобладнань будинку відповідно до
рішення суду. ОСОБА_2 не надає їй ключів
від хвіртки та від вхідних дверей
будинку, не впускає її у двір та в
будинок, виказує на її адресу погрози,
вчиняє сварки не бажає із нею
спілкуватися. До сьогоднішнього дня
вона не може користуватися належною їй
часткою майна. Вважає, що такими
неправомірними діями відповідача
порушується її право власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі з підстав, що зазначені у позові
та зазначила, що вона не може потрапити
до спірного будинку, оскільки в неї
немає ключів від воріт та дверей
будинку та останні їй відповідачка
добровільно не надає.

Відповідач до судового засідання не з»
явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_6 в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 просив відмовити, в зв'язку з їх
безпідставністю та необґрунтованістю,
оскільки рішення апеляційного суду, на
яке посилається позивачка, скасовано
та відповідачка у вказаному будинку не
проживає, а тому і не може чинити
позивачці перешкоди у користуванні
будинком.

Суд, вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
та проаналізувавши матеріали справи
суд встановив наступне.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину по закону, посвідченого
10.12.1997 року нотаріусом Другої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори Литвиненко Л.І., за
реєстраційним номером 1-3615, належить ?
частина житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
08.09.2011 року державним нотаріусом Другої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори Литвиненко Л.І., реєстровий №
1-1576 ОСОБА_2 належить ? частина житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Як достовірно встановлено в судовому
засіданні житловий будинок з
господарськими будівлями розташований
по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею
800 кв.м..

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст..383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст.ст. 9, 64, 155 ,156 ЖК
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою).

Згідно позовної заяви та пояснень
позивачки в судовому засіданні остання
зазначила, що вона має намір вселитись
та проживати у спірному будинку, однак
безперешкодно цього зробити не може,
оскільки вона не має доступу до цієї
садиби, так як не має ключів від хвіртки
та дверей будинку та відповідачка
перешкоджає її вселенню в будинок.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачкою суду не надано жодного
належного доказу, щоб свідчив про те, що
позивачка може вільно потрапити на
територію спірної садиби та до будинку.

Ст. 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Враховуючи викладене, встановлені
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позивачці створюються
перешкоди у вселенні та у користуванні
належним їй на праві власності майном,
а саме ? частини житлового будинку з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, а
тому позовні вимоги є законними та
обґрунтованими.

Згідно позовної заяви позивач просить
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй
перешкод у користуванні належними їй
на праві приватної власності 1/2
частиною житлового будинку з
господарськими будівлями та частиною
земельної ділянки площею 302 кв.м. по
АДРЕСА_1, вселити її у виділену їй
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 24.10.2013 року в
натурі 1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
відповідно до варіанту №2 висновку №
125-12 додаткової судової будівельно
-технічної експертизи від 12.12.2012 року..

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 24 жовтня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції, тобто вказане
рішення втратило законну силу.

Враховуючи викладене, встановлені
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
вселення та усунення перешкод в
користуванні нерухомим майном
підлягають частковому задоволенню, а
саме необхідно вселити ОСОБА_1 в
житловий будинок з господарськими
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов»язати ОСОБА_2 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
житловим будинком з господарськими
будівлями та земельною ділянкою, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки позов підлягає частковому
задоволенню, то з відповідача на
користь позивачки необхідно стягнути
сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст..ст.150, 155 ЖК України
ст..ст.317, 319, 358, 383, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та
усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном - задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні житловим
будинком з господарськими будівлями та
земельною ділянкою, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: