Головуючий суду 1 інстанції - Чаркіна
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 435/6134/13-ц
Провадження № 22ц/782/4711/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу Луганської міської
ради

на рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська

від 01 жовтня 2013 року

у справі за позовом Луганської міської
ради до ОСОБА_2 про розірвання договору
оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом в якому просив
розірвати договір оренди землі від
15.12.2004 року, державна реєстрація від
21.01.2005 року № 5331, який укладено з ОСОБА_2
та зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку площею 0,0030 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
повернути її Луганській міській раді у
стані, не гіршому порівняно з тим, в
якому вона одержала її в оренду в
тижневий термін після набрання
рішенням суду законної сили та
стягнути з ОСОБА_2 витрати за сплату
судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 01 жовтня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за необґрунтованістю.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, Луганська міська
рада надала апеляційну скаргу і
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
необґрунтованості заявлених позовних
вимог та не відповідності їх існуючому
законодавству.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову за
необгрунтованістю, але, підстави за
яких суд дійшов такого висновку є
помилковими, виходячи з наступного.

Звертаючись із зазначеним позовом до
суду, позивач вважав, що відповідачкою
ОСОБА_2 порушені умови договору оренди
землі від 15.12.2004 року, який
зареєстровано 21.01.2005 року щодо не
дотримання розташування торгового
павільйону, нормам ДБН 360-93**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» і це є
істотним порушенням договору.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що у
відповідності до ст.10 ЦПК України,
позивач не довів того, що відповідачкою
були істотно порушені умови договору
або порушуються зобов*язання в частині
додержання стандартів, норм і правил
при використанні орендованої
земельної ділянки.

Але, для правильного вирішення спору,
суду необхідно було з*ясувати чи
передбачені договором або законом
підстави для розірвання договору
оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено, розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках встановлених договором або
законом.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.31 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди може
бути розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в порядку, встановленому
законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Крім того, згідно з положеннями частини
1 статті 32 Закону України «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням
суду, зокрема, в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
Договору.

Права та обов'язки відповідача у
справі, як орендаря, передбачені
статтею 25 Закону України «Про оренду
землі», відповідно до положень якої
такими обов'язками є: приступити до
використання земельної ділянки в
строки встановлені договором оренди
землі зареєстрованим в установленому
законом порядку; виконувати
встановлені щодо об'єкта
оренди обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі; дотримуватися режиму
використання земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення; у
п'ятиденний строк після державної
реєстрації договору оренди
земельної ділянки державної або
комунальної власності надати копію
договору відповідному органу доходів
і зборів.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням 21 сесії 24 скликання
Луганської міської ради за №21/368 від
30.06.2004 року відповідачці передана в
оренду земельна ділянка під розміщення
(без права здійснення будівельних
робіт) торговельного павільйону
(некапітальна споруда) за адресою
АДРЕСА_1, 15.12.2004 року між сторонами
укладено договір оренди землі, площею
0,0030 га, строком на 10 років, реєстрація
якого відбулася 21.01.2005 року за
№5331.(а.с.5-6,8).

Права та обов*язки сторін за вказаним
договором оренди, передбачені п.п. 25.1-28.4
зазначеного договору.

Пункт 25.2 договору оренди земельної
ділянки передбачає, що орендодавець
має право вимагати від орендаря
дотримання екологічної безпеки
землекористування та збереження
родючості грунтів, додержання
державних стандартів, норм і правил.

Підставами для розірвання договору
оренди землі, на які посилається
позивач є повідомлення ЛМКП
«Теплокомуненерго» від 13.02.2013 року та
Луганського міжрайонного управління
по експлуатації газового господарства
філії ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Луганськгаз» від 13.02.2013
року про розташування торговельного
павільйону з порушенням охоронних зон
теплотраси та газопроводу.(а.с.9,10).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ті обставини на які послався
позивач не є істотними за змістом
вищезазначених норм, не є істотним
порушенням норм договору оренди землі
від 15.12.2004 року, зареєстрованого 21.01.2005
року, не містяться у ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі», а також не є підставою для
розірвання цього договору,
передбаченого ст. 32 Закону України «Про
оренду землі», але можуть бути
підставою для їх виправлення або
усунення.

Таким чином, враховуючи межі
позовних вимог і апеляційної скарги,
зазначені Законом України «Про оренду
землі» обов'язки орендаря не включають
обставини, на які посилається позивач
як на підстави розірвання договору
оренди, тобто недотримання
відповідачкою технічних норм
розташування торгового павільйону за
адресою: АДРЕСА_1.

Тому доводи апеляційної скарги на
увагу не заслуговують з вище
зазначених підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу треба
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303-304,
307, 308, 315, 324, 325 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луганської міської
ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 01 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: