У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панько В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі - Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 14 листопада 2013
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи : комунальне підприємство
"Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки",
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Птахофабрика "Прогрес" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
зобов'язання вчинити певні дії та
змінений зустрічний позов ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк", третя
особа ОСОБА_1 про визнання припиненим
договору іпотеки від 29 грудня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк"
/надалі Банк/ звернулося з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи комунальне
підприємство "Мукачівське міське бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки"
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Птахофабрика "Прогрес" про визнання
недійсним договору купівлі - продажу та
зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну
позовну заяву до публічного
акціонерного товариства "ПриватБанк",
третя особа ОСОБА_1, в якій просив
визнати припиненим договір іпотеки з 29
грудня 2010 року укладений між публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "Приват Банк",
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Птахофабрика "Прогрес" та МПП "Медео",
посвідчений 26 жовтня 2005 року ОСОБА_4
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу в
реєстрі №4435.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 14 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи : комунальне підприємство
"Мукачівське міське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки",
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
"Птахофабрика "Прогрес" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено; змінений зустрічний позов
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк", третя особа ОСОБА_1 про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні майном - задоволено:
визнано припиненим з 29 грудня 2010 року
договір іпотеки укладений між
публічним акціонерним товариством
комерційний банк "ПриватБанк",
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Птахофабрика "Прогрес" та МПП "Медео",
посвідчений 26 жовтня 2005 року ОСОБА_4
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу в
реєстрі №4435; судові витрати віднесено
за рахунок сторін.

З цим рішенням Банк не погодився,
порушив питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог, та
відмовити в задоволенні зустрічних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримав.

ОСОБА_1, представник ОСОБА_5 вважали, що
підстав для задоволення скарги немає,
посилаючись на практику Верховного
Суду України.

Інші особи в судове засідання не
явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Тому суд розглянув справу у їх
відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалами справи,
звертаючись до суду Банк мотивував
свої вимоги тим, що згідно кредитного
договору, укладеного 20.10.2005 року між ПАТ
"ПриватБанк"та приватним підприємством
"Медео", останньому будо надано кредит в
розмірі 333 100,00 євро. 26.10.2005 року в
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором між ПАТ "ПриватБанк" та
приватним підприємством "Медео", СТОВ
"Птахофабрика "Прогрес" було укладено
договір іпотеки нерухомого майна,
предметом якого стало нежиле
приміщення за адресою АДРЕСА_1, площею
4063,5 кв.м.

17 липня 2007 року рішенням Мукачівського
міськрайонного суду задоволено
позовну заяву ПАТ "ПриватБанк" про
звернення стягнення на нерухоме майно,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 4063,5 кв.м., шляхом
продажу вище вказаного майна з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, а
також наданням ПАТ "ПриватБанк" всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Під час виконання рішення суду щодо
предмету іпотеки, в КП "Мукачівське
міське бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки" стало відомо, що
відповідачем ОСОБА_1 13.04.2011 року
нерухоме майно було відчужено за
договором купівлі-продажу ОСОБА_2

Разом з тим, рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 22.09.2010 р.
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7: за
ОСОБА_1 визнано право власності на
майновий комплекс, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4063,5
кв.м.; зобов'язано КП "Мукачівське
міське бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки" зареєструвати за
ним майновий комплекс, зобов'язано
органи нотаріату та органи державної
виконавчої служби зняти всі заборони
на відчуження (вилучити реєстрацію про
накладення заборони, реєстрацію
іпотеки на об'єкти нерухомості,
заставної та інші обмеження), арешти
судів загальної юрисдикції та будь-які
інші обмеження, які були накладені до
ухвалення рішення по справі, а також ті,
що можуть бути накладені після
ухвалення цього рішення, звільнити
(виключити) його з-під арешту та не
чинити перешкоди в користуванні таким.

На це рішення ПАТ "ПриватБанк" подало
апеляційну скаргу. Рішенням
апеляційного суду Закарпатської
області від 02.12.2011 року рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
22.09.2010 року скасовано. У позові ОСОБА_1
відмовлено повністю.

Тобто судовим рішенням встановлено, що
ОСОБА_1 не належить право власності на
майна, яке знаходиться в іпотеці у
банку.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 321 ЦК України особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такого порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Матеріалами справи встановлено, що 13
квітня 2011 року ОСОБА_1 спріне майно
відчужив за договором купівлі-продажу
ОСОБА_2, що стверджується договором
купівлі-продажу, який зареєстрований
за №578 та зареєстровано за останнім в
цілому, про що слідчить витяг про
державну реєстрацію від 04 травня 2011
року, реєстраційний номер якого 832947.
Згідно з цим договором, вказуй об'єкт
нерухомого майна у спорі не перебував,
на виконання умов договору були
сплачені грошові кошти в повному
обсязі, а також на час укладення
договору купівлі-продажу згідно витягу
державного реєстру іпотек від 30 квітня
2011 року ніяких обтяжень та обмежень на
зазначене майно не існувало.

При вирішенні даного спору за основу
слід брати висновки, які зазначені в
постанові Верховного суду України від
11 вересня 2013 року: відповідно до ч.2
ст.214ЦПК України при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний врахувати висновки
Верховного суду України, викладені в
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1
ст.355 цього Кодексу.

Зазначеного постановою ВСУ скасовано
ухвалу ВССУ України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 20
лютого 2013 року, якою відхилено
касаційну скаргу на рішення
апеляційного суду м.Києва по справі зо
позовом ПАТ «РАйффайзен банк Аваль» до
ОСОБА 1, ОСОБА 2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та за позовом ОСОБА 1
до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання договору іпотеки недійсним. В
цій постанові ВСУ зазначено таке:

«Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншими нормативно-правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України
право застави припиняється у разі
припинення зобов'язання, забезпеченого
заставою.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку про те, що у разі
ліквідації боржника - сторони
основного зобов'язання - право застави,
що забезпечувало його виконання, також
є припиненим. При цьому, ураховуючи
імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст.
593 ЦК України, зазначення в договорі
застави інших умов, за яких право
застави у разі припинення основного
зобов'язання залишається дійсним, слід
вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з однорідної
юридичної природи поруки та застави як
засобів забезпечення виконання
зобов'язань, а також того факту, що як
порука, так і застава припиняються у
разі припинення основного зобов'язання
відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593,
ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17
Закону України "Про іпотеку", іпотека як
вид застави припиняється в разі
припинення основного зобов'язання
(кредитного договору). Зважаючи на це,
припинення юридичної особи у зв'язку з
визнанням її банкрутом є підставою
припинення іпотеки, оскільки
зобов'язання за кредитним договором
припиняється.

Урегулювання сторонами договірних
відносин на власний розсуд за
наявності в законі імперативних
приписів є протиправним».

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 14 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: