Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/3099/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Чернявський Михайло Васильович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Микитюк О.Ю.

суддів
Товянської О.В.

Гансецької І.А.

при секретарі
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа
Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ
району) про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного
суду від 26 грудня 2013 року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовною заявою, в якій просила
стягнути з ОСОБА_2 на її користь 5115грн.
на відшкодування матеріальної шкоди,
10000грн. на відшкодування моральної
шкоди та судові витрати. В
обґрунтування позову зазначила, що є
власником квартири НОМЕР_1 в будинку
АДРЕСА_1. З вини власника квартири
НОМЕР_2 поверхом вище ОСОБА_2 05 лютого та
03 червня 2013 року були залиті водою і
пошкоджені стеля, підлога, стіни,
віконні і дверні отвори, меблі,
мультиварка у кухні, стіна у спальній
кімнаті. Відповідач відмовилась
добровільно відшкодувати шкоду. У
зв'язку із пошкодженням її майна,
затхлістю і підвищеною вологістю у
квартирі, необхідністю відновлювати
нормальний стан квартири, позивач, яка
є інвалідом другої групи, зазнала
моральних страждань.

Рішенням Житомирського районного суду
від 26 грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 4000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В решті
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про відмову у позові в повному
обсязі. Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що її вина в заподіянні шкоди
відсутня, при визначенні розміру
моральної шкоди суд порушив вимоги
розумності і справедливості.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є власником
квартири НОМЕР_1 в АДРЕСА_1, відповідач
ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_2, що
розташована над квартирою позивача.

Позивач надала суду акт від 04 червня 2013
року, затверджений начальником БУ №3
м.Житомира, згідно якого причиною
залиття її квартири є халатність
відповідача, яка не закрила кран на
мийці (а.с.6). Комісія БУ при
обстеженні квартири НОМЕР_1 встановила
обсяг наслідків залиття: в кухні залита
стеля, віконні, дверні отвори загальною
площею 5кв.м., намокла стіна між кухнею
та дитячою кімнатою площею 6 кв.м., під
лінолеумом у кухні намокло і
розшарувалось ДВП, залиті водою і
знаходяться в неробочому стані
мультиварка та микрохвильова піч.

Факт залиття квартири НОМЕР_1
підтвердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
Інженер-ремонтник БУ№3 ОСОБА_7 показав,
що відповідач не допустила комісію до
квартири НОМЕР_1 і через вхідні двері
повідомила, що вона забула закрити кран
на мийці.

Разом з тим, враховуючи, що позивач не
довела розмір матеріальної шкоди, суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у позові про відшкодування
матеріальної шкоди.

Висновок суду першої інстанції про
обов'язок відповідача відшкодувати
позивачу заподіяну моральну шкоду
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального закону. Такий висновок
ґрунтується на повному і всебічному
з'ясуванні обставин справи, належній
оцінці показів свідків.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовуються особою, яка її
завдала, за наявності вини цієї особи.
Як передбачено ст.322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, яке йому
належить. Тягар утримання майна є
похідним від належних йому як
абсолютному володареві правомочностей
володіння, користування та
розпорядження майном. Невиконання
власником свого обов'язку з утримання
своєї власності створює небезпеку для
третіх осіб. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам громадян
(ст.13 Конституції України, частини 4,5
ст.319 ЦК України). ОСОБА_2 не надала
доказів на підтвердження того, що
залиття сталося не з її вини, і що у
залитті винен власник квартири НОМЕР_3
поверхом вище. Так, згідно наданого нею
акту від 07 червня 2013 року комісія БУ №3
прийшла до висновку, що залиття
квартири НОМЕР_2 з квартириНОМЕР_3
сталося не 03.06.2013 року, а раніше,
оскільки руда пляма на кухні площею
0,5кв.м. суха, а свіжих слідів заливу
немає (а.с.50). Згідно акту від 04.12.2003 року
залиття квартири НОМЕР_2 з вини
власника квартири НОМЕР_3 мало місце 03
грудня 2013 року, тобто через півроку
після залиття квартири НОМЕР_1 (а.с.81).

Погіршення внаслідок залиття стану
квартири НОМЕР_1, необхідність вживати
додаткових заходів для відновлення
стану квартири, нести витрати на
ремонт, пов'язане з цим хвилювання
беззаперечно завдали її власнику,
інваліду другої групи моральної шкоди.
Проте, колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру моральної шкоди суд
першої інстанції не в повній мірі
врахував роз'яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" (із наступними
змінами) (п.9). Згідно цих роз'яснень
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості. Колегія
суддів з урахуванням обсягу заподіяних
пошкоджень у приміщенні кухні,
визначає грошовий еквівалент
заподіяної позивачу моральної шкоди в
розмірі 3000 грн. Колегія суддів при
визначенні розміру моральної шкоди не
бере до уваги пошкодження мультиварки,
яка належить не позивачу, а її невістці
ОСОБА_8 (а.с.10). Факт залиття її квартири
05 лютого 2013 року позивач не довела, тому
при визначенні розміру моральної шкоди
не може бути взята до уваги повторність
залиття.

За встановлених обставин рішення суду
першої інстанції змінити в частині
відшкодування моральної шкоди, а в
решті залишити без змін.

.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Змінити рішення Житомирського
районного суду від 26 грудня 2013року в
частині відшкодування моральної шкоди.
Зменшити розмір моральної шкоди,
стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з
4000 грн. до 3000грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: