У Х В А Л А

іменем україни

22 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Луцької
районної державної нотаріальної
контори Волинської області,
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії за
касаційною скаргою реєстраційної
служби головного управління юстиції у
Волинській області на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 3 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 19 липня 2013 року при продажу
належної йому квартири АДРЕСА_1 було
виявлено, що з 1999 року на належне йому
майно накладено заборону відчуження.
Зазначав, що накладення заборони
відчуження на його майно було вчинено
нотаріусом Луцької районної державної
нотаріальної контори помилково,
оскільки згідно з ухвалою Луцького
міського суду Волинської області від 11
травня 1999 року, на підставі якої було
накладено заборону, мала б бути
накладена заборона відчуження на майно
ОСОБА_4, який був відповідачем за його
позовом про відшкодування збитків.

У звґязку з цим позивач просив суд
визнати дії Луцької районної державної
нотаріальної контори протиправними та
зобов'язати реєстраційну службу
Головного управління юстиції у
Волинській області внести до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомості про зняття
заборони на відчуження належного йому
майна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 3
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 16 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано
протиправними дії нотаріуса Луцької
районної державної нотаріальної
контори Волинської області щодо
накладення заборони відчуження усього
рухомого і нерухомого майна ОСОБА_3
Зобов'язано реєстраційну службу
головного управління юстиції у
Волинській області внести до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відомості про зняття
заборони відчуження належного ОСОБА_3
на праві власності нерухомого майна.

У касаційній скарзі реєстраційна
служба головного управління юстиції у
Волинській області, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення, як суд першої
інстанції, так і апеляційний суд,
виходили з того, що спір підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Однак з такими висновками судів
погодитися не можна.

Встановлено, що позов, який було
розглянуто судом із ухваленням рішення
по суті спору, пред'явлено до
приватного нотаріуса, який у даних
правовідносинах виступає як
спеціальний суб'єкт - державний
реєстратор, на якого покладаються
функції державного реєстратора прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних
ділянок та речових прав на нерухоме
майно» державний реєстратор, нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
починаючи з 1 січня 2013 року має доступ
до Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек і
використовує під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.

Ухвалюючи рішення, суди не врахували,
що внесення до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
відомостей про зняття заборони
відчуження нерухомого майна не
відноситься до повноважень
реєстраційної служби головного
управління юстиції у Волинській
області.

Разом з тим, у розділі ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України визначено: якщо нотаріус, який
наклав заборону, позбавлений
можливості зняти її (у разі смерті,
заміщення нотаріуса, у разі
неможливості виконання ним своїх
обов'язків, припинення нотаріусом
діяльності, передачі документів до
державного нотаріального архіву або з
будь-яких інших причин), заборона може
бути знята іншим нотаріусом. При цьому
таким нотаріусом направляється за
місцем зберігання справи, що містить
відомості про накладання заборони,
повідомлення про зняття заборони.

Згідно з п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір в порядку цивільного
судочинства, суди на вказані норми
матеріального права уваги не звернули;
пославшись на Закон України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", не
врахували, що дії приватного нотаріуса
із накладення заборони відчуження
нерухомого майна у Єдиний реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
є діями з державної реєстрації
відповідних відомостей, оскільки дії
нотаріуса з внесення заборони
відчуження на нерухоме майном
провадяться нотаріусом як спеціальним
суб'єктом, якому держава делегувала
функції державної реєстрації.

Ураховуючи те, що порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
допустили як суд першої інстанції, так
і суд апеляційної інстанції, судові
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 340, п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 340, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу реєстраційної служби
головного управління юстиції у
Волинській області задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 3 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 16 жовтня
2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до Луцької районної державної
нотаріальної контори Волинської
області, реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Волинській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко