У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів:
Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на Ѕ частину будівельних
матеріалів, використаних в процесі
самочинного будівництва за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 24 лютого 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 4 травня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначила, що з 1987 року
перебувала з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах, а з 27 липня 2003 року
по 10 жовтня 2008 року - у зареєстрованому
шлюбі.

Зазначила, що за час спільного
проживання ними здійснене самочинне
будівництво бази відпочинку
(міні-котеджу, сауни, ставків для
риборозведення) у с. Іспас Вижницького
району Чернівецької області, в процесі
якого використано будівельні
матеріали вартістю 20 000 гривень, у
зв'язку з чим просила суд визнати за нею
право власності на Ѕ частину
будівельних матеріалів.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24
лютого 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 4 травня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 27
липня 2003 року по 10 серпня 2008 року.

Рішенням Іспаської сільської ради №
216-13/07 від 4 грудня 2007 року ОСОБА_5 надано
згоду на збір матеріалів попереднього
погодження місця розташування
земельної ділянки з земель запасу для
будівництва міні-котеджу, сауни,
облаштування рекреаційної зони
відпочинку на умовах надання її в
оренду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
перебування у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем з 1987 року до
27 липня 2003 року, участі у будівництві
бази відпочинку (міні-котеджу, сауни,
ставків для риборозведення) у с. Іспас
Вижницького району під час фактичного
проживання та в період шлюбу з 27 липня
2003 року по 17 грудня 2008 року, а
також розміру частки позивача у
будівництві за кожен період, яка
визначається нормами ст. 112 ЦК України
та ст. 70 СК України відповідно.

Крім того, суди з посиланням на ч. ч. 1,2
ст. 376 ЦК України встановили, що
будівництво спірної будівлі бази
відпочинку (міні-котеджу, сауни)
здійснено за відсутності дозвільних
документів, належно затвердженого
проекту такого будівництва та
документів щодо відповідності будівлі,
санітарним, пожежним нормам і правилам.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, а також вірно
зазначили, що нормами ст.ст. 60,70 СК
України, якими обґрунтовувались
позовні вимоги, не регулюються
правовідносини щодо самочинного
будівництва.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, зводяться до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
оцінки, і висновків суду не
спростовують.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм
процесуального й матеріального права,
а тому передбачених ст. 338 ЦПК України
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24
лютого 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від 4 травня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:
Є.П.
Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік