У Х В А Л А

іменем україни

22 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого
Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Берег-Будгруп» про зобов'язання
вчинити дії та надати житло за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Берег-Будгруп» (далі - ТОВ
«Берег-Будгруп») на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
14 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вони разом з батьком, ОСОБА_4,
проживали та були зареєстровані у
АДРЕСА_1. 22 листопада 2000 року ОСОБА_4
вибув із вказаної квартири та знявся з
реєстрації. Будинок, де він проживає,
визнано аварійним. Рішенням
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 16 червня 2000 року № 329 були
затвердженні списки сімей, що
потребують відселення з квартир
вказаного будинку, до якого він теж був
включений. Рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від 30
жовтня 2003 року № 610 відповідачу були
делеговані функції замовника з
реконструкції кварталу у межах вулиці
Середньофонтанської, провулку
Бісквітного та провулку
Середньофонтанського, визначено його
забудовником кварталу та зобов'язано
надати громадянам, що потребують
відселення, інше благоустроєне житлове
приміщення. Проте відповідач жодних
дій по відселенню мешканців будинку не
здійснює, натомість почав виконання
робіт із знесення будинку, у якому він
проживає.

У зв'язку із цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд зобов'язати
відповідача: надати йому ізольоване
жиле приміщення - квартиру у м. Одеса,
яка б складалася із однієї житлової
кімнати, площею не менше 30,02 кв.м,
у межах кварталу (мікрорайону)
комплексної реконструкції
«Середньофонтанський»; надати
транспортний засіб та вантажників для
перевезення майна з квартири АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від
14 листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 14 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано ТОВ «Берег-Будгруп» надати
ОСОБА_3 у місячний строк ізольоване
жиле приміщення: квартиру у м. Одеса,
яка б складалася із однієї житлової
кімнати, площею не менше 30,02 кв.м, у
межах кварталу (мікрорайону)
комплексної реконструкції
«Середньофонтанський». У решті
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ
«Берег-Будгруп», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить вказані
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
відповідачем не виконано рішення
виконавчого комітету міської ради,
яким на відповідача покладено
обов'язок відселити мешканців
аварійного будинку, зокрема позивача,
який не може користуватися квартирою,
де він проживав, оскільки відповідачем
розпочато роботи по знесенню будинку.

Апеляційний суд погодився з таким
висновком суду першої інстанції,
зазначивши, що з 1997 року позивач
зареєстрований у АДРЕСА_1 та набув
право користування цим приміщенням.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 проживає
та зареєстрований у АДРЕСА_1. Вказаний
будинок визнано аварійним.

Рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради від 16 червня 2000
року № 329 були затвердженні поіменні
списки сімей, що потребують відселення
з квартир вказаного будинку, до яких
також включений ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради від 30 жовтня 2003
року № 610 ТОВ «Берег-Будгруп» були
делеговані функції замовника з
реконструкції кварталу у межах вулиці
Середньофонтанської, провулку
Бісквітного та провулку
Середньофонтанського, визначено його
забудовником кварталу та зобов'язано
надати громадянам, що потребують
відселення, іншого благоустроєного
житлового приміщення.

Відповідно до ст. 110 ЖК України
виселення громадян з житлових будинків
з наданням іншого благоустроєного
житлового приміщення здійснюється у
випадку, якщо будинок (житлове
приміщення) загрожує обвалом.

Заперечуючи проти позову, відповідач в
апеляційній скарзі зазначав, що
позивач був відселений до іншої
квартири, ордер на яку був виданий його
матері - ОСОБА_5

У матеріалах справи наявне рішення
виконавчого комітету Приморської
районної ради народних депутатів м.
Одеси від 6 березня 1992 року № 370, з
розділу 5 якого убачається, що
громадянка ОСОБА_5 складом сім'ї п'ять
осіб (вона, чоловік, син, син та
невістка) відселяються із
будмайданчика по АДРЕСА_2, на
яку їй видається ордер (а.с. 101-103).

Рішенням виконавчого комітету
Приморської районної ради народних
депутатів м. Одеси від 10 липня 1992 року №
1050 рішення виконавчого комітету
Приморської районної ради народних
депутатів м. Одеси від 6
березня 1992 року № 370 в частині видачі
ордеру ОСОБА_5 скасовано та у зв'язку з
виїздом невістки, ОСОБА_6, видано ОСОБА_5
складом сім'ї чотири особи (вона,
чоловік, син, син) ордер на
чотирикімнатну квартиру
АДРЕСА_2 (а.с. 98-99).

16 листопада 1999 року позивач, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 склали
заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 отримали ордер
на квартиру АДРЕСА_2 та повідомили, що
вони не мають наміру прописуватись у
вказаній квартирі (а.с. 95).

Посилання апеляційного суду на те, що
ОСОБА_3 у встановленому законом порядку
набув право користування квартирою
АДРЕСА_1 є припущенням, оскільки
представник позивача в судовому
засіданні визнав, що позивач постійно
проживає у квартирі, отриманій по
ордеру. Крім того, особовий рахунок
квартири АДРЕСА_1 був відкритий на ім'я
ОСОБА_5, який на даний час закритий
відповідно до рішення виконавчого
комітету Приморської районної ради
народних депутатів м. Одеси від 6
березня 1992 року. Ухвалювати судові
рішення, основані на припущеннях,
заборонено ч. 4 ст. 60
ЦПК України.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
апеляційний суд на зазначені вимоги
закону та обставини справи уваги не
звернув, доводів апеляційної скарги не
перевірив та не встановив, чи давав
позивач згоду на включення його до
ордера на нову квартиру. Встановлення
зазначених обставин впливає на
правильне вирішення спору, зокрема на
те, що він зобов'язаний вселитись до
житла, наданого за ордером.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, рішення апеляційного суду
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Берег-Будгруп» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 14 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко