АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц791/490/2014
Головуючий в І інстанції:
Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової
К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

з участю адвокатів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діє від
імені ОСОБА_4 та приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона 02 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_4 діючої в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_4, діюча в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6, приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,
обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначила, що 26 червня 2010 року близько 10
години 20 хвилин за участю автомобілів
«HYUNDAI SONATA» під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля ВАЗ 21121 під керуванням
ОСОБА_7 сталася дорожньо - транспортна
пригода.

Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди її чоловік ОСОБА_7 від
отриманих пошкоджень помер, малолітня
донька ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні
ушкодження, а автомобіль зазнав
механічних пошкоджень.

Вироком Суворовського районного суду
м. Херсона від 02.08.2013 року винним в
дорожньо - транспортній пригоді
визнано ОСОБА_6

Згідно страхового полісу №895159 від
28.02.2010 року, укладеного між приватним
акціонерним товариством «Українська
страхова компанія «АСКА» та ОСОБА_6
застраховано відповідальність перед
третіми особами за шкоду заподіяну під
час експлуатації автомобіля «HYUNDAI SONATA»
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач з урахуванням уточнених
позовних вимог в ході розгляду справи в
суді першої інстанції зазначала, що на
день смерті свого чоловіка їх донька
ОСОБА_5 є малолітньою та перебувала на
утриманні батька, а тому виходячи з
положень ст.1200 ЦК України має право на
відшкодування шкоди, завданої смертю
годувальника до досягнення 18-річного
віку, вважає, що сума відшкодування
повинна бути виплачена одноразово
страховою компанією за період 26.06.2010
року по 26.09.2013 року в сумі 7328,49 грн.,
виходячи із заробітної плати ОСОБА_7
4639,27 грн.: 3= 1546,42грн. за мінусом
отриманої пенсії у зв'язку з втратою
годувальника в розмірі 1358,51грн., а тому
стягненню підлягає сума 187.91грн. х
39місяців = 7328,49грн., а починаючи з 26.09.2013
року відшкодування шкоди повинен
сплачувати ОСОБА_6 в сумі 1546,42грн.

Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди автомобіль ВАЗ 21121 зазнав
механічні пошкодження, сума
відновлювального ремонту складає
46089,97грн., яку повинні відшкодувати
страхова компанія в сумі 25500грн., ОСОБА_6
в сумі 20 583,97 грн., а також понесені нею
витрати на проведення експертних
досліджень у розмірі 1042,66грн. і на
правову допомогу в сумі 2000грн.

Позивач просила стягнути з
відповідачів витрати пов'язані з
похованням чоловіка та встановленням
пам'ятника зі страхової компанії в
розмірі 51000грн. з ОСОБА_6 в розмірі
10790,80грн.

Окрім того, відповідачі повинні
відшкодувати завдану їй моральну
шкоду, спричинену смертю чоловіка в
розмірі 500000 грн., яку пов'язує з
перенесенням тяжких моральних
страждань, що впливають на її стан
здоров'я та вимушеність змін свого
звичайного за життя чоловіка способу
життя, оскільки зі смертю чоловіка,
який був основним годувальником сім'ї,
ведення домашнього господарства,
виховання та утримання доньки лягло на
її плечі. На користь доньки, яка
перебуваючи в автомобілі зазнала
тяжких тілесних ушкоджень, змушена
була тривалий час лікуватися і на даний
час потребує пластичної операції,
переносить фізичні та психологічні
страждання також просить стягнути в
рахунок відшкодування моральної шкоди
500000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 02 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Судом стягнуто на користь ОСОБА_4 з
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «АСКА»
на ремонтно - відновлювальні роботи
автомобіля ВАЗ 21121 - 24990грн., з ОСОБА_6
21093,97грн.;

- з приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «АСКА» в
рахунок компенсаційних витрат на
ритуальні послуги 18952,86грн. та в рахунок
компенсаційних витрат на виготовлення
пам'ятника 5000грн.;

з приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «АСКА»
витрати на лікування неповнолітньої
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4467,83грн.,
єдиним платежем за шкоду завдану
ОСОБА_5 у зв'язку з втратою годувальника
в сумі 7704,31грн. за період з 26.06.2010 року по
02.12.2013 року, в рахунок відшкодування
завданої ОСОБА_5 моральної шкоди 2550грн.

Судом стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 вартість витрат на проведення
експертного дослідження в сумі 950грн., в
рахунок відшкодування моральної шкоди
80000 грн., в рахунок відшкодування
моральної шкоди завданої ОСОБА_5 97450грн.

Судом стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 шкоду завдану ОСОБА_5 внаслідок
втрати годувальника в розмірі 1546, 42грн.
щомісячно, починаючи з 03.12.2013 року і до
досягнення дитиною 18 річного віку.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням
суду ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка діє від імені
ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
частково змінити, задовольнити позовні
вимоги в частині відшкодування витрат
на виготовлення пам'ятника в сумі 44338
грн. та спричиненої моральної шкоди
ОСОБА_7 в сумі 500000 грн. та неповнолітній
доньці ОСОБА_5 в сумі 500000 грн., а також
витрати на правову допомогу в сумі 2000
грн., посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

При цьому, зазначили, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
щодо граничної вартості пам'ятника в
сумі 5000 грн. висновки суду в цій частині
не відповідають обставинам справи, а
при визначенні розміру моральної шкоди
суд не врахував поведінку винної особи
- ОСОБА_6, який протягом більше трьох
років не проявляв каяття, не надавав
допомоги на поховання чоловіка та
лікування неповнолітньої дитини.

В апеляційній скарзі приватне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «АСКА» просить
рішення в частині стягнення із
страхової компанії матеріальної та
моральної шкоди скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_4 в
порушення Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» (в
редакції чинної на момент дорожньо -
транспортної пригоди) не зверталася до
страхової компанії з відповідними
документами про виплату страхового
відшкодування, а тому хибно прийшов до
висновку про наявність підстав для
стягнення.

При цьому суд не врахував, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження витрат,
пов'язаних з пошкодженням автомобіля,
хибним є також висновок суду про
стягнення на користь позивача витрат
понесених з організацією поминального
обіду, які відповідно до закону не
відшкодовуються.

Окрім того, суд першої інстанції без
відповідних медичних документів
стягнув витрати на лікування ОСОБА_5, та
витрати у зв'язку зі втратою
годувальника.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «АСКА» ОСОБА_4 її доводів не
визнала, рішення суду просить залишити
без змін.

ОСОБА_6 у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2
доводів скарги не визнав, рішення
суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4,
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
апеляційна скарга приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «АСКА» підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовуються особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно до вимог ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 26 червня 2010 року
близько 10 години 20 хвилин за участю
автомобілів «HYUNDAI SONATA» під керуванням
ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ 21121 під
керуванням ОСОБА_7 сталася дорожньо -
транспортна пригода.

Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди ОСОБА_7 від отриманих
пошкоджень помер, малолітня ОСОБА_5
отримала тяжкі тілесні ушкодження, а
автомобілі зазнала механічних
пошкоджень.

Вироком Суворовського районного суду
м. Херсона від 02.08.2013 року винним в
дорожньо - транспортній пригоді
визнано ОСОБА_6

Питання щодо відшкодування завданої
при цьому шкоди в кримінальній справі
не вирішено.

Згідно страхового полісу №895159 від
28.02.2010 року, укладеного між приватним
акціонерним товариством «Українська
страхова компанія «АСКА» та ОСОБА_6
застраховано відповідальність перед
третіми особами за шкоду заподіяну під
час експлуатації автомобіля «HYUNDAI SONATA»
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Про дорожньо - транспортну пригоду
ОСОБА_6 своєчасно повідомив страховика.

При визначенні розміру відшкодування,
що підлягає стягненню на користь
позивача з відповідачів суд першої
інстанції правильно керувався
положеннями ст.ст. 23, 1195, 1200, 1201 ЦК
України, Законом України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» і у
відповідності до зазначених норм права
обґрунтовано визначив розмір
матеріального та морального
відшкодування.

Разом із тим, висновок суду про
стягнення із страхової компанії витрат
пов'язаних з похованням до яких
позивачем включені також витрати на
поминальні обіди не відповідає нормам
матеріального права.

Згідно ст.2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
визначено зокрема, що поховання
померлого - це комплекс заходів та
обрядових дій, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом у могилу або урни з прахом
у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових
дій розуміється, зокрема організація
поховання померлого і проведення у
зв'язку з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Отже, витрати на проведення
поминального обіду, який проводиться
після поховання не відносяться до
витрат з поховання, які відповідно до
Закону не відшкодовує ні страховик ні
особа - заподіювач шкоди.

Таким чином, ухвалюючи рішення про
стягнення із страхової компанії витрат
на поховання в сумі 18952,86 грн., суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що до зазначених витрат включені
витрати на поминальні обіди на
загальну суму 17093,41 грн., тому рішення
суду в цій частині підлягає зміні, а
стягнута судом в рахунок компенсації
витрат на ритуальні послуги сума
зменшенню з 18952,86 грн. до 1859,45 грн.

Відповідно до ст.1201 ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Пленуму Верховного Суду України в п.24
постанови №6 від 27.03.1992року (з
послідуючими змінами та доповненнями)
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснив, що
витрати на виготовлення пам'ятників і
огорож визначаються виходячи з їх
фактичної вартості, але не вище
граничної вартості стандартних
пам'ятників і огорож в даній
місцевості.

Судом першої інстанції правильно
з'ясовано граничну вартість
стандартних пам'ятників і огорож в
Херсонській області, висновки суду в
цій частині не спростовані апелянтами
належними та допустимими доказами, а
тому колегія суддів вважає, правильним
висновок суду першої інстанції про
відшкодування витрат на виготовлення
надгробного пам'ятника в межах
граничної вартості стандартних
пам'ятників і огорож, а доводи
апеляційних скарг щодо неправильного
визначення зазначеного розміру такими,
що позбавлені правового
обґрунтування.

Безпідставним є посилання приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «АСКА», як на
підставу неправильного висновку суду
відносно граничної вартості пам'ятника
на постанову Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України №45 від 03 жовтня 2008
року «Про витрати на поховання та
пов'язані з цим ритуальні послуги у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного
захворювання», оскільки дана постанова
не може бути застосована до спірних
правовідносин.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження витрат,
пов'язаних з пошкодженням автомобіля, а
наявний в матеріалах справи висновок
оцінювача не є таким доказом колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_6 своєчасно повідомив страхову
компанію про страховий випадок, проте
страховик в порушення вимог ст.34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній на час
дорожньо - транспортної пригоди, така
норма міститься і в новій редакції
закону) не направив аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку або
знаходження пошкодженого майна для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків, не вчинено
таких дій страховиком і під час
розгляду кримінальної справи.

У такому випадку потерпілий має право
самостійно обрати аварійного комісара
або експерта для визначення розміру
шкоди, прийнятий судом звіт про оцінку
майна №023 від 15.10.2010 року, проведений
експертом - оцінювачем, відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України за № 14352092 від 24.11.2003 року
(в редакції наказу від 24.07.2009 року) на
думку колегії суддів є належним
доказом на підтвердження розміру
шкоди, яка визначена в розмірі 46
083,97грн., а ринкова вартість автомобіля
визначена в сумі 48330,10грн., при цьому
позивач не визнає зазначений
автомобіль фізично знищеним, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано
визначив з урахуванням ліміту
відповідальності страховика розмір
грошового відшкодування матеріальних
збитків (а.с. 5-12).

Доводи апеляційної скарги про
відсутність правових підстав для
стягнення страхового відшкодування, у
зв'язку з тим, що позивач не зверталася
до страхової компанії з заявою про
виплату страхового відшкодування
колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки
матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_6 виконав вимоги закону щодо
повідомлення страховика про страховий
випадок, в ході розгляду кримінальної
справи ОСОБА_7 були заявлені вимоги до
страховика, однак вони не знаходять
свого вирішення протягом тривалого
періоду часу, як в кримінальній так і в
цивільній справі, а на інші передбачені
законом підстави для відмови у виплаті
страхового відшкодування страхова
компанія не посилається.

Колегія суддів не приймає до уваги
заперечення страхової компанії з
приводу невідповідності наданих
позивачем доказів на лікування ОСОБА_5,
оскільки призначення медичних
препаратів і їх придбання підтверджено
медичними документами та відповідними
чеками.

Безпідставними є посилання страхової
компанії на те, що суд першої інстанції
при визначенні розміру витрат у зв'язку
із втратою годувальника не врахував, що
позивачем надано довідка про дохід
померлого не за останній календарний
рік, як того вимагає Закон, а лише за
шість місяців, що призвело до невірно
визначеної суми відшкодування,
оскільки постанова від 31.12.2004 року за
№1776 «Про затвердження Порядку
проведення розрахунку розміру
страхового відшкодування утриманцям у
зв'язку із смертю годувальника
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди» втратила чинність 19.12.2012 року,
а стягнений розмір відшкодування
визначений судом із доходу за шість
місяців не порушує прав страховика,
інші особи не оскаржили рішення суду в
цій частині.

Посилання апелянтів ОСОБА_4, ОСОБА_2
щодо неправильного визначення розміру
морального відшкодування, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
такий розмір визначений судом
відповідно до вимог ст.23 ЦК України з
урахуванням фактичних обставин справи
та загальних засад цивільного
законодавства розумності і
справедливості.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
стягненні витрат на правову допомогу
за відсутності їх документального
підтвердження, не надані такі докази і
в ході розгляду справи в апеляційному
порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в іншій частині рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка
діє від імені ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА»
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона 02 грудня 2013 року в частині
стягнення компенсаційних витрат на
ритуальні послуги змінити.

Визначену до стягнення із страхової
компанії на користь ОСОБА_4 в рахунок
компенсаційних витрат на ритуальні
послуги суму зменшити з 18952,97грн. до
1859,45грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: