АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Альфа Банк» про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, поділ майна та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, поділ майна, зобов'язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 19.12.2013 року задоволено
зустрічний позов. Встановлено факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
січня 2004 року по квітень 2013 року. В
порядку поділу майна у власність
ОСОБА_2 виділено автомобіль марки
«Тойта Прадо» д.н.з. НОМЕР_5, у власність
ОСОБА_3 - автомобіль марки «Хюндай
Туксон» д.н.з. НОМЕР_4. Зобов'язано
ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 автомобіль
«Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_4. У
задоволенні первісного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 ставиться питання про
скасування рішення суду в частині
поділу майна і ухвалення в цій частині
нового про відмову у задоволенні
зустрічного позову та задоволення
первісного позову, яким визнати за
ОСОБА_2 право власності на 12 частину
автомобіля марки «Хюндай Туксон» д.н.з.
НОМЕР_4. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та
процессуального права, не
відповідність висновків суду
обставинам справи та їх
несправедливість. Зазначає, що суд
безпідставно не урахував, що виділений
йому автомобіль «Тойота Прадо» був
придбаний в інтересах сім'ї, у кредит,
який ще не виплачений та перебуває під
заставою. Вважає, що за кожною із
сторін має бути визнане право
власності на 12 частину автомобіля
«Хюндай Туксон» .

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав з підстав наведених в ній.

Відповідач та її представник вважали,
що спір вирішений судом правильно,
просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цих межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом сторони проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
січня 2004 року по квітень 2013 року.

За час спільного проживання ними
придбані два автомобіля марки  «Тойта
Прадо» д.н.з. НОМЕР_5 , оформлений на ім'я
ОСОБА_2 та марки «Хюндай Туксон» д.н.з.
НОМЕР_4, оформлений на ОСОБА_3

Кожна з сторін користувалася
автомобілем оформленим на її ім'я.

Вартість автомобілів погоджена
сторонами й становить: автомобіля
марки «Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_4- 97 000
грн.; автомобіля марки  «Тойта Прадо»
д.н.з. НОМЕР_5 - 284 479.13 грн.

При цьому за автомобіль «Тойта Прадо»
сторонами під час проживання однією
сім'єю сплачено перший внесок в сумі 60
600 грн. та 199 643 грн. на погашення
кредитних зобов'язань ОСОБА_2 згідно
кредитного договору № 490041640 від 16.07.2007
року укладеного між ним та ПАТ «Альфа
Банк» .

Отже, за час спільного проживання за
автомобіль «Тойта Прадо» сплачено із
спільних коштів сторін 260 243 грн. ( 199 643 +
60 600).

Зазначені встановлені судом обставини
сторони визнали та не оспорюють.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної власності
жінки та чоловіка, які не перебувають у
шлюбі між собою, поширюються положення
Глави 8 цього Кодексу .

Так, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя (ст. 60 СК
України).

Дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності (ч.1 ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено,
зокрема, домовленістю між ними (ч.1 ст.70
СК України ).

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають значення для
справи. Неподільні речі присуджуються
одному із подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними. (ч.ч.1, 2
ст. 71 СК України).

Звертаючись до суду із позовами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 ставили питання про поділ
транспортних засобів,які за своєю
природою є рухомим неподільним майном.

Ураховуючи вищевказані положення
Сімейного кодексу України суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про поділ майна придбаного
під час проживання сторін однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з присудженням
кожній з сторін по автомобілю .

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає,що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 19 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/9855/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2663
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.