АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-2620/14
Головуючий у 1-й інстанції - Мальченко
Доповідач - Заришняк Г.М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенка О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 10 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1,
який діє в інтересах малолітніх дітей:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи:
Головне управління юстиції у м. Києві,
Служба у справах дітей Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
вселення, усунення перешкод в
користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_3 з
позовом до ОСОБА_4, треті особи: Головне
управління юстиції у м. Києві, Служба у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про вселення, усунення перешкод
в користуванні житлом.

Зазначав, що з 22.08.2001 р. по травень 2011р.
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_8, з якою та малолітніми дітьми
проживав за адресою: АДРЕСА_2. Після
розлучення він знявся з реєстраційного
обліку та переїхав проживати до своєї
матері за адресою: АДРЕСА_1. Діти
залишилися проживати з матір'ю. Після
смерті ОСОБА_8 відповідачка та її дочка
ОСОБА_5 вигнали дітей з квартири
АДРЕСА_2, що змусило його забрати дітей
до свого помешкання в однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, де він проживає разом
із матір'ю. Після смерті матері
малолітні діти успадкували кожний по 1/8
частині спірної квартири, проте
позбавлені можливості користуватися
та проживати в зазначеній квартирі, а
тому він змушений звернутися до суду та
просити вселити його й малолітніх
дітей в квартиру АДРЕСА_2 і зобов'язати
відповідачку не перешкоджати їм у
користуванні житлом.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивач
підтримав апеляційну скаргу з підстав
та доводів, наведених в ній.

Представник відповідачки та третя
особа ОСОБА_5 проти апеляційної скарги
заперечували, вважаючи рішення суду
законним.

Треті особи: представники Головного
управління юстиції у м. Києві, Служби у
справах дітей Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації та
ОСОБА_6 у судове засідання не з»явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо
вселення у спірну квартиру малолітніх
дітей та усунення перешкод в
користуванні ними спірним житловим
приміщенням, суд виходив з того, що
малолітні діти в силу свого віку не
можуть самостійно користуватися
спірною квартирою.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

Судом встановлено, що позивач з 22.08.2001
р. перебував з ОСОБА_8 в
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано 17.05.2011 р.

До розлучення подружжя та їх
малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали
та були зареєстровані у спірній
квартирі за адресою : АДРЕСА_2.

Зазначена квартира належала на праві
власності ОСОБА_8 та відповідачці
ОСОБА_4 в рівних частках.

Після розлучення позивач змінив
адресу місця проживання та
реєстрації, малолітні діти залишилися
проживати з матір»ю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частини квартири
АДРЕСА_2 .

27.09.2012 р. батьки покійної, треті особи
по справі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, звернулися
до 15-тої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини , що відкрилась
після смерті їх дочки ОСОБА_8

03.12.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до 15-тої
Київської державної нотаріальної
контори в інтересах дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
із заявою про прийняття спадщини, яка
відкрилась після смерті матері
малолітніх дітей.

07.11.2012 р. державним нотаріусом 15-ої
Київської державної нотаріальної
контори спадкоємцям майна померлої
ОСОБА_8 були видані свідоцтва про
право на спадщину за законом,
відповідно до яких малолітні діти
набули право власності кожен по 1/8
частині вказаної квартири (а.с.96-101).

Із довідки по формі № 3 від 04.10.2013 р. за
№1175 вбачається, що у спірній квартирі
зареєстровані малолітні діти ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3,
та відповідачка ОСОБА_4 (а.с. 58, 94 )

Згідно з довідкою ЖБК « Молодіжний-18»
від 05.12.2012 р. позивач ОСОБА_1
зареєстрований та проживає разом з
матір»ю в однокімнатній квартирі за
адресою : АДРЕСА_1. За вказаною адресою
разом з батьком також проживають без
реєстрації його малолітні діти (а.с.12).

Відповідно до ст. 173 Сімейного кодексу
України батьки і діти можуть бути
самостійними власниками майна.
Неповнолітня дитина може стати
власником житла і результаті заповіту,
дарування, купівлі квартири, при
приватизації.

На підставі ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 3 ст.319 ЦК України закріплено,
що усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо
вселення у спірну квартиру малолітніх
дітей, суд першої інстанції в супереч
вимогам закону неправомірно позбавив
дітей можливості користуватися
належною їм власністю для проживання,
порушивши їх майнові права.

Згідно зі ст.155 ЖК України власник
квартири чи її частки не може бути
позбавлений права користування жилим
приміщенням і вправі вимагати усунення
будь-яких порушень його права.

Зі справи вбачається, що відповідачкою
чиняться перешкоди у вселенні
малолітніх дітей позивача у спірне
помешкання, у зв»язку з чим ОСОБА_1
неодноразово звертався із заявами до
Деснянського РУ ГУ МВС України в
м.Києві (а.с 13-14 ).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо вселення у спірну квартиру
малолітніх дітей та усунення перешкод
в користуванні ними спірним житловим
приміщенням, а тому рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення вказаних позовних вимог.

Та обставина, що діти позивача є
малолітніми, не є підставою для
позбавлення їх права користуватися
належним їм на праві власності майном.

Разом з тим, не ґрунтуються на вимогах
закону доводи ОСОБА_1 про те, що він, як
батько малолітніх дітей, має бути
вселений до спірної квартири разом з
дітьми. Позивач не є співвласником
спірної квартири, в зазначеній
квартирі не зареєстрований та не
набув інших підстав для користування
зазначеним житлом, а тому висновки суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для вселення позивача в
зазначену квартиру є обґрунтованими.

Рішення суду в цій частині відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст..303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 10 грудня 2013 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо вселення
малолітніх дітей та усунення перешкод
в користуванні ними житловим
приміщенням - скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, якими вселити
малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
квартиру АДРЕСА_2 та зобов'язати
відповідачку ОСОБА_4 не перешкоджати
малолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3
користуватися квартирою АДРЕСА_2.

В решті дане рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: