У Х В А Л А

27 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
рішення апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року та ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Іванківської районної спілки
споживчих товариств, ОСОБА_3, третя
особа - Київська обласна спілка
споживчих товариств, про визнання
недійсними постанов правління і ради
Іванківської районної спілки
споживчих товариств, визнання
договорів купівлі-продажу недійсними,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що вони є
членами Іванківської районної спілки
споживчих товариств. У 2009 році їм стало
відомо, що 5 листопада 2005 року між
Іванківською районною спілкою
споживчих товариств та ОСОБА_3
укладений договір купівлі-продажу
частини приміщення універмагу, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Рішення про
продаж даного приміщення прийняте
правлінням у формі постанови від 11
серпня 2005 року № 27, яка затверджена
постановою ради Іванківської
райспоживспілки від 6 вересня 2005 року
№10. 29 липня 2006 року між Іванківською
райспоживспілкою та ОСОБА_3 укладений
договір купівлі-продажу нежилого
приміщення (кондитерського цеху) по
АДРЕСА_2. Рішення про продаж даного
приміщення також прийняте правлінням
Іванківської райспоживспілки у формі
постанови від 22 грудня 2005
року № 51, яка затверджена постановою
ради Іванківської райспоживспілки від
30 грудня 2005 року. Обов'язковою
передумовою вирішення питання про
продаж майна Іванківською
райспоживспілкою є згода Київської
облспоживспілки, що передбачено п.1.5
Договору делегування повноважень та
виконання окремих функцій від 10 січня
1994 року, укладеного між Київською
облспоживспілкою та Іванківською
райспоживспілкою, однак Київська
облспоживспілка такого дозволу не
надавала.

Ураховуючи викладене, позивачі просили
суд: визнати недійсними постанови
правління Іванківської районної
спілки споживчих товариств від
11 серпня 2005 року № 27 та від 22 грудня
2005 року № 51; визнати недійсними
постанови ради Іванківської районної
спілки споживчих товариств від 6
вересня 2005 року № 10 та від 30 грудня 2005
року; визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 5 листопада 2005 року,
укладений між Іванківською
райспоживспілкою та ОСОБА_3, про продаж
частини приміщення універмагу
(підсобні приміщення); визнати
недійсним договір купівлі-продажу від
29 липня 2006 року, укладений між
Іванківською райспоживспілкою та
ОСОБА_3, про продаж нежилого приміщення
(кондитерського цеху); застосувати
наслідки недійсності правочинів у
вигляді виселення ОСОБА_3 із зазначених
приміщень; стягнути з Іванківської
райспоживспілки на користь ОСОБА_3 60
тис. грн.

Рішенням Іванківського районного суду
Київської області від 26 квітня
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково: визнано
недійсними постанови правління
Іванківської районної спілки
споживчих товариств від 11 липня 2005 року
№ 27 та від 22 грудня 2005 року №51; визнано
недійсними постанови Ради
Іванківської районної спілки
споживчих товариств від 6 вересня 2005
року № 10 та від 30 грудня 2005 року «Про
продаж кондитерського цеху»; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
нежилого приміщення (магазин) по
АДРЕСА_1 від 5 листопада 2005 року,
укладений між Іванківською районною
спілкою споживчих товариств та ОСОБА_3;
визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
(кондитерський цех) по АДРЕСА_2 від 29
липня 2006 року, укладений між
Іванківською районною спілкою
споживчих товариств та ОСОБА_3;
стягнуто з Іванківської районної
спілки споживчих товариств на користь
ОСОБА_3 60 тис. грн, сплачених ним за
договорами купівлі-продажу; повернуто
у власність Іванківської районної
спілки споживчих товариств нежиле
приміщення (кондитерський цех)
загальною площею 157,2 кв. м, що
знаходиться по АДРЕСА_2, та нежиле
приміщення (магазин) загальною нежилою
площею 106,6 кв. м, що
знаходиться по АДРЕСА_1. У реші позову
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року залишено
без змін.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд рішення апеляційного суду
Київської області від 12 вересня 2013 року
та ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року з підстави неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального закону, а саме ч. 1 ст. 203,
ст. ст. 215, 216, ч. 1 ст. 261 ЦК України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів ОСОБА_3 додав ухвали колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
24 лютого 2010 року (6-24662св09), від 9
листопада 2011 року та ухвалу судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 листопада 2010 року (6-2237ск10)
постановлені за результатом розгляду,
на думку заявника, аналогічних справ,
де по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Крім того, наданою для порівняння
ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 24 лютого 2010 року скасовано
рішення суду нижчої інстанції із
передачею справи на новий розгляд,
тобто остаточно вирішення спору та
викладення правової позиції судом
касаційної інстанції не відбулося.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Зі змісту інших судових рішень, на які
заявник посилається як на підставу
перегляду рішення апеляційного суду
Київської області від 12 вересня 2013 року
та ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013
року, вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, яке полягає в тому, що
в одному випадку суд касаційної
інстанції прийшов до висновку, що
правління Іванківської районної
спілки споживчих товариств не мало
права приймати рішення про відчуження
майна товариства, крім того, укладенням
спірних договорів були порушені права
та законні інтереси Київської обласної
спілки споживчих товариств, внаслідок
чого за її апеляційною скаргою спірні
договори та рішення, на підставі яких
вони укладені, визнано недійсними, не
врахувавши при цьому статус
добросовісних набувачів; а в іншому - до
висновку, що Іванківська районна
спілка споживчих товариств на час
укладення договорів купів-лі-продажу
вийшла зі складу Київської обласної
спілки споживчих товариств і не
потребувала погодження відчуження
нерухомого майна з правлінням обласної
спілки споживчих товариств, зокрема,
Київська обласна спілка споживчих
товариств ставила вимоги про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними,
стороною яких вона не була, не
обґрунтувавши при цьому, яким чином
вони порушують її права.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Іванківської районної спілки
споживчих товариств, ОСОБА_3, третя
особа - Київська обласна спілка
споживчих товариств, про визнання
недійсними постанов правління і ради
Іванківської районної спілки
споживчих товариств, визнання
договорів купівлі-продажу недійсними
до провадження Верховного Суду
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А. Черненко