Справа № 368/1598/13-ц Головуючий у І
інстанції Кириченко В.І.Провадження №
22-ц/780/1471/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 43
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кагарлицього районного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кагарлицького
районного сектору Управління
Державної міграційної служби в
Київській області, третя особа: Служба
у справах дітей Кагарлицької районної
державної адміністрації про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житлом та зобов'язання
зняти з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач
звернувся з вказаним позовом до суду
першої інстанції обґрунтовуючи тим, що
він згідно договору дарування від 16
листопада 1991 року є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідно
до довідки виконавчого комітету
Кагарлицької міської ради № 3710 від 26
липня 2013 року станом на 26 липня 2013 року
у зазначеному будинку зареєстровані
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак починаючи з 2009 року, після
розірвання шлюбу з ОСОБА_4 відповідачі,
будучи зареєстрованими у вказаному
будинку, не проживають у ньому та не
використовують його для тимчасового
або постійного проживання.

На підставі викладеного, просив
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими що втратили право
на користування житловим будинком
АДРЕСА_1 та зобов'язати Кагарлицький
районний сектор Управління Державної
міграційної служби в Київській області
зняти з реєстрації відповідачів.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що суд першої інстанції помилково
застосував до спірних правовідносин
норми ст. 18 Закону України «Про охорону
дитинства» та ч. 1,2 ст. 160 СК України.
Оскільки предметом спору було визнання
відповідачів такими, що втратили
право користування жилим приміщенням

Також не відповідає дійсності той факт,
що відповідачі не мають іншого житла
для проживання, так як вони проживають
разом із матір'ю ОСОБА_4 у квартирі, що
належить їй на праві власності.

Враховуючи викладене в апеляційній
скарзі, просив скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів

апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач згідно договору дарування від
16 листопада 1991 року є власником
житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Кагарлицької міської ради №
3710 від 26 липня 2013 року станом на 26 липня
2013 року у вищевказаному будинку
зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є дітьми
позивача та ОСОБА_4

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням порушить його інтереси, а
тому є неприпустимим. Визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, також суперечить вимогам
чинного законодавства, оскільки вона
не могла проживати у спірному будинку
через проживання в ньому квартирантів.

Таким чином, колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим жилим приміщенням у
разі відсутності члена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
власника жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником.

Відповідно до ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років визначається за згодою
батьків, а дитини, яка досягла десяти
років, визначається за згодою батьків
та самої дитини.

Місце проживання неповнолітнього сина
позивача ОСОБА_3 разом із матір»ю
ОСОБА_4 не визначалось, а тому суд
прийшов до правильного

висновку про те, що відповідач ОСОБА_3
має право користуватись будинком
нарівні з позивачем і не може бути
визнаним таким, що втратив право на
користування цим будинком.

Щодо відмови у задоволенні позову до
ОСОБА_2, судова колегія також з ним
погоджується, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що вона є студенткою
денної форми навчання і у зв»язку із
навчанням тимчасово проживає у
м.Києві. Крім того, в спірному будинку
2011 пов есну 2013 року проживали
квартиранти, що також унеможливлювало
проживання ОСОБА_2 в будинку.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку проте,
що ОСОБА_2 не проживала в будинку з
поважних причин, а тому обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
оскаржуваному рішенні суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, а рішення суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: