Справа № 473/5038/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" лютого 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.,

За участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3, в якому просила
усунути перешкоди у користуванні
житловим будинком, що розташований за
адресою АДРЕСА_2, який належить
відповідачу на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу № 851
від 19.11.1997 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що житловий будинок
належить їй та відповідачу на праві
спільної сумісної власності, оскільки
був придбаний у період шлюбу з
відповідачем. У вказаному будинку
зареєстрована позивачка, її діти та
відповідач. Однак на теперішній час
вона позбавлена можливості
користуватися будинком, оскільки
через сімейний скандал вона була
змушена покинути будинок та на
сьогоднішній день проживає в будинку
своєї бабусі. Відповідач змінив замки
до вхідних дверей та створює перепони
для позивача в користуванні належним
їй будинком.

Посилаючись на викладене, позивач
просила усунути перешкоди у
користуванні будинком, що належить їй
на праві власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, пояснили,
що після сімейної сварки вона змушена
була разом з донькою покинути будинок,
однак коли намагалася повернутися, то
відповідач почав перешкоджати їй в
цьому. На сьогоднішній день відповідач
проживає в будинку та змінив замки до
вхідних дверей. Позивачка не має
можливості потрапити в будинок,
змушена проживати в будинку своєї
бабусі разом з дочкою, в якому відсутні
зручності.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог, при
цьому відповідач пояснив, що позивачка
за власною волею покинула будинок. На
сьогоднішній день він проживає в
будинку та дійсно змінив замки з метою
перешкодити позивачу потрапити в
будинок. Вважає, що їх спільне
проживання та користування житловим
будинком не можливо.

Вислухавши сторони, дослідивши
та оцінивши матеріали справи, в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
прийшов до наступного.

В судовому засіданні
встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 01.06.1996 року . 26
травня 1999 року шлюб між ними було
розірвано, однак 03 березня 2007 року шлюб
було повторно зареєстровано у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Вознесенську
реєстраційної служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції у
Миколаївській області. (а.с.5,6,7).

Від даного шлюбу сторони мають
двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

В судовому засіданні було
встановлено, що 19 листопада 1997 року
відповідач ОСОБА_3, перебуваючи в шлюбі
з позивачкою придбав житловий будинок
АДРЕСА_2, зареєструвавши договір
купівлі-продажу на Універсальній
товарній біржі «Віконт - Т». Рішенням
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 14 лютого 2014
року вказаний договір купівлі-продажу
житлового будинку був визнаний
дійсним.

У вказаному житловому будинку
зареєстрована позивач ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_3 та їх неповнолітні
діти.

В судовому засіданні було
встановлено та не заперечувалося
сторонами, що позивачка з вересня 2013
року по сьогоднішній день не проживає в
житловому будинку, що також
підтверджується довідкою вуличного
комітету від 25 жовтня 2013 року (а.с.12).
Згідно довідки вуличного комітету від
18 грудня 2013 року позивачка разом з
донькою проживає в будинку своєї
бабусі за адресою АДРЕСА_1. (а.с.31).

Сторонами також не
заперечувалося, що позивачка виїхала з
будинку разом зі своєю донькою після
сімейної сварки, вона декілька разів
намагалася повернутися до свого
домоволодіння, однак з боку
відповідача чинилися перешкоди.
Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача до Вознесенського
МВ УМВС України в Миколаївській
області з заявою про вжиття заходів
впливу на відповідача, про що свідчить
висновки ДІМ СДІМ Вознесенського МВ
УМВС від 27.10.2013 року. (а.с.32).

Крім цього в судовому засіданні було
встановлено та визнавалося
відповідачем, що останній змінив замки
в житловому будинку, намагаючись
перешкодити позивачу потрапити в
будинок.

Отже, зазначені обставини свідчать про
наявність перешкод в користуванні
позивачем житловим будинком.

Так, Конституцією України (ст. 41)
та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року
відповідно до Закону України від 17
липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції", закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового
будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

За таких обставин, з урахуванням
вимог ч. 1 ст. 383, ст. 391 ЦК України,
порушене право позивача на
користування житловим будинком
підлягає захисту, а позовні вимоги щодо
усунення перешкод в користуванні
будинком - задоволенню.

На відповідача слід покласти
обов'язок не чинити перешкоди в
користуванні житловим будинком, не
міняти замки та передати ключі від
житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
житловим будинком - задовольнити
повністю.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні
належним їм на праві власності
житловим будинком АДРЕСА_2 не
змінювати замки та передати ключі від
житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: М.М.
Ротар