Провадження №2/761/1135/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
про визнання недійсним протокольного
рішення комісії з розгляду спірних
питань актів про порушення ПКЕЕН та
умов договорів Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
№ 610 від 17.10.2013 року, прийняте на
підставі акту № 2115 від 20.08.2013 року,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
протокольного рішення комісії з
розгляду спірних питань актів про
порушення ПКЕЕН та умов договорів
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» № 610 від 17.10.2013 року,
прийняте на підставі акту № 2115 від
20.08.2013 року.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що комісією ПАТ
«Київенерго» з розгляду спірних питань
актів про порушення ПКЕЕН та умов
договорів ПАТ «Київенерго» № 610 від
17.10.2013 року прийнято рішення про
стягнення з позивача за не обліковану
енергію за період з 21.02.2013 року по 20.08.2013
року в сумі 9711,42 грн. Зазначене рішення
прийнято на підставі Акту про
порушення № 21115 від 20.08.2013 року.

Відповідно до рішення комісії
нарахування проведено згідно з п. 3.4 та
за формулою № 3.1 Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами ПКЕЕ (ПКЕЕН).

Позивач вважає, що рішення комісії з
розгляду спірних питань актів про
порушення ПКЕЕН та умов договорів № 610
від 17.10.2013 року є незаконним. Члени
комісії, що приймали оскаржуване
рішення, не були присутні під час
огляду приладів обліку споживання
електричної енергії, а тому законність
рішення комісії безпосередньо
залежала від об'єктивності даних
викладених в акті про порушення № 21115
від 20.08.2013 року та від правильності
оформлення акту і відповідності його
закону та підзаконним актам.

Серед документів, які були розглянуті
комісією відсутній документ, який
підтверджує факт опломбування, тому
комісія була не вправі визначити обсяг
та вартість електричної енергії не
облікованої внаслідок порушення
споживачем згідно пунктом 3.4 за
формулою № 3.1 Методики.

З урахуванням викладеного позивач
просить визнати недійсним протокольне
рішення комісії з розгляду спірних
питань актів про порушення ПКЕЕН та
умов договорів ПАТ «Київенерго» № 610
від 17.10.2013 року, прийняте на підставі
акту № 2115 від 20.08.2013 року.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, просили його задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти позову,
оскільки вважають оскаржуване
рішенням законним. Крім того
представники відповідача пояснили, що
позивач самовільно встановив
трьохфазний лічильник, при цьому на
протязі 3-4 років не надав до ПАТ
«Київенерго» документів, які дають
право користуватися таким
електролічильником. Також зазначили,
що даний лічильник не був опломбований,
що є грубим порушення чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 17.10.2013 року відбулося
засідання комісії з розгляду спірних
питань актів про порушення ПКЕЕН та
умов договорів. Засідання відбулося за
участю споживача ОСОБА_1 На засіданні
комісією було розглянуто Акт про
порушення № 21115 від 20.08.2013 року з метою
встановлення правомірності складання
акту та обсягу та вартості
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ
(ПКЕЕН), яка підлягає оплаті споживачем.

Комісією встановлено, що споживач
ОСОБА_1 на об'єкті за адресою АДРЕСА_1
порушив Правила користування
електричною енергією. Також комісією
було прийнято рішення про проведення
нарахування згідно п. 3.4 та за формулою
№ 3.1 Методики визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами ПКЕЕ (ПКЕЕН), за період з
21.02.2013 року по 20.08.2013 року в сумі 9711,42 грн.

Згідно Акту про порушення № 21115 від
20.08.2013 року під час перевірки
електролічильника за адресою
проживання позивача АДРЕСА_1, було
встановлено відсутність пломби
електропередавальної організації на
клемній кришці розрахункового приладу
обліку, а також встановлено самовільна
заміна електролічильника.

В судовому засіданні позивач не
заперечував, що встановив трьохфазний
лічильник, який не був опломбований,
однак, вважає, що акт, на підставі якого
було прийнято оскаржуване рішення не
відповідає п. 6.41 Правил користування
електричною енергією, оскільки в Акті
були відсутні посилання на пункти
Правил, якими кваліфікується
порушення, що фактично позбавляє
комісію можливості прийняти законне та
обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 8 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою КМ України №
1357 від 26.07.1999 ( далі ПКЕЕН) визначено, що
прилади обліку електричної енергії
мають бути придбані, встановлені,
підключені енергопостачальником.

Крім цього пунктом 10 ПКЕЕН
передбачено, що прилади обліку
встановлюються відповідно до вимог
правил улаштування електроустановок.
Прилад обліку повинен мати пломбу з
відбитком повірочного клейма
територіального органу
Держспоживстандарту та пломбу з
відбитком клейма або логотипу
енергопостачальника.

Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач
електричної енергії зобов'язаний:
дотримуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору; забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та побутових електроприладів;
забезпечувати збереження приладів
обліку і пломб на них у разі розміщення
приладу обліку в квартирі або на іншому
об'єкті споживача; узгоджувати з
енергопостачальником нові підключення
та переобладнання внутрішньої
електропроводки, здійснювані з метою
збільшення споживання електричної
потужності.

Доводи позивача, що Акт № 2115 від 20.08.2013
року має суттєві порушення, оскільки не
відповідає ПКЕЕН, а розрахунок
визначення обсягу та вартості не
облікованої енергії здійснений
комісією у розмірі 9711,42 грн за період з
21.02.2013 року по 20.08.2013 року не ґрунтується
на доказах про фактично використану не
облікову електроенергію та є
припущенням, суд не приймає до уваги з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивач в судовому засіданні не надав
жодних доказів, що відомості, викладені
в акті № 2115 від 20.08.2012 року не
відповідають дійсності, а саме:
позивачем не було надано, зокрема,
квитанції як доказ того, що позивач
своєчасно та в повній мірі сплачував
кошти за використання електроенергії.

В матеріалах справи міститься
розрахунок обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН
за актом від 20.08.2013 року № 21115, з якому
вбачається, що за позивачем рахується
заборгованість в розмірі 9711,42 грн.

Слід зазначити, що факт не
опломбування електролічильника є
грубим порушенням п.п. 8, 42 ПКЕЕН.

Також позивач посилався на
невідповідність ПКЕЕН Акт № 2115 в якому
йде посилання в п.2 на акт про
збереження пломб та/або акт про
опломбування, оскільки вказаного акту
не існує і він такий акт не підписував.

Проте, суд вважає такі доводи
позивача також безпідставними,
оскільки акт про збереження пломб
та/або акт про опломбування може бути
складений в тому разі, коли до
перевірки електролічильник був
опломбований, в даному випадку, як вже
зазналося вище, електролічильник, який
встановлений за адресою проживання
позивача ніколи не опломбовувався.

Не можуть братися до уваги твердження
позивача, що оскільки в Акті відсутні
посилання на пункти ПКЕЕН, які були
порушені позивачем, оскаржуване
рішення підлягає скасуванню. З цього
приводу суд вважає, що відсутність
посилань у Акті на відповідні
положення ПКЕЕН, які були порушені
споживачем електричної енергії, не є
підставою для скасування даного
рішення, оскільки в Акті чітко
зазначено, що порушення з боку позивача
полягало в тому, що електролічильник не
був опломбований.

У відповідності до п. 53 ПКЕЕН у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника. Акт про порушення
цих Правил розглядається комісією з
розгляду актів, що утворюється
енергопостачальником і складається не
менш як з трьох уповноважених
представників енергопостачальника.
Споживач має право бути присутнім на
засіданні комісії з розгляду актів.

Із досліджуваного Акту про порушення
№ 2115 від 20.08.2013 року, судом встановлено,
що даний Акт складений у відповідності
до п. 53 ПКЕЕН, оскільки складений та
підписаний трьома повноваженими
особами, в ньому також значиться
відмітка, що споживач відмовився від
підпису. Крім того, даний Акт був
розглянутий комісією, у відповідності
до ПКЕЕН, в присутності споживача
ОСОБА_1

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та такими, що
ґрунтуються на неналежних та
недопустимих доказах, а тому не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, Законом
України «Про електроенергетику»,
Правилами користування електричною
енергією для населення, затверджених
Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
про визнання недійсним протокольного
рішення комісії з розгляду спірних
питань актів про порушення ПКЕЕН та
умов договорів Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
№ 610 від 17.10.2013 року, прийняте на
підставі акту № 2115 від 20.08.2013 року
залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя