Справа №1417/1296/12 25.02.2014 25.02.2014 25.02.2014
Провадження №22-ц/784/559/14
Справа № 22-ц/784/559/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Орельській Н.М.,

за участю представника позивача
Бєломитцева Є.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 22 листопада 2013 року у справі за
позовом Державного підприємства
«Очаківське лісомисливське
господарство» (далі - ДП «Очаківське
ЛМГ») до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ДП «Очаківське
лісомисливське господарство»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди.

Позивач вказував, що 03 листопада 2011
року на 112 км. автодороги М-14 Одеса -
Новоазовськ сталася дорожньо -
транспортна пригода (далі - ДТП),
внаслідок якої ДП «Очаківське
лісомисливське господарство» нанесена
матеріальна шкода на суму 27 520грн. 50 коп.
в результаті пошкодження автомобіля
ВАЗ 2121 д/номер НОМЕР_1, який є державною
власністю та знаходиться на балансі
підприємства.

Постановами Приморського районного
суду м. Одеси від 02 грудня 2011 року та
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2011
року встановлено, що винним у скоєнні
ДТП є ОСОБА_3, який, керуючи автомобілем
«Субару Форестер», д/номер НОМЕР_2,
скоїв аварійну ситуацію, чим порушив
Правила дорожнього руху, в зв'язку з чим
належний позивачу автомобіль під
керуванням ОСОБА_4 допустив зіткнення з
автомобілем МАН, що призвело до
механічних пошкоджень автомобіля
позивача.

В подальшому позивач зменшив позовні
вимоги та остаточно просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на їх користь 24 690 грн.
50 коп., що відповідає фактично
понесеним витратам на
ремонтно-відновлювальні роботи
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля
ВАЗ 21214 д/номер НОМЕР_1.

Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 22
листопада 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
матеріальну шкоду в сумі 24 690 грн. 50 коп.
Стягнуто відшкодування судового збору
в сумі 246 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 03 листопада 2011
року на 112 км. автодороги М-14 Одеса -
Новоазовськ відповідач ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Субару Форестер», д/номер
НОМЕР_2, не переконався, що смуга
зустрічного руху, на яку він буде
виїжджати, вільна від транспортних
засобів на достатній для обгону
відстані, почавши обгін, змусив
належний позивачу автомобіль ВАЗ 21214
д/номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4,
який рухався назустріч, різко змінити
напрямок руху та гальмувати, щоб
уникнути зіткнення, скоївши при цьому
аварійну ситуацію, в зв'язку з чим
ОСОБА_4 з метою уникнення зіткнення з
автомобілем відповідача був вимушений
змінити напрямок руху та виїхав на
полосу руху, по якій рухався автомобіль
МАН, і допустив з ним зіткнення, що
призвело до механічних пошкоджень
автомобіля позивача.

Викладені обставини встановлені
постановами Приморського районного
суду м. Одеси від 02 грудня 2011 року та
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2011
року. Зокрема, зазначеними постановами
встановлена вина ОСОБА_3 в скоєнні
аварійної ситуації, внаслідок якої
сталася ДТП, та відсутність у діях
ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення (а.с. 10, 12).

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК України постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Той факт, що саме скоєння відповідачем
аварійної ситуації призвело до
пошкодження автомобіля позивача також
підтверджується письмовими
поясненнями водія автомобіля МАН -
ОСОБА_5, свідків ДТП - ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
які містяться у матеріалах
адміністративної справи № 3-1430/11р. щодо
ОСОБА_4 (а.с.13-15).

Докази, які б спростовували викладене,
у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дав
належну оцінку доказам та прийшов до
правильного висновку про доведеність
вини відповідача у спричиненні шкоди
позивачу внаслідок даної ДТП та
відсутності у цьому вини працівника
позивача - ОСОБА_4

Отже, доводи апеляційної скарги про
недоведеність вини ОСОБА_3 у
спричиненні шкоди майну позивача, є
безпідставними та не спростовують
висновки суду, які відповідають
обставинам справи.

Згідно довідки ДП «Очаківське
лісомисливське господарство» від
26.02.2013р. пошкоджений внаслідок ДТП
автомобіль станом на 03 листопада 2011
року не був застрахований (а.с.117).
Відомостей щодо страхування
відповідачем своєї цивільної
відповідальності суду не було надано.
До того ж відповідач, заперечуючи проти
позову, не посилався на те, що
спричинену позивачу шкоду повинен
відшкодовувати страховик.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою (п.1).

Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

При визначенні місцевим судом розміру
спричиненої позивачу матеріальної
шкоди вірно встановлено, що фактично
загальна вартість понесених позивачем
витрат на ремонтно-відновлювальні
роботи пошкодженого внаслідок ДТП
автомобіля становить 24 690 грн. 50 коп., що
підтверджується договором № 85 від 14
червня 2012 р. про проведення робіт з
поточного ремонту автомобіля,
укладеного між ДП «Очаківське
лісомисливське господарство» і ПП
ОСОБА_8, відповідними замовами
-нарядами на виконання робіт,
платіжними доручення про
перерахування коштів за ремонт
автомобіля ПП ОСОБА_8, накладними на
придбання запчастин та актами
виконаних робіт (а.с. 18-21, 24-28, 46-47, 89-94).

За такого висновок суду про
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача відшкодування майнової шкоди
в розмірі 24 690грн. 50коп. є вірним.

Посилання апелянта на недоведеність
позивачем вищевказаного розміру
спричиненої майнової шкоди не можуть
бути прийняті до уваги. Так, призначена
судом за клопотанням позивача
автотоварознавча експертиза не була
виконана експертною установою в
зв'язку з відсутністю фотозображень
пошкодженого автомобіля в стані,
відповідному на момент ДТП (а.с. 130-134, 152).
Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що виконані ПП ОСОБА_8
ремонтно-відновлювальні роботи
відповідають пошкодженням автомобіля,
зазначеним у протоколі огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди, та
підтверджуються поясненнями
допитаного судом у якості свідка
ОСОБА_9, який евакуював пошкоджений
автомобіль з місця ДТП до СТО (а.с.16 зв. ,
127-128).

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини справи,
належно оцінив надані сторонами докази
та дійшов вірного висновку, про
задоволення уточнених позовних вимог
ДП «Очаківське лісомисливське
господарство».

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, які узгоджуються з нормами
матеріального права та правильно
застосовані судом.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді