АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 209/2461/13-ц
інстанції - Байбара Г.А.
Справа № 22-ц/774/1797/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до комунального підприємства
Дніпродзержинської міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа» про
захист прав споживачів, спонукання
скоїти певні дії у захист прав
споживача, відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, що виникли
внаслідок порушення прав споживача, -

В С Т
А Н О В И Л А :

21 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом, за яким
просив суд звільнити його від сплати
відповідачеві за ненадані послуги з
теплопостачання з 19.10.2012 року та надалі
- постійно; визнати припинення за
відмовою споживача від оплатних
відносин та одночасно від зобов'язання
(правочину), що існував між ним та
відповідачем з підстав надання послуг
теплопостачання та постачання гарячої
води з 28.12.2010 року - дати встановлення
йому електроопалення; зобов'язати
відповідача скоїти певні дії: знищити
його персональні дані шляхом
скасування особового рахунку, на якому
вони обліковуються, яким відповідач
веде стосовно нього як платника за
послуги теплопостачання та постачання
гарячої води у електронному та
картковому вигляді, зобов'язати
відповідача здійснити це знищення у
його присутності; заборонити
відповідачу скоювати певні дії:
нараховувати та направляти йому до
сплати рахунки за ненадані послуги з
теплопостачання та постачання гарячої
води, а також обліковувати їх та
зберігати їх у будь-якому вигляді,
передавати їх третім особам, приходити
до його квартири за адресою: АДРЕСА_1 та
здійснювати будь-які дії з залякування
його та його неповнолітньої дитини
ОСОБА_2, пов'язаним з вимаганням сплати
грошей за не надані послуги; стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 9 200 грн.,
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., а
всього 109 200 грн., посилаючись на те, що
він є співвласником та проживає в
квартирі АДРЕСА_1. Іншим співвласником
є його неповнолітній син ОСОБА_2. З
липня 2005 року у нього відсутнє
централізоване опалення в квартирі,
тому що відповідачем були вирізані
батареї опалення та до цього часу дані
батареї опалення не встановлені. Ці
факти встановлені в рішенні
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 19 грудня 2012 року, яке
набрало законної сили. Відповідач
поставив його з неповнолітньої дитиною
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в нелюдські умови
проживання, враховуючи факт
знаходження квартири на 9-ому поверсі
будівлі та те, що вона є кутовою. В
осінньо-зимовий період вони з сином
буквально замерзали у власному житлі. У
сина на цьому фоні виникли та постійно
існували застудні захворювання. Всі
звернення до відповідача з питання
відновлення теплопостачання виявились
марними. Ненадання цих послуг призвело
до фізичного страждання
неповнолітньої дитини, байдуже
ставлення до цього з боку відповідача у
цьому сенсі є деліктом проти людства та
одночасно деліктом проти прав дитини.
Відчаявшись відновити
теплопостачання, постійно витрачати
гроші на лікування та лікарів, він
звернувся до спеціалізованого
підприємства з монтажу систем
електроопалення ТОВ "Новітні
будівельні технології-2008". У 2010 році ним
були отримані необхідні проекти на
відключення своєї квартири від
внутрішньобудинкової системи опалення
та на електричне опалення даної
квартири. 28 грудня 2010 року ТОВ "Новітні
будівельні технології-2008" встановило
електричне опалення у його квартирі. У
зв'язку з діями відповідача з ненадання
послуг теплопостачання, з метою
збереження власного та дитини здоров'я
і життя, він вимушений був за власний
кошт замовити та встановити систему
електроопалення і це коштувало йому,
враховуючи вартість електрокотла,
матеріалів, монтажу - суму в розмірі 9 200
грн. Тобто, з 28.12.2010 року позивач із
сином користувались опаленням,
встановленим за власний кошт, не від
відповідача. Він звертався до постійно
діючої міської комісії з розгляду
питань, пов'язаних з відключенням від
мереж з централізованого опалення та
постачання гарячої води. За протоколом
даної комісії, до складу якої входить
відповідач, за № 34 від 17 травня 2012 року
було прийнято рішення надати дозвіл на
відключення їхньої квартири від мереж
з централізованого опалення. 04 липня 2012
року він отримав технічні умови
відповідача № 8428 на відключення
вказаної квартири від мереж
централізованого опалення. Він
підготував всі необхідні для цього
документи. В КП ДМР «ДТМ» йому пояснили,
що для відключення від системи
центрального опалення необхідно
погасити заборгованість за
теплопостачання, оформити необхідні
документи, в тому числі: протокол про
відключення квартири від центрального
опалення, акт прийому-здачі виконаних
робіт по демонтажу опалювальних
приборів і робіт по стояках опалення.
Він не бажає оплачувати заборгованість
за послуги теплопостачання квартири,
оскільки такі послуги йому не
надавалися після того, як були обрізані
батареї в травні 2005 року, а до цього ці
послуги надавалися неналежно. Через
несплачену заборгованість відповідач
не надає йому протокол про відключення
квартири від системи центрального
опалення, акт прийому-здачі виконаних
робіт по демонтажу опалювальних
приборів і робіт по стояках, а
продовжує нараховувати заборгованість
за послуги теплопостачання. При цьому
працівники відповідача поясняють, що
для того, щоб заборгованість не
нараховувалася, необхідно складати
акти про те, що теплопостачання в
квартиру не здійснюється, хоча їм
відомо, що в квартирі немає батарей
центрального опалення. Він просить
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 9200 грн., яка
складається з вартості встановленого
ним в квартирі автономного
електричного опалення. Просить також
задовольнити моральну шкоду завдану
відповідачем, який не надавав належно
послуги з централізованого опалення, в
результаті чого хворів його син, що
підтверджується наданими медичними
документами. Завдана моральна шкода
також полягає в залякувані
працівниками відповідача його
неповнолітнього сина. Крім того він
прикладав додаткових зусиль щоб
поновити за власний кошт та
забезпечити належне теплопостачання
квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року ухвалено: в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, справу
направити до розгляду по суті згідно її
підсудності до Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області в іншому
складі суду, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, порушення судом норм
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 05.10.2006 року позивачу ОСОБА_1 та його
сину ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності належить
приватизована ними однокімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 41,5,
житловою площею 18,8 кв.м Зазначена
квартира підключена до мережі
центрального опалення, яке надається
до будинків лівобережної частини міста
Дніпродзержинська комунальним
підприємством Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа». З
27.05.2005 року в квартирі позивача
відсутні батареї центрального
опалення, а квартира опалювалася
електроприладами. В 2010 році на підставі
договору №29/10-01 від 29.10.2010 року
укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Нові
будівельні технології-2008» в квартирі
позивача було встановлене
індивідуальне автономне опалення
(нагрівачі електричні побутові), за що
позивач сплатив 9200 гривень. КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа»
відображає в особовому рахунку НОМЕР_1
на ім'я ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 нарахування
сум, що підлягають сплаті за послуги
теплопостачання, що підтверджується
витягом з особового рахунку, згідно
якого заборгованість за період станом
на лютий 2003 року складає 1652,38 грн., а на
квітень 2013 року 3919,97 грн. 27.05.2005 року за
його заявою в його квартирі були
обрізані батареї центрального
опалення, які почали протікати, і до
цього часу батареї в квартирі не
встановлені.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того, що
суд не може захищати права позивача у
спосіб, що не передбачений законом,
тобто звільняти його від сплати
відповідачу за ненадані послуги
теплопостачання починаючи з 19.10.2012 року
та на майбутнє, оскільки споживач
звільняється від сплати ненаданих йому
послуг, відповідно п. 6 ст. 20 Закону «Про
житлово-комунальні послуги». Після
демонтажу батарей опалення в своїй
квартирі, позивач фактично відмовився
від послуг з центрального опалення зі
сторони відповідача у справі, не
вимагаючи від підприємства (ТОВ
«Крона»), яке обслуговувало будинок та
прибудинкову територію на той час, в
якому знаходиться квартира, наймачем
якої позивач був до приватизації її
05.10.2006 року, та не встановивши батареї
опалення за власний кошт після
приватизації квартири. Відповідно до
вимог закону позивач не вирішив до
кінця питання (не оформив
документально) про відключення
квартири від центрального опалення. З
урахуванням викладеного суд вважає за
необхідне відмовити позивачеві в
задоволенні позовних вимог про
визнання припинення за відмовою
споживача від оплатних відносин та
одночасно від зобов'язання(правочину),
що існував між ним та відповідачем з
підстав ненадання послуг
теплопостачання та постачання гарячої
води з 28.12.2010 року - дати встановлення
електроопалення. Суд вважає, що
відповідач у справі має право на
обробку персональних даних позивача у
відкритому на нього особовому рахунку,
в якому обліковується нарахування та
оплата послуг з централізованого
теплопостачання, оскільки ці дії не
суперечать Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». Позовні
вимоги про знищення персональних даних
позивача не підлягають задоволенню,
оскільки між сторонами не припиненні
правовідносини з приводу центрального
теплопостачання. При наявності не
сплаченої заборгованості за надані
послуги, відповідач має право
направляти позивачу листи чи рахунки з
вимогами про необхідність сплати
заборгованості. Навіть після зняття
позивача з обліку у відповідача, як
споживач теплової енергії, він буде
зобов'язаний надавати працівникам
відповідача, або іншого підприємства,
що надає послуги з теплопостачання, чи
обслуговує будинок, доступ до
внутрішньобудинкових систем
централізованого теплопостачання
будинку, які проходять через його
квартиру. В разі якогось протиправного
залякування самого позивача, чи його
неповнолітнього сина, він має право
звернутися до правоохоронних органів з
відповідною заявою. Суд вважає, що
немає ніяких правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача 9200,00 грн., затрачених ним на
встановлення в квартирі автономного
електричного опалення, бо відмова від
централізованого теплопостачання і
встановлення в квартирі автономного
опалення було ініціативою самого
позивача. В суді не доведено, що
відповідач перешкоджав якимсь чином в
наданні позивачеві послуг з
централізованого теплопостачання та
примусив його до встановлення
автономного опалення квартири. В
судовому засіданні не доведено також,
що відповідач своїми протиправними
діями заподіяв позивачу та членам його
сім'ї якусь моральну шкоду. Батареї в
квартирі позивача у 2005 році були
демонтовані за його власною
ініціативою бо почали протікати, як він
пояснював у суді. Позивач ніяк не довів
перед судом, що саме відповідач повинен
був встановити йому в квартирі інші
батареї опалення, оскільки КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа» ніколи
не здійснювало обслуговування
житлових будинків в лівобережній
частині міста Дніпродзержинська, а цим
займалися інші підприємства (з початку
2004 року ТОВ «Крона). Після приватизації
позивачем квартири все
внутрішньоквартирне обладнання стало
його власністю і ніхто не був
зобов'язаний встановлювати йому
батареї централізованого опалення в
квартирі, або вони повинні були
встановлюватися за його кошти. В судому
засіданні не доведено, що
неповнолітній син позивача страждав
через переохолодження, хворів
простудними захворюваннями через
якісь неправомірні дії відповідача у
справі. В суді також не доведено, що
хтось з працівників відповідача скоїв
якісь протиправні дії відносно сина
позивача, залякуючи його. З урахуванням
викладеного, відповідно ст.ст. 23, 1167 ЦК
України, суд вважає за необхідне
відмовити позивачу в задоволенні його
позову в частині стягнення з
відповідача на його користь суми
коштів на відшкодування моральної
шкоди.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року N 630 (далі -
Правилами), які з метою захисту прав
усіх мешканців багатоквартирних
будинків передбачають відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Згідно з п. 26 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630 (далі: Правила),
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" схемою
теплопостачання за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Пунктом 25 Правил встановлено, що
відключення, споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

При цьому зазначено, що самовільне
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Надання дозволу на переобладнання
інженерних систем у житловому будинку,
зокрема на переобладнання центральної
системи опалення в багатоквартирних
житлових будинках на індивідуальну, є
компетенцією органів місцевого
самоврядування, оскільки згідно з
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні",
повноваження щодо управління об'єктами
житлово-комунального господарства, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню,
організація реконструкції і ремонту
жилих будинків, а також контроль за
технічним станом, використанням та
утриманням об'єктів нерухомого майна
усіх форм власності покладено на
органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 28 Правил, споживачі,
які встановили у квартирі
багатоквартирного будинку
індивідуальні (автономні) системи
опалення, оплачують послуги з
централізованого опалення місць
загального користування будинку
відповідно до методики, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

З огляду на законодавчі норми, які
регулюють спірні правовідносини, слід
зазначити, що можливість відключення
від мережі централізованого опалення
та постачання гарячої води не
застосовується до окремої однієї
квартири в багатоквартирному будинку,
та лише весь багатоквартирний будинок
за наявності для цього законних
підстав може бути відключений від
мережі централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року N 4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за N 1478/11758,
установлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

За змістом пп. 2.2 та 2.2.2 Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерством будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року N 4, відсутність затвердженої
органом місцевого самоврядування
оптимізованої схеми перспективного
розвитку системи теплопостачання
населеного пункту та невідповідність
їй прийнятого комісією для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання рішення є
підставою для відмови у наданні
дозволу на відключення.

Судом встановлено, що позивач
самовільно відключився від мереж
централізованого опалення та без
дотримання порядку такого відключення
передбаченого законом.

Перевіряючи справу в апеляційному
порядку, судова колегія, з огляду на
вищевказані вимоги чинного
законодавства, встановила, що дозволу
на переобладнання центральної системи
опалення в багатоквартирному
житловому будинку на індивідуальну у
позивача не має, самовільне
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється,
зазначена послуга у квартирі
багатоквартирного будинку є
централізованою, тому позовні вимоги -
є необґрунтованими.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
цивільні права й обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбаченні законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України:
ч.2 - способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення;7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно до вимог статті 15 ЦК України, ч.1 -
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання; ч.2 - кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Із зазначених позивачем предмета та
підстав позову вбачається, що
предметом спору є, зокрема, нарахування
відповідачем оплати за послуги з
теплопостачання.

Разом з тим згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК
України, - кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно статті 4 ЦПК України, ч.1 -
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, заявлені позовні вимоги
щодо спонукання скоїти певні дії у
захист прав споживача - не передбачено
діючим законодавством як спосіб
захисту прав.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, то ці вимоги є
безпідставними.

Згідно з Законом України «Про захист
прав споживачів» статті 4, яка
передбачає, зокрема права споживачів,
де в п.5 зазначено, що споживачі мають
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), відповідно до закону.

Аналіз зазначеної норми дає підстави
для висновку, що у спорах про захист
прав споживачів чинне цивільне
законодавство передбачає
відшкодування моральної шкоди у тих
випадках, якщо шкода завдана майну
споживача або завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

У зв'язку з тим, що за обставинами
справи не встановлено спричинення
відповідачем позивачу моральної шкоди
за умовами, зазначеними в Законі, та в
межах позовних вимог, то відсутні
підстави для задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди, то ці вимоги є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки правильно судом першої
інстанції встановлено, що правові
підстави для їх задоволення відсутні.

Згідно з п. 27 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630 - витрати, пов'язані
з відключенням від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а також
встановленням індивідуальних
(автономних) систем опалення,
відшкодовуються споживачами
відповідно до калькуляції, складеної
виконавцем.

Таким чином, оплата за встановлення
індивідуальних (автономних) систем
опалення покладається саме на
споживача.

Розглядаючи спір, судова колегія
дійшла висновку про недоведеність
наявності порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
позивача за обставинами справи.

Доводи в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду та
стосуються переоцінки доказів у
справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач ніколи за власною ініціативою
не ініціював демонтаж батарей у
власній квартирі, судова колегія
вважає неспроможними, оскільки вони є
недоведеними.

Спірні правовідносини урегульовані
спеціальним Законом України «Про
теплопостачання», Правилами надання
послуг з центрального опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
центрального опалення та постачання
гарячої води при відмові споживачів
від центрального теплопостачання,
якими не передбачено можливість
відключення від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води окремої однієї
квартири в багатоквартирному будинку.

В матеріалах справи відсутні докази
вини відповідача в тому, що в квартирі
позивача відсутні з липня 2005 року
внутрішньоквартирні прилади опалення
та мережі, що з'єднують їх між собою,
тобто батареї.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивач звертався до відповідача з
заявами про встановлення батарей
опалення та відповідно до рішення
виконавчого комітету
Дніпродзержинської ради № 386 від 17.05.2005
року «Про обслуговування та утримання
загальнобудинкових та
внутрішньоквартирних мереж і
сантехнічного обладнання у
багатоквартирних будинках» (а.с.64) це не
входило в компетенцію відповідача КП
«Дніпродзержинськтепломережа»,
оскільки житлові будинки в
лівобережній частині міста
обслуговуються ТОВ «Крона» також
згідно до вимог Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді колегії