Справа №584/993/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Данік Я. І.Номер провадження
22-ц/788/193/14 Суддя-доповідач - Ільченко О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В., Рибалки В. Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Акцент-Банк"

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 21 листопада
2013 року

у справі за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о
в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, який обґрунтовував тим,
що 02 грудня 2007 року між ним та
відповідачем був укладений кредитний
договір, за яким ПАТ «А-Банк» надав
позичальнику кредит у розмірі 2664 грн.,
проте ОСОБА_3 належним чином свої
зобов'язання за договором не виконував,
тому станом на 27 вересня 2013 року
виникла заборгованість в сумі 32081,32
грн., яка складається з:

- 2637,93 грн. - заборгованість по тілу
кредиту,

- 27439,52 грн. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором,

- 500 грн. - штрафу (фіксована
частина),

- 1503,87 грн. - штрафу (процентна
складова).

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 21 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застування норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити в повному обсязі. При
цьому посилається на те, що суд
помилково вважав пропущеним,
передбачений договором 5-річний строк
позовної давності, оскільки строк дії
договору припиняється його виконанням,
а позивач і на сьогоднішній день
користується коштами банку. Крім того,
зазначає, що позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, а від відповідача таке
клопотання не надходило, тому суд
необґрунтовано застосував ст. 267 ЦК
України.

Відповідач про розгляд справи в
апеляційному суді повідомлений
належним чином в порядку ст. ст. 74, 76 ч. 3
ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду - скасуванню,
а позов - частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи наявний спір, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду, оскільки він
ґрунтується на неповному з'ясуванні
обставин справи та неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду.

З матеріалів справи вбачається, що 02
грудня 2007 року між сторонами був
укладений кредитний договір строком на
3 місяці, згідно якого ОСОБА_3 отримав
кредит в сумі 2664 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1 % на місяць та щомісячною
сплатою платежів в сумі 971,34 грн.
Відповідач ознайомлений та був згодний
з Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт). (а.с.7)

У зв'язку з невиконанням зобов'язань по
сплаті щомісячних платежів станом на 27
вересня 2013 року утворилась
заборгованість по тілу кредиту в сумі
2637,93 грн. та були застосовані штрафні
санкції, що вбачається із розрахунку
позивача. (а.с. 5)

Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту договору
спірний кредитний договір за своєю
природою є договором про надання
споживчого кредиту, а тому дані
правовідносини регулюються ЦК України
та Законом України «Про захист прав
споживачів».

Статтею 257 ЦК України передбачена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки, а відповідно до положень ч. 1
ст. 259 ЦК України вона може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що він є строком дії з 02
грудня 2007 року по 02 березня 2008 року. (а.с.
7)

Відповідно до п. 5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» Стандарт наданих банком в
суді апеляційної інстанції термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, неустойки
встановлюється сторонами тривалістю 5
років. (а.с. 19)

Із розрахунку, наданого позивачем
вбачається, що 22 травня 2008 року з
карткового рахунку відповідача були
зняті грошові кошти, з яких була
погашена комісія в розмірі 195,81 грн. та
частково - тіло кредиту, а тому висновки
суду про закінчення строку позовної
давності у березні 2008 року є
безпідставними.

Крім того, частиною 3 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, однак, в матеріалах справи
відсутня заява відповідача про
застосування до спірних правовідносин
позовної давності.

Суд першої інстанції зазначеного не
врахував, а тому рішення суду
відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ
«А-Банк» просив окрім заборгованості
по тілу кредиту в розмірі 2637,93 грн.
стягнути також пеню в сумі 27439,52 грн. та
фіксований штраф - 500 грн. + 1503,87 грн. (а.с.
5)

Відповідно до п. 5.3 Умов за порушення
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань
наступає відповідальність у вигляді
штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми
заборгованості. А за п.5.4 Умов -
відповідальність у вигляді неустойки
настає за кожен випадок порушень
грошових зобов'язань. Таким чином,
штраф і неустойка, встановлені за одні
і ті ж правопорушення, а саме, за
порушення грошового зобов'язання.

За положеннями ст. 61 Конституції
України, ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

За порушення строків платежів
позивачем була нарахована пеня та
штраф, що є різновидами неустойки,
тобто в даному випадку існує обмеження
одночасного застосування пені і
штрафу.

Крім того, частиною 3 ст. 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків,
та за наявності інших обставин, які
мають істотне значення.

Розмір нарахованої банком неустойки,
яка складається із штрафу та пені за
одні і ті ж правопорушення, є значно
більшим розміру заборгованості по тілу
кредиту, що суперечить роз'ясненням,
наданим в п. 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
про співрозмірність розміру збитків і
пені.

Колегія суддів бере до уваги той факт,
що позивач протягом тривалого часу, а
саме з березня 2008 року не виконував
положення п. 3.2.6 Умов (а.с. 10), відповідно
з яким банк мав можливість проводити
перевірки цільового використання
кредиту та його забезпеченості й
фінансового стану позичальника.
Відомості про такі дії в матеріалах
справи відсутні.

З врахуванням всіх наявних обставин,
колегія суддів вважає за доцільне
зменшити розмір неустойки та визначити
її у сумі 2003,87 грн., що складає суму
штрафу і, таким чином, до стягнення слід
визначити заборгованість в розмірі
4641,80 грн. (2637,93 грн. + 2003,87 грн.)

З матеріалів справи вбачається, що при
подачі позовної заяви позивачем було
сплачено 320,81 грн. судового збору та 160,41
грн. - при подачі апеляційної скарги, а
всього - 481,22 грн., а оскільки позовні
вимоги підлягають задоволенню на 14,5 %,
то враховуючи принцип пропорційності
стягнення судових витрат відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути 69,40 грн.
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
задоволити частково.

Рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 21 листопада 2013
року скасувати, а позов задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 4641,80 грн.
та судовий збір в розмірі 69,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -