Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернулась з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати за собою, ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: квартиру загальною площею 30,3 кв.м, житловою площею 15,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та Гаражний бокс АДРЕСА_3, що є предметом позову. Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, батько позивача. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадкового майна до складу якого входить: квартира АДРЕСА_1, та гаражний бокс АДРЕСА_3, які за життя належали на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_4, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю оригіналів правоустановлюючих документів на нерухоме майно, що є предметом спадкування, оскільки, як з'ясувалось, правовстановлюючі документ на квартиру та гаражний бокс, які підтверджують набуття ОСОБА_4 права власності на зазначені об'єкти нерухомого майна, втрачено. За зверненням позивача, Департамент будівництва та житлового забезпечення КМР, на підставі наказів № 26 від 11 березня 2014 року та за №30 від 11 березня 2014 року, видав Дублікат свідоцтва про право власності на житло квартиру та Дублікат свідоцтва про право власності на гаражний бокс. Однак, нотаріус відмовилась видати позивачу свідоцтво про право власності на спадкове майно за наявності дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру та гаражний бокс, оскільки отримані позивачем дублікати правовстановлюючих документів не зареєстровані у встановленому законом порядку, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на квартиру та гаражний бокс, що є предметом спадкування.

Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відповідач скористався процесуальним правом подав до суду письмові пояснення по суті предмету спору, просив ухвалити рішення суду згідно норм чинного законодавства, та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с.98-100)

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, третя особа звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність. (а.с.58)

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.12)

За життя, ОСОБА_4 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності від 31 липня 2003 року, яке видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 26 червня 2003 року за №1104-С (а.с.28), та Гаражний бокс АДРЕСА_3, що підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності від 23 червня 2003 року, яке видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 червня 2003 року за №1016-С/ГК (а.с.29).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Як з'ясовано судом, в межах визначеного законодавством строку, позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, та гаражний бокс АДРЕСА_3. (а.с.59)

09 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 винесено Постанови про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та гаражний бокс, що входять до складу спадкового майна спадкодавця ОСОБА_4, оскільки спадкоємцем ОСОБА_1 не надано документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, та гаражний бокс АДРЕСА_3. (а.с.39,40)

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 належали на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, та Гаражний бокс АДРЕСА_3, факт набуття права власності підтверджується відповідно Дублікатом Свідоцтва про право власності від 31 липня 20013 року та 23 червня 2003 року. Після смерті спадкодавця право власності на вищезазначене нерухоме майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю першої черги - доньці спадкодавця ОСОБА_1, яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на квартиру та гаражний бокс, в даному випадку Дублікати свідоцтв про право власності, не зареєстровані у відповідних державних органах.

В той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи , судом не встановлено.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд, задовольняючи позов, ухвалює рішення визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 15,60 кв.м, загальною площею 30,30 кв.м., та гаражний бокс АДРЕСА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 15,60 кв.м, загальною площею 30,30 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на гаражний бокс АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я