У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

в складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Прокурора Свалявського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі, Свалявської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на ухвалу Свалявського районного суду від 20 червня 2014 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись в суд із вищенаведеним позовом, мотивуючи, тим, що 14.01.2014 року передали ОСОБА_3 на тимчасове зберігання грошові кошти в сумі 30000 гривень. Предявивши вимогу про повернення таких коштів, ОСОБА_3 не виконав таку через відсутність у нього цих коштів.

А 19 червня 2014 року сторони дійшли згоди між собою та уклали мирову угоду.

Ухвалою Свалявського районного суду від 20 червня 2014 року визнано мирову угоду укладену між сторонами та провадження в справі закрито.

Прокурор Свалявського району, який діє в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі та Свалявської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на дану ухвалу суду подав апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції скасувати таку повністю, оскільки вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Прокурора в особі ОСОБА_4 підтримав, вимоги скарги й просив задовольнити таку з наведених підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_5 заперечив вимог скарги й просив апеляційну інстанцію відхилити таку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши й дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачі заявили вимогу до відповідача про зобовязання його повернути грошові кошти у сумі 30000 грн., які зберігав у себе без достатньої на те правової підстави.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 31 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

За правилами ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін, і предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Затверджуючи мирову угоду й закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода за формою та змістом відповідає вимогам статті 175 ЦПК України й не суперечить закону.

Такий висновок суду першої інстанції суперечить процесуальному закону.

Хоча спір стосувався грошових коштів у сумі 30000 грн., які позивачі просили суд зобовязати відповідача повернути як безпідставно набуті. Але, не дивлячись на це, мирову угоду уклали між собою стосовно нерухомого майна, мийки під літерою В із переходом на кожного в 1/2 частині права власності та права реєстрації на даний обєкт.

За даних обставин, між сторонами укладена мирова угода стосовно нерухомого майна яке не перебуває в спорі між сторонами, і не стосується прав та обовязків сторін та не являється предметом позову.

Затверджуючи мирову угоду між сторонами, суд першої інстанції, виходячи з мети й характеру такої процесуальної дії не зясував чи відповідає така мирова угода вимогам закону, зокрема ст. 175 ЦПК України. Крім того, предметом спору є грошові кошти, а не нерухоме майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до думки, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції яка постановлена з порушенням вимог норм процесуального права підлягає скасуванню, так-як являється неправосудною, та у звязку із цим, вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 307, 312, 314, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Прокурора Свалявського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі, Свалявської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, задоволити частково.

Ухвалу Свалявського районного суду від 20 червня 2014 року про закриття провадження у справі, скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ___________________

___________________