Справа №471/1974/13-ц 27.02.2014 27.02.2014 27.02.2014
Провадження № 22ц/784/781/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_2,

представників відповідача - Галстяна
Г.Б., Козиревич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на рішення Братського районного суду
Миколаївської області від 24 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7,
ОСОБА_6 до приватного підприємства
«Сокол» (надалі - ПП «Сокол») про
розірвання договору оренди земельної
ділянки та стягнення заборгованості по
орендній платі ,-

В С Т А Н О В И Л А:

5 грудня 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до ПП
«Сокол» про розірвання договору оренди
земельної ділянки та стягнення
заборгованості по орендній платі.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько
ОСОБА_8, після смерті якого вони
успадкували по ? частки земельної
ділянки, площею 17, 92 га на території
Кривопустошської сільської ради
Братського району Миколаївської
області. Вказана земельна ділянка,
згідно договору оренди землі від 1
січня 2006 року була передана
спадкодавцем в оренду ПП «Сокол»
строком на 10 років. Проте, відповідач,
на їх думку, порушив умови договору
оренди щодо своєчасності розрахунку за
користування земельною ділянкою в 2010,
2011 та 2012 роках, в результаті чого станом
на грудень 2013 року, виникла
заборгованість по виплаті орендної
плати за ці роки, яку відповідач їм не
сплатив, що є підставою для розірвання
договору оренди землі. На їхні
звернення про здійснення повного
розрахунку за вищевказаним договором
оренди, відповідач відповіді не надав.

Посилаючись на викладене, позивачі
просили розірвати вищезазначений
договір оренди землі та стягнути з ПП
«Сокол» заборгованість по виплаті
орендної плати в розмірі 6484 грн., пеню в
розмірі 1420 грн. та 3 % річних від
простроченої суми в розмірі - 194 грн. 52
коп.

Рішенням Братського районного суду
Миколаївської області від 24 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 просили рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 13 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 32 цього Закону на вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що підставою для розірвання
договору оренди є систематична
несплата орендної плати.

Зазначений висновок відображено в
постанові Верховного Суду України від
12 грудня 2012 року у справі № 146цс12.

В силу ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
суду України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що згідно з
державним актом на право приватної
власності на землю серія II-МК №032764,
виданого 11 грудня 2002 року, ОСОБА_8 на
праві приватної власності належить
земельна ділянка, площею 17,92га, що
розташована в межах території
Кривопустошської сільської ради
Братського району Миколаївської
області, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 9).

1 січня 2006 року ОСОБА_8, як орендодавець
та ПП «Сокол» в особі директора
Галстяна Г.Б., як орендар, уклали
договір оренди зазначеної земельної
ділянки строком на 10 років Вказаний
договір зареєстрований у Братському
секторі Миколаївської регіональної
філії ДЗК, про що у державному записі
земель зроблено запис від 21 травня 2007
року за №28 (а.с.5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а.с.4).

Згідно ксерокопії свідоцтв про
право на спадщину за законом від
14 грудня 2011 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
видано свідоцтва про право на спадщину
на ? частку зазначеної земельної
ділянки (а.с.7-8, 10-11).

Рішенням Братського районного суду
Миколаївської області від 21
лютого 2012 року по цивільній справі за
позовом про повернення в натурі
спірної зазначеної земельної ділянки,
як безпідставно набутого майна, за
участю тих же сторін, встановлено, що
орендна плата була виплачена в період
2010-2012 роках в повному обсязі грошима та
натуральною оплатою (а.с.46-50).

До того ж рішенням цього ж суду від 11
жовтня 2013 року, яке залишено без змін 12
листопада 2013 року судом апеляційної
інстанції, по цивільний справі за
позовом тих же позивачів про визнання
недійсним зазначеного договору оренди
землі, також встановлено, що ПП «Сокол»
протягом 2006-2013 років сплачував за цим
договором оренди орендну плату, що
свідчить за висновками суду про
обізнаність власників земельної
ділянки про існування орендних
правовідносин між сторонами та про
фактичне виконання умов цього договору
(а.с. 51-52).

Ці виплати підтверджуються й
відповідними копіями бухгалтерських
документів (а.с. 55-58).

Як встановлено районним судом
сплачену орендну плату отримувала
дружина спадкодавця - ОСОБА_9

Доводи позивачів про те, що
бухгалтерські документи, що свідчать
про отримання орендної плати їх мати
не підписувала, правильно судом першої
інстанції не прийняті до уваги,
оскільки факт отримання орендної плати
та фактичне виконання умов договору
оренди в частині виплати орендної
плати вже встановлено попередніми
судовими рішеннями, а тому відповідно
до правил ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці
обставини доказуванню не підлягають.

Крім того, за договором оренди
земельної ділянки, що належала батьку
позивачів, право вимоги орендної плати
перейшло до позивачів з отриманням
свідоцтва про право на спадщину 14
грудня 2011 року. Доказів того, що
позивачі після отримання цього
свідоцтва звернувся до відповідача і
підтвердили своє право вимоги орендної
плати після смерті батька суду не
надано.

За такого, враховуючи умови договору
оренди землі та встановлені в судовому
засіданні та попередніми рішеннями
судів обставини про відсутність
заборгованості по орендній платі за
користування земельною ділянки,
колегія суддів на підставі наведених
правових норм погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необгрунтовність позовних вимог, а
тому відмову в їх задоволенні.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
були предметом розгляду в суді першої
інстанції та суд дав їм належну оцінку.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає підстав, визначених ст. 309
ЦПК України, для скасування рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відхилити, а рішення Братського
районного суду Миколаївської області
від 24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Судді: