УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за
несвоєчасну сплату аліментів, за
касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
який діє від імені ОСОБА_3, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним
позовом. Зазначала, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 16 серпня 2011 року з ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на її утримання та утримання
їх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Посилаючись
на те, що ОСОБА_4 не сплачує аліменти і у
нього утворилась заборгованість,
просила стягнути пеню за несвоєчасну
сплату аліментів.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 червня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
5 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 неустойку у розмірі 3 495 грн 12
коп. та судовий збір у розмірі 229 грн 40
коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, у
касаційній скарзі просить скасувати
рішення апеляційного суду в частині
визначення загального розміру
неустойки по сплаті аліментів за
період з 6 квітня 2011 року по 12 липня 2012
року у розмірі 3495 грн 12 коп.,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалити нове рішення, яким стягнути
неустойку у розмірі 27169 грн 11 коп.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що неустойка по аліментах повинна
нараховуватись за кожен місяць окремо.

Однак повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Судами встановлено, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 16 серпня 2011 року з ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на її утримання та утримання
їх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не виконував
належним чином покладені на нього
обов'язки із сплати аліментів згідно
довідки від 1 листопала 2011 року
утворилась заборгованість у розмірі 11
475 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.
Неустойка не сплачується, якщо платник
аліментів є неповнолітнім.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

При визначенні розміру неустойки, суд
апеляційної інстанції наведеного не
врахував та дійшов помилкового
висновку, що неустойка повинна
нараховуватись за кожен місяць окремо,
а період за який вона нараховується
складає лише кількість днів
відповідного місяця.

Крім того, при вирішенні позову про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
з'ясуванню підлягають обставини,
пов'язані з тим, чи мала особа, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, заборгованість по їх
сплаті, розмір цієї заборгованості та
чи є її вина у виникненні такої
заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов про
стягнення з ОСОБА_4 неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 3495 грн 12 коп., апеляційний суд в
обґрунтування своїх висновків
вказував, що відповідачу було
достовірно відомо про ухвалення
рішення про стягнення аліментів, а тому
не прийняв до уваги доводів
відповідача про те, що заборгованість
по аліментах виникла не з його вини.

Однак, апеляційним судом залишено поза
увагою заперечення відповідача про те,
що після відкриття виконавчого
провадження він подав документи про
місце роботи, утримання з його
заробітної плати на сплату аліментів
складали 70 %. Інших джерел доходів він
не має.

Виходячи із положень ст. ст. 7, 196 СК
України наведені обставини, навіть у
випадку встановлення того, що у
виникненні заборгованості по сплаті
аліментів є його вина, давали підстави
для обговорення питання про можливість
зменшення неустойки. Однак суд
апеляційної інстанції ніяких
висновків з цього приводу не зробив.

Порушення судом апеляційної інстанції
наведених норм права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
а справа передачі на новий розгляд до
цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який
діє від імені ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до цього
суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук