Справа № 721/577/13-ц
Провадження 2/721/151/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд в в складі Чернівецької області

головуючого судді Дідуха Д.В.

секретаря Мигирян Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила цивільну гаву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про і знання незаконним звільнення з роботи та поновлення на роботі, відшкодування адобітної плати за час вимушеного прогулу та за фактично виконану роботу.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про ¦знання незаконним звільнення з роботи та поновлення на роботі, відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу та за фактично виконану роботу -

В позові посилається на те, що 27 грудня 2013 року вона з відповідачем через - ^рнівецький міський центр зайнятості уклала безтроковий трудовий договір.

Згідно умов договору вона виконувала функції касира торговельного залу в ігазпні с. Усть-Путила Путильського району Чернівецької області. Відповідач зачувала її працю в розмірі 0,5 ставки, що складає 745 грн. на місяць. її робочий час оновлювався з 09.00 год. до 13.00 год, або з 14.00 год. до 18.00 год.

Однак всупереч укладеному трудовому договору вона працювала не чотири ціни, а з 09.00 год. до 21.00 год., тобто щодня 11 год.ЗО хв., і ЗО хв. на обід, але зарплату римувала за 0,5 ставки.

З початку роботи заробітну плату отримувала по відомості, а потім отримувала карточці ПАТ КБ "Прнватбанку".

ЗО квітня 2014 року у магазині відбулась ревізія, яку проводила ОСОБА_5 і дставник фірми "Класік" ОСОБА_6

По результатам ревізії прнтензій до неї не було. Після того як ОСОБА_5 поїхала, викликав ОСОБА_6 і в грубій формі заявив, що він не задоволений її роботою і гайно звільняє з роботи, забрав у неї ключі від магазину і сказав, що прийняв іншу тину на її місце, яка проходила стажування, а вона, щоб покинула роботу.

Про цю ситуацію вона хотіла поставити до відома ОСОБА_5, однак не змогла до ¦дозвонитись по телефону.

Щодня кожний день після ЗО квітня 2014 року вона виходила на роботу, але на її ці працювала інша людина, яка була прийнята на роботу.

Нова завідувачка ОСОБА_7 нічого не могла їй пояснити і кожен раз відправляла до відповідача, з якою вона заключила договір про працевлаштування.

Вважає,що по відношенню до неї не було проведено жодної перевірки, як средбачено ст.149 КЗпП України.

Звертаючись до ОСОБА_5 із запитанням пояснити, чому ОСОБА_6 звільнив її з >оти, остання відповідала, що немає часу з нею спілкуватись.

В червні 2014 року біля порогу власного будинку вона виявила два конверти за описом ОСОБА_8, адресовані від 23.05 та 29.05.2014 року. Там були листи- тередження про те, що вона не виходить на роботу з 05.05.2014 року і буде звільнена за гули по ст.40 п.4 КЗпП України. При ньому їй пропонували з'явитися в міський цент . нятості для зняття трудового договору з реєстрації.

Просить суд задовільнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач і її представник позовні вимоги підтримали та : »сили суд позовні вимоги задовільнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав заперечення на позов і : >сив відмовити в задоволенні позовних вимог .

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні мчоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, в які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, становлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, і«: беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для рквалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, іннкає спір.

Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року ОСОБА_3 уклала трудовий овір з ФОП ОСОБА_8 і була прийнята на роботу касиром торговельного залу азину в с.Усть-Путила, Путильського району, Чернівецької області. Трудовий договір безтроковим і зареєстрований 27 грудня 2013 року в Чернівецькому МЦЗ за *4.

11 червня 2014 року трудовий договір №4 від 27 грудня 2013 року був нй з реєстрації в Чернівецькому міському центру зайнятості. На підставі цього 05 вня 2014 року між сторонами був розірваний трудовий договір на підставі ст.40 п.4 пПУ (за прогул).

В судовому засіданні було встановлено, що при розірвання трудового договору П ОСОБА_5 допустила грубі порушення трудового законодавства, що передбачає ядок звільнення осіб за прогули.

Підставою для розірвання трудового договору з ОСОБА_3 є акт про .сутність позивачки на робочому місці від 05 травня 2014 року, складений ОСОБА_5 в »сутності ОСОБА_6,але не було проведено ніякої перевірки по даному факту і не ти взяті пояснення про причину невиходу її на роботу.

Крім того суду були надані акти про відсутність позивачки на роботі 06.05.2014 і 23 .05. 2014 року. Два акти від 05- 06 травня 2014 року складені і підписані ОСОБА_9 та ОСОБА_6, третій акт від 23 травня 2014 року підписаний ОСОБА_5 і ОСОБА_7 иЧ.

Суд не вважає акти про відсутність позивачки на роботі належними доказами по аві так як ні по одному із них не була проведена перевірка у відповідності до ст.149 п ПУ.,тобто не було доповідної записки завідуючої магазином про відсутність

аврилюк Н.М. на робочому місці.

Згідно вимог чинного законодавства акт про відсутність на робочому місці, писується комісією, що складається не менше, ніж з трьох осіб. В даному випадку ого порядку небуло дотримано.

Громадянина ОСОБА_6 суд вважає заінтересованою особою, поскільки в зовому засіданні було встановлено, що він є менеджером фірми "Класік", який не устив ОСОБА_3 до роботи, повідомивши їй ЗО квітня 2014 року, що вона

у

ьнена з роботи і на її місце касира торговельного залу влаштував іншу особу, яка . дюс по даний час.

Аналізуючи всі докази отриманні під час судового розгляду справи, суд вважає, шо ¦ ;3 дії ФОП ОСОБА_5, які не відповідають вимагам трудового законодавства і и^зема ст.149 КЗпП України, було допущено порушення прав Гаврилюк II.М., як чадннина України, яка згідно ст.43 Конституції України має право на працю, що ає можливість заробляти собі на життя працею.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, ус рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

При вирішенні питання про стягнення заробітної плати ОСОБА_3 у зв"язку конним звільненням з роботи за весь час вимушеного прогулу з вини адміністрації, иймає до уваги довідку ФОП ОСОБА_10 від 06 травня 2014 року і визначає їй ьомісячну заробітну плату за формулою (937,50 + 937,50) :60 =31,25 х ,дні)=750 х 7міс. 12 днів(період вим.прогулу)=5625 гри.

Тому з відповідача ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 за вимушеного прогулу з вини адміністрації з ЗО квітня 2014 р. по 20 листопада 2014 >625 (п"ять тисяч шістьсот двадцять п"ять) )грн.

Щодо інших позовних вимог в частині зобов'язати ОСОБА_5 здійснити унок за відпрацьований кожен день із розрахунку 11 год ЗО хв. є безпідставними і в му засіданні належними доказами ця вимога не доведена.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.40, 147-1, 149, 232,237 КЗпП їй, ст.ст. 10,11, 60,212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про шя незаконним звільнення з роботи за поновлення на роботі, відшкодування гної плати за час вимушеного прогулу та за фактично виконану роботу іьнити частково.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_3 з роботи ємцем ОСОБА_5 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та іти її на роботі у підприємця ОСОБА_5 на посаді касира торговельного залу ну с.Усз ь-Путила, Путильського району, Чернівецької області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 [аївнн середній заробіток за період вимушеного прогулу з 05 травня 2014 року по 28 іада 2014 року в сумі 5625 (гГ'ять тисяч шістсот двадцять п"ять )грн.

В решті вимог позивача відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.