АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 22-ц/774/1861/14
Доповідач - Рудь В.В.
25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
судді: Рудь В.В.
Суддів:
Ткаченко І.Ю.,Повєткіна В.В. .
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням здоров'я, -
У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
пошкодженням здоров'я(а.с.1-2).
Позивач зазначав, що з 04 липня 1986
року по 10 січня 2000 року працював на
виробничому структурному підрозділі
шахта «Дніпровська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» на різних посадах з
повним робочим днем у шахті.
В період роботи у важких умовах
праці був двічі травмований. За
наслідками травм складено акт про
нещасницй випадок на підприємстві,
пов'язаний з виробництвом №48 від 09
липня 1997 року та акт №54 від 18 серпня 1999
року. Медико-соціальною експертною
комісією встановлено первинно 50%
втрати працездатності по трудовому
каліцтву та третя група інвалідності,
з 14 травня 2001 року встановлено друга
група інвалідності безстроково.
У зв'язку з отриманими травмами
просив стягнути з відповідача 40 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24
грудня 2013 року позов задоволено
часткоко. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» на користь позивача
на відшкодування моральної шкоди 2550
гривень, судовий збір у розмірі 229,40 грн.
на користь держави. В решті позовних
вимог відмовлено(а.с.37-39).

В апеляційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.41-42).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів скарги та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач
тривалий час працював в небезпечних
шкідливих умовах на різних посадах
виробничого структурного підрозділу
шахта «Дніпровська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», що підтверджується
відповідними записами у трудовій
книжці(а.с.5-6).

08.07.1997 року з позивачем стався
нещасний випадок, пов'язаний з
виконанням трудових обов'язків, в
результаті якого він отримав травму,
про що зазначено в акті №48 про
нещасний випадок на виробництві від 09
липня 1997 року(а.с.10-11).

17.08.1999 року з позивачем стався
нещасний випадок, пов'язаний з
виконанням трудових обов'язків, в
результаті якого він отримав травму,
про що зазначено в акті №54 про
нещасний випадок на виробництві від 18
серпня 1999 року(а.с.12-13).

Згідно довідки МСЕК №170288 від
20.10.1999 року позивачу первинно
встановлено 50% втрати працездатності
та третю групу інвалідності у зв'язку
з нещасним випадком(а.с.8-9).

Отже, на час виникнення спірних
правовідносин, а саме станом на час
первинного огляду позивача - 20.10.1999
року щодо втрати ним професійної
працездатності у зв'язку з нещасним
випадком від 08.07.1997 року та від 17.08.1999
року можливість відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним із виконанням ним трудових
обов'язків, за рахунок роботодавця на
підставі рішення суду передбачалися
п.11 Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним із виконанням
ним трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472 (далі -
Правила), в розмірі, що не може
перевищувати 150 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, незалежно
від інших будь-яких виплат, а саме в
розмірі 2550 грн..

На правовідносини, які виникли між
сторонами 20.10.1999 року, поширюється
також дія ЦК України в редакції 1963
року, відповідно до ст.83 якої позовна
давність не застосовується щодо вимог
про відшкодування моральної шкоди,
оскільки вони випливають з порушення
особистих немайнових прав(п.16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди").

З набранням чинності ЦК України 2004
року позовна давність не поширюється
на вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю(п.3 ч.1 ст.268 ЦК
України).

За таких обставин позивач не
пропустив строк для звернення до суду
за захистом своїх прав щодо
відшкодування моральної шкоди, яку
відшкодовувати зобов'язаний саме
відповідач - ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля", оскільки не
створило працівнику безпечні та
нешкідливі умови праці, в той час як
відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону
України "Про охорону праці" обов'язок
створити безпечні умови праці
покладено на роботодавця, а тому доводи
відповідача про пропуск позивачем
строку позовної давності та що
підприємство не повинно
відшкодовувати моральну шкоду
протирічать діючому законодавству.

Таким чином, у позивача наявні
правові підстави для відшкодування
моральної шкоди, позовна давність на
вимоги про яку не поширюється згідно
вказаної ст.83 ЦК України, саме
підприємством відповідно до п.11 Правил
в розмірі розмірі 2550 грн. незалежно
від інших будь-яких виплат.

Встановивши вказані обставини та
докази в їх підтвердження, суд прийшов
до правильного висновку, що ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» як роботодавець,
який не створив безпечних умов праці, в
результаті чого позивач отримав
травми, повинен відшкодувати
останньому моральну шкоду, розмір якої
суд визначив у відповідності до
діючого на час виникнення
правовідносин законодавства.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність спричинення позивачу
моральної шкоди та відсутність доказів
її спричинення не можуть бути взяті до
уваги, оскільки факт спричинення
моральної шкоди та моральних
страждань, завданих останньому у
зв'язку з нещасними випадками, що
сталися при виконанні ним трудових
обов'язків, підтверджується
встановленими доказами, яким суд дав
оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України.

Рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
вимогам закону, що регулює зазначені
правовідносини, підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: