Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді
Бузовського В.В.,

при секретарі
Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, треті
особи Асоціація «МІАР-ТС», ОСОБА_2 про
скасування арешту, -

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним
позовом та просив скасувати арешти
накладені ухвалами Постійно діючого
третейського суду Асоціації «МІАР-ТС»
(далі Третейський суд) від 11.11.2005р., та
27.05.2008р., на все майно та житловий
будинок АДРЕСА_1 В обґрунтування вимог
посилався на те, що при розгляді справи
Третейським судом, за його позовом до
ОСОБА_2, про стягнення коштів, було
забезпечено позов та постановлено
зазначені ухвали про арешт майна. На
підставі ухвал Третейського суду,
Одеською філією Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України (далі ДП
«Інформцентр») до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про арешти було внесено записи
про арешт. У зв'язку із змінами в
діючому законодавстві, справи за його
позовами до ОСОБА_2, були залишені
Третейським судом без розгляду, а
ухвали про накладення арешту
скасовані. Рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси з ОСОБА_2, на
його користь стягнуто суму коштів. На
підставі рішення суду ним отримано
виконавчий лист, який пред'явлений до
виконання, але враховуючи те, що записи
про арешт, на підставі ухвал
Третейського суду, не вилучені з
Реєстру обтяжень, виконавча служба
позбавлена можливості звернути
стягнення на майно ОСОБА_2, для
задоволення його вимог. На даний час,
ухвали Третейського суду про
скасування арешту не приймаються
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції для
виконання, що стало підставою для
звернення до суду.

Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції про місце
та час розгляду справи повідомлена, про
причини неявки свого представника не
повідомляла. Від Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
надійшли заперечення згідно до яких
зазначено, що Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно розпочав
функціонування з 01.01.2013р., отже
скасування будь-якого запису
Державного реєстру прав за рішенням
суду можливо лише за наявності такого
запису в новому реєстрі.

Третя особа Асоціація «МІАР-ТС» про
місце та час розгляду справи
повідомлена, причини неявки свого
представника не повідомляла.

Третя особа ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явилася, про місце та час розгляду
справи повідомлена належним чином,
причини неявки не повідомляла. В
письмових запереченнях зазначила, що
позов задоволенню не підлягає
оскільки, позивачем не зазначено, які
його особисті права порушені
накладеним арештом на майно, яке йому
не належить. Також зазначила, що ухвала
про накладення арешту від 11.11.2005р.,
взагалі не стосується інтересів
ОСОБА_1, оскільки арешт накладено у
справі в якій ОСОБА_1, участі не приймав,
арешт було накладено за заявою ОСОБА_3,
який був позивачем. також зазначила, що
на даний час в Державному реєстрі прав
на нерухоме майно про реєстрацію
обтяжень існує лише один запис про
обтяження на підставі ухвали
Малиновського районного суду м. Одеси,
але порядок і підстави скасування
такого арешту визначені ст. 153 ЦПК
України і вирішуються судом в
провадженні якого перебуває справа.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 06.05.2008 року ОСОБА_1,
звернувся із позовом до ОСОБА_2, про
стягнення суми коштів. Третейським
судом було прийнято до провадження
зазначений позов та ухвалою від 27.05.2008
року було накладено арешт на житловий
будинок АДРЕСА_1 Реєстрацію обтяження
проведено ДП «Інформаційний центр»
27.05.208р. Ухвалами Третейського суду від
03.04.2009р., позов ОСОБА_1, до ОСОБА_2, було
залишено без розгляду, а ухвала про
забезпечення позову скасована.

Також встановлено, що 10.11.2005р., ОСОБА_3,
звернувся із позовом до ОСОБА_2, про
стягнення суми коштів. Третейським
судом було прийнято до провадження
зазначений позов та ухвалою від 11.11.2005
року було накладено арешт на все
нерухоме майно, що належить ОСОБА_2
Реєстрацію обтяження проведено ДП
«Інформаційний центр» 21.12.2005р. Рішенням
Третейського суду від 21.12.2005р., позов
ОСОБА_3, задоволено, та ухвалою від
12.03.2007р., скасовано заходи забезпечення
позову накладені ухвалою Третейського
суду від 11.11.2005р.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 19.03.2012р., позовні вимоги
ОСОБА_1, задоволені та на його користь з
ОСОБА_2, стягнуто борг 94 500 грн., та
судові витрати. На підставі рішення
суду, 11.04.2012р., видано виконавчий лист та
24.04.2012р., відкрито виконавче
провадження (а.с. 22).

Згідно до Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про відчуження від 13.03.2012р.,
виданого ДП «Інформаційний центр»
зазначено 5 записів заборон, в тому
числі: Запис 4 - арешт від 21.12.2005р., ухвала
Третейського суду; Запис 5 - арешт від
27.05.2008р., ухвала Третейського суду (а.с.
25, 26).

Згідно до витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження від 07.02.2013р., «Актуальна
інформація про державну реєстрацію
обтяження» виданого Реєстраційною
службою Одеського міського управління
юстиції зазначено два записи в тому
числі: Запис 1 - арешт від 14.03.2005р., ухвала
Малиновського районного суду м. Одеси;
Запис 2 - припинення арешту 07.02.2013р.,
ухвала Суворовського районного суду м.
Одеси.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Статтею 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» Визначення
термінів: у цьому Законі терміни
вживаються в такому значенні:

державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно;

обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим
майном, яка встановлена або законом,
або актами уповноважених на це
органів державної влади, їх посадових
осіб або яка виникає на підставі
договорів.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що Державна реєстрація прав
та їх обтяжень є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

В силу ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно.

Згідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про
третейські суди» третейський суд
утворюється та діє на принципах
обов'язковості для сторін рішень
третейського суду.

Зазначений принцип полягає в обов'язку
сторін виконати це рішення. На відміну
від рішень державних судів, рішення
третейського суду обов'язкове лише для
сторін і не поширюється на третіх осіб,
інших фізичних чи юридичних осіб,
органів державної влади та місцевого
самоврядування, це пов'язано з
договірною природою третейського
розгляду.

Статтею 40 Закону України «Про
третейські суди» визначено, якщо
сторони не домовилися про інше,
третейський суд може за заявою
будь-якої сторони розпорядитися про
вжиття стороною таких
забезпечувальних заходів щодо
предмета спору.

Отже, третейський суд може лише
звернутися до сторін про вжиття певних
дій, які можуть вважатися такими, які
визначають гарантії виконання рішення
третейського суду, оскільки сам
третейський порядок вирішення спору є
добровільним, сторони його обрали і
зобов'язались виконувати
розпорядження суду, якими вони б не
були.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм, суд приходить до
висновку про те, що під час
забезпечення позову третейським судом,
шляхом накладення арешту на нерухоме
майно, така ухвала підлягала виконанню
виключно сторонами третейського спору
та не могла виконуватися державним
органом (ДП «Інформаційний центр»)
шляхом внесення відомостей про
обтяження до Державного реєстру.

Таким чином, слід дійти висновку про те,
що позивачем обрано невірний спосіб
захисту майнового інтересу. Так, позов
пред'явлено із вимогою - скасувати
арешт накладений ухвалою третейського
суду, що не є правовою вимогою, а є
процесуальним поняттям (скасування
заходів забезпечення позову) та така
заява розглядається за правилами ст. 154
ЦПК України. Порядок розгляду вимоги
про зняття арешту передбачений Законом
України «Про виконавче провадження»,
але виниклі правовідносини не
регулюються зазначеним Законом.
Враховуючи те, що ДП «Інформаційний
центр» здійснив внесення відомостей
про обтяження до Державного реєстру на
підставі ухвали третейського суду,
отже саме, з підстав наведених вище,
підлягає скасуванню запис про
обтяження, але позивач із такими
вимогами до суду не звертався. Крім
того, суд звертає увагу на те, що позов
пред'явлено до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції,
разом із тим, в позові взагалі не
зазначено як і в який спосіб відповідач
порушив права позивача, адже державний
реєстратор при виконанні обов'язків за
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» фактично виконує
технічну функцію (внесення запису,
скасування запису). Попереднє
звернення ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції не відбувалося, рішення про
відмову у вчинення будь яких дій
державний реєстратор не приймав. Також,
суд звертає увагу на те, що у позивача є
майновий інтерес саме до майна, що
належить на праві власності ОСОБА_2, але
після роз'яснення судом такої
обставини, в порядку ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, представник позивача не
заявляла клопотання щодо притягнення
ОСОБА_2, в якості відповідача, а в силу
ст. 33 ЦПК України, суд з власної
ініціативи не наділений таким правом
та залучив ОСОБА_2, тільки як третю
особу згідно до ст. 35 ЦПК України.

З іншими вимогами позивач до суду не
звертався.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 169, 212-215
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції, треті особи Асоціація
«МІАР-ТС», ОСОБА_2 про скасування арешту
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: