Справа №333/1103/14-ц
Провадження №2/333/1115/14
Ухвала

Іменем України

20 лютого 2014 року

м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду
м.Запоріжжя надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, в якій позивач просить суд
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
визнати за ним право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст.ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява, ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, перелік
документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно вимог ст.80 Цивільного
процесуального кодексу України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що позовна
заява оплачується судовим збором
залежно від ціни позову, яка
визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна. Відповідно до
підпункту «а» пункту 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» вартість
спірного майна визначається за
погодженням сторін, а за його
відсутністю - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України в
позовній заяві щодо вимог майнового
характеру обов'язково повинна бути
зазначена ціна позову, тобто тягар
доказування вартості спірного майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення зазначених вимог позивач
ніяких доказів вартості спірного майна
на час звернення до суду не надав.

Таким чином, позивачу в позовній заяві
треба вказати ціну позову - ринкову
вартість 1/6 частини спірної квартири
(для чого звернутися до суб'єкта
оціночної діяльності, який надасть
висновок про вартість зазначеного
майна) та згідно ст.4 Закону України
«Про судовий збір», якщо в цьому
виникне потреба, доплатити судовий
збір, виходячи з реальної вартості
спірної частини квартири на час
звернення до суду. У разі неможливості
встановити точну ціну позову (ринкову
вартість спірного майна) позивач
повинен надати суду відповідні докази
та клопотання про визначення судом
попереднього розміру судового збору.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону
України «Про нотаріат» нотаріат в
Україні - це система органів і
посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені законом, з метою надання їм
юридичної вірогідності. На підставі
ст.34 Закону України «Про нотаріат»
видача свідоцтва про право на спадщину
покладається на державні нотаріальні
контори.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Лише у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження. При розгляді
зазначеної справи суду слід перевіряти
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
звертається до суду з вимогою про
визнання права власності в порядку
спадкування, однак жодних доказів
неможливості оформлення спадщини
через нотаріальну контору суду не
надає. У матеріалах справи відсутня
обґрунтована постанова про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема, відмова у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

Таким чином, позивачу необхідно
обґрунтувати з наведенням доказів
необхідність звернення до суду з
заявою в позовному провадженні,
неможливість оформлення права на
спадщину через нотаріальну контору,
для чого надати суду відповідні докази,
а саме відмову нотаріальної контори у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
або підстави при яких оформлення
спадщини неможливо, для чого
звернутися до нотаріальної контори за
отриманням відмови або письмового
роз'яснення.

Згідно ст.4 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус має право давати
роз'яснення з питань вчинення
нотаріальних дій і консультації
правового характеру. Відповідно до ст.49
Закону України «Про нотаріат» нотаріус
чи інша посадова особа, що вчиняє
нотаріальні дії, на прохання особи,
якій відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, повинні викласти
причини відмови в письмовій формі і
роз'яснити порядок її оскарження. У
разі коли нотаріус відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, він не
пізніш як у триденний строк виносить
постанову про таку відмову.

За відсутності зазначених документів у
суду немає достатніх підстав вважати
вимоги позивача підлягаючими розгляду
в судовому порядку в позовному
провадженні.

Отже, позивачу в позовній заяві треба
обґрунтувати подачу заяви в позовному
провадженні.

Також, в позовній заяві позивач
зазначив, що спадкоємцями першої черги
є він, його брат ОСОБА_4, його батько
ОСОБА_2 При цьому позовні вимоги
пред'являє лише до ОСОБА_2

Однією з обов'язкових вимог до позовної
заяви, передбачених ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України, є
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину. В позовній заяві
позивач зазначає, що він одразу після
смерті спадкодавця прийняв спадщину
шляхом фактичного вступу в управління
цим майном, проживав разом з матір'ю за
її життя та на час її смерті і проживає
до теперішнього часу. При цьому ніяких
доказів на підтвердження зазначених
фактів до позовної заяви позивач не
додає, клопотання про витребування
доказів та виклик свідків не заявляє.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст.119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом - залишити без
руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви - п'ять днів з
дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков