Справа № 473/5675/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі:

головуючого судді - Вуїва О.В.

при секретарі -- Заблоцькій М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2,
представників відповідача Пономаренко
Л.В., Пілюги Т.А., третьої особи без
самостійних вимог - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Вознесенської міської ради
Миколаївської області, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5, про визнання права власності в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовною заявою до
Вознесенської міської ради про
визнання права власності на частку в
майні подружжя та визнання права
власності на майно в порядку
спадкування.

В подальшому надала уточнений позов
про визнання права власності в порядку
спадкування в якому вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилася спадщина
до складу якої входять 53/100 частки
житлового будинку АДРЕСА_1, що були
набуті подружжям ОСОБА_6 в період шлюбу.

Позивачка є спадкоємцем першої черги
за законом, яка у встановленому порядку
прийняла спадщину, проте нотаріус
відмовляє їй в оформленні спадкових
прав щодо майна з підстави відсутності
належного правовстановлюючого
документа, що підтверджує факт його
належності спадкодавцю та водночас
наявності в наданих документах
розбіжностей щодо розміру належної
спадкодавцю частки будинку.

Враховуючи відмову нотаріуса від
оформлення спадкових прав на майно та
неможливість вирішення питання щодо
приведення правовстановлюючих
документів у відповідність з вимогами
закону в адміністративному чи іншому
порядку, а тому позивачка просила
визнати за нею право власності на 53/100
частки спірного будинку, загальною
площею 83,5 кв.м. та господарські будівлі:
сарай, літню кухню, що є частиною
будинку в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
свої уточнені вимоги підтримала в
повному обсязі, надала пояснення,
аналогічні викладеним в позові.

Представники відповідача - Пономаренко
Л.В., Пілюга Т.А. в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги визнали
частково, а саме в частині визнання
ОСОБА_2 власником 53/100 частки будинку в
порядку спадкування за законом. Іншу
частину вимог позивачки, а саме окреме
визнання її власником господарських
будівель, які є частиною житлового
будинку, вважали безпідставними,
оскільки такі будівлі знаходяться в
спільній власності співвласників
житлового будинку та без його
реального поділу в окремі об'єкти не
можуть виділятися в особисту власність
одного з них.

Третя особа без самостійних вимог -
ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився
з уточненими вимогами ОСОБА_2 щодо
будинку, решту вимог вважав
безпідставними, надав пояснення,
аналогічні наданим представниками
відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки,
представників відповідача, третьої
особи, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
додатково оглянувши технічний паспорт,
будинкову книгу та інвентарну справу
щодо житлового будинку АДРЕСА_1, суд
прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилася спадщина
до складу якої входять 53/100 частки
житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивачка є спадкоємцем першої черги
за законом, яка у встановленому порядку
прийняла спадщину, проте нотаріус
відмовляє їй в оформленні спадкових
прав щодо майна з підстави відсутності
належного правовстановлюючого
документа, що підтверджує факт його
належності спадкодавцю та водночас
наявності в наданих документах
розбіжностей щодо розміру належної
спадкодавцю частки будинку.

Проте в судовому засіданні знайшло
своє повне підтвердження те, що ОСОБА_5
та ОСОБА_6 до дня смерті
останнього були співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1.

Зокрема на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 17 серпня 1990 року, реєстр.
№1787 ОСОБА_6 набув у власність 9/25 часток
цього будинку.

Рішенням Вознесенського міського суду
Миколаївської області від 22 травня 1995
року змінено частки співвласників в
спірному будинку, а саме визначено, що
ОСОБА_5 належить 47/100 часток в цьому
майні, ОСОБА_6 відповідно є власником
53/100 частки будинку.

Право власності зареєстроване
співвласниками у встановленому
законом порядку у
КП «Вознесенське міжміське бюро
технічної інвентаризації».

З довідки КП «Вознесенське міжміське
бюро технічної інвентаризації» від 25
грудня 2013 року, інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с. 46, 66) та інвентарної справи
вбачається, що особи власників та
розміри їх часток у спірному майні на
час розгляду справи не змінилися.

Згідно положень Цивільного кодексу
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом,
а в разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, той з
подружжя, хто його пережив, та батьки (ч.
1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець прийняв її в шестимісячний
строк в порядку, передбаченому законом.

Таким чином судом достовірно
встановлено, що після смерті ОСОБА_6
відкрилася спадщина до складу якої
входять 53/100 частки житлового будинку
АДРЕСА_1

Позивачка, як спадкоємець першої черги
за законом, належним чином прийняла
спадщину, звернувшись до нотаріальної
контори з відповідною заявою.

Інших спадкоємців, які прийняли
спадщину або мають право на її
обов'язкову частку, судом не виявлено.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини, виходячи з того,
що позивачка не має іншої можливості
захистити своє право на спадщину,
зокрема через органи нотаріату, а тому
суд вважає, що її право підлягає
захисту шляхом визнання за нею права
власності на 53/100 частки спірного
будинку в порядку спадкування за
законом.

Проте суд не вбачає підстав для
окремого визначення в рішенні
загальної площі належного спадкодавцю
житлового приміщення, що перейшло в
порядку спадкування до ОСОБА_2,
оскільки така площа вже визначена
компетентними органами та зафіксована
в технічній документації щодо будинку
та не може бути змінена судом.

Що стосується вимог позивачки щодо
визнання її власником господарських
будівель, що є частиною спірного
будинку, то суд не вбачає підстав для їх
задоволення виходячи з наступного.

Законом встановлено, що господарські
будівлі та споруди, призначені для
обслуговування житлового будинку, не є
самостійними об'єктами права
власності, а є невід'ємною частиною
такого будинку.

Житловий будинок може належати
фізичним особам на праві спільної
сумісної або спільної часткової
власності.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК
України).

Співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК
України).

Таким чином законом передбачено
спільне володіння та користування
співвласниками майном, що знаходиться
в їх спільній частковій власності.

Порядок володіння та користування
конкретними об'єктами, що складають
спільну власність, визначається за
їхньою згодою, а в разі недосягнення
згоди - судом.

Водночас законом не передбачено
можливість виділення конкретного
майна, що входить до складу спільної
часткової власності, у власність
одного зі співвласників без виділу або
поділу такого майна в натурі. Саме під
час реального поділу майна
визначаються об`єкти спільної
власності, які передаються у власність
кожного зі співвласників. При цьому
вказані особи мають право доказувати,
що конкретне майно належить їм, а не
знаходиться в спільній власності.

Таким чином вимоги ОСОБА_2 в цій частині
є необґрунтованими та передчасними.

Враховуючи встановлені судом
обставини, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_5, про визнання
права власності в порядку спадкування -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 53/100 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В.Вуїв