АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1348/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

-
Крижанівської Г.В.

при секретарі - Кучер
Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 07 листопада 2013 року в
справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по орендній
платі

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по орендній платі.

У мотивування вимог посилалася на те,
що 30 листопада 2007 року між нею та
відповідачем був укладений договір
оренди її квартири. Відповідач в
порушення умов договору не сплачує
орендну плату з дня укладення договору
оренди по 27 грудня 2012 року, проте
продовжує проживати у квартирі разом
із родиною.

Просила суд стягнути з відповідача на
її користь заборгованість по орендній
платі за період з 20.12.2009 року по 20.12.2012
року, згідно договору оренди житлового
приміщення від 30.11.2007 року в розмірі 460
396,80 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 07 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Зазначає, що відповідач продовжує
мешкати в спірній квартирі, тому в силу
ч.1 ст.822 ЦК України договір оренди є
пролонгованим.

Посилання суду на строки позовної
давності відповідно до ст. 257 ЦК України
тривалістю у три роки є неправомірним,
оскільки строки позовної давності
застосовуються у даному випадку
відповідно до п. 5 ст. 261 ЦК України.

Враховуючи те, що відповідач зі своєю
родиною мешкає у спірній квартирі, не
вжив жодного заходу щодо сплати
орендної плати за квартиру та не
звільнив квартиру, тому застосування
строку позовної давності є незаконним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх необґрунтованості, оскільки строк
дії договору оренди закінчився 30.11.2008
року, тому нарахування орендної плати
після закінчення дії договору
суперечить вимогам закону. Проте з
таким висновком суду погодитися
неможливо з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України, за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Судом встановлено, що 30 листопада 2007
року між сторонами укладено договір
оренди б/н, за умовами якого позивач
передала відповідачу в оренду належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1
на строк 12 місяців з 30 листопада 2007 року
по 30 листопада 2008 року (а.с. 10).

Згідно ч. 1 ст. 821 ЦК України, договір
найму житла укладається на строк,
встановлений договором.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 822 ЦК України
передбачено, що не пізніше ніж за три
місяці до спливу строку договору найму
житла наймодавець може запропонувати
наймачеві укласти договір на таких
самих або інших умовах чи попередити
наймача про відмову від укладення
договору на новий строк. Якщо
наймодавець не попередив наймача, а
наймач не звільнив помешкання, договір
вважається укладеним на таких самих
умовах і на такий самий строк.

Враховуючи те, що договір оренди був
укладений між сторонами на строк до 30
листопада 2008 року, проте як встановлено
судом та не заперечується сторонами у
справі, після спливу зазначеного
строку відповідач разом з сім»єю
продовжували проживати в спірній
квартирі (а.с.25), тому висновок суду про
закінчення дії договору 30 листопада 2008
року суперечить п.2 ч.1 ст.822 ЦК України,
згідно положень якої договір від 30
листопада 2007 року вважається
укладеним на новий строк такої ж
тривалості.

В свою чергу, відповідачем, до суду
апеляційної інстанції було надано
копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
яка була зареєстрована в канцелярії
Дарницького районного суду міста Києва
07.04.2011 року, про усунення перешкод у
користуванні власністю, розірвання
договору оренди та виселення з
житлового приміщення.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2
вбачається, що з грудня 2010 року ОСОБА_3
припинив сплачувати кошти за
користування квартирою. Вона
повідомила ОСОБА_3 про необхідність
звільнити житлове приміщення та
передала йому письмову вимогу, проте
останній не звільнив квартиру в
добровільному порядку.

ОСОБА_3 зазначив, що письмової вимоги
про звільнення квартири він не
отримував. ОСОБА_2, в свою чергу, не
надала доказів на підтвердження
вручення відповідачу письмової вимоги
із зазначенням конкретної дати
одержання цієї вимоги.

З огляду на наведене, колегією суддів
береться до уваги, як доказ, дата
звернення ОСОБА_2 до суду з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю, розірвання
договору оренди та виселення з
житлового приміщення, тобто 07.04.2011 року.

Таким чином, враховуючи те, що договір
оренди був укладений на строк 12 місяців
з 30 листопада 2007 року по 30 листопада 2008
року та до 07 квітня 2011 року позивач не
попереджала наймача про відмову від
укладення договору на новий строк, тому
договір був пролонгований на новий
строк такої ж тривалості та був
дійсним до 30 листопада 2011 року.

Вимогу про дострокове розірвання
договору ОСОБА_2 заявила лише 7.04.2011
року, шляхом пред»явлення позову до
Дарницького районного суду м. Києва,
проте даний спір до теперішнього часу
не розглянутий.

З 20.12.2012 року власником спірної
квартири став ОСОБА_3, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав на цю квартиру (а.с.22).

Представник відповідача підтвердив, що
ОСОБА_3 постійно проживав у квартирі до
20.12.2012 року, тобто до часу переходу
квартири у його власність.

Відповідно розділу 4 Договору оплата за
оренду квартири в розмірі 1600 дол. США
повинна вноситись до першого числа
кожного місяця.

У силу ч. 3 ст. 815 ЦК України, наймач
зобов'язаний своєчасно вносити плату
за житло.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 820 ЦК
України, розмір плати за користування
житлом встановлюється у договорі найму
житла. Наймач вносить плату за
користування житлом у строк,
встановлений договором найму житла.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2
зазначила, що відповідач, окрім
передоплати в розмірі 16244 грн., що
становить 3200 доларів США, орендну плату
не сплачував.

Просила стягнути з відповідача на її
користь заборгованість по орендній
платі за період з 20.12.2009 року по 20.12.2012
року, згідно договору оренди житлового
приміщення від 30.11.2007 року в розмірі 460
396,80 грн.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Разом з тим такі посилання позивача
частково спростовують наявними в
матеріалах справи доказами.

Так, рішенням колегії суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва від 19
жовтня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів встановлено, що
сторони визнали, що плата за оренду
квартири, згідно договору оренди від
30.11.2007 року ОСОБА_3 вносилася.

Зокрема у судовому засіданні ОСОБА_2
вказала, що плата за договором оренди
квартири вносилася ОСОБА_3 щомісячно
(а.с.18).

Зазначене підтверджується і наданою
суду роздруківкою пояснень сторін в
судовому засіданні.

Рішення Апеляційного суду міста Києва
від 19 жовтня 2011 року набрало законної
сили.

У силу частин 1,3 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, у позовній заяві від 7 квітня 2011
року, яка перебуває в провадженні
Дарницького районного суду міста
Києва, зазначено, що ОСОБА_3 з грудня 2010
року припинив сплачувати кошти за
користування квартирою; рішенням
колегії суддів Судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва від 19 жовтня 2011 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових встановлено, що
плата за квартиру ОСОБА_3 вносилась на
час розгляду справи, що спростовує
доводи позивача про заборгованість
відповідача з 20.12.2009 року по жовтень 2011
року - дата ухвалення рішення.

Разом з тим, відповідачем, у силу ч.1 ст.60
ЦПК України, не надано доказів
відсутності заборгованості по
орендній платі за листопад 2011 року,
тобто за останній місяць дії договору
оренди, тому позовна вимога ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_3 орендної плати за
квартиру підлягає частковому
задоволенню, а саме стягненню підлягає
плата за листопад 2011 року в розмірі 1600
дол. США, що за курсом Національного
банка України становить 14 460,32 грн.

З огляду на наведене, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача орендної плати в сумі 14460,32
грн. за листопад 2011 року.

Крім того, у силу ч.5 ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Щодо подальшої оплати за проживання
відповідача в квартирі, то ці
правовідносини сторін не ґрунтуються
на Договорі оренди спірної квартири і
не можуть бути розглянуті в межах
заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 785, 810, 815, 820, 821, 822 ЦК
України, ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість по орендній платі в
розмірі 14 460,32 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 229,40
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: