Справа № 144/383/13-ц Провадження №
22-ц/772/530/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Задорожна Л. І.Категорія: 32
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2014 року м. Вінниця Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 27 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я, -

встановила:

В березні 2013 року ОСОБА_2 в інтересах
своєї неповнолітньої дочки звернулася
в районний суд з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я, мотивуючи свої вимоги тим, що
03 червня 2012 року до її дочки ОСОБА_3, яка
знаходилась на території стадіону с.
Завадівка, підійшла корова, власником
якої є ОСОБА_4 та притиснула рогами до
огорожі, а далі нанесла удар в область
грудної клітки, спини, потім підкинула
вгору. За висновком акту
судово-медичного дослідження ОСОБА_3
завдано легких та середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

Просила стягнути із ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в розмірі 2683 грн., яка складається
із витрат на лікування, обстеження в
медичних установах та моральну шкоду,
яку вона оцінює в 15000 грн.

Рішенням Теплицького районного суду
Вінницької області від 27 грудня 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1984 грн. 82 коп. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 1500 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
понесені нею судові витрати в розмірі
729 грн. 40 коп. та судові витрати в сумі 229
грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Частково не погодившись із рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила змінити
рішення суду, стягнувши із відповідача
на її користь моральну шкоду в сумі 15000
грн. та понесені судові витрати, в іншій
частині залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі,
повідомлені в установленому порядку
про дату, час і місце судового
засідання, про що в матеріалах справи є
відповідні розписки, до суду не
з'явилися, що відповідно до ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляції та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити і
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Ухвалене судом рішення не повністю
відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, а
сторонами не заперечується, що 03 червня
2012 року на території стадіону
с.Завадівка Теплицького району, де
жителі села проводили випас великої
рогатої худоби, корова, яку утримував в
домогосподарстві відповідач ОСОБА_4,
притиснула рогами до огорожі
неповнолітню ОСОБА_3, нанесла їй рогами
удари в область грудної клітки, спини,
після підкинула вгору, в результаті
чого остання впала на землю.

Відповідно до висновку комісійної
судово-медичної експертизи №117-к від
23.10.2013 року, підтверджено висновки
викладені в акті судово-медичного
дослідження №244 від 18-24 липня 2012 року
про те, що 03.06.2012 року ОСОБА_3 були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді садна в ділянці живота зліва,
садна в ділянці кульшового суглобу
зліва, рани в області ділянці лівої
сідниці, садна правого кульшового
суглобу, струс головного мозку, травми
поперекового відділу хребта з
компресійним переломом 4-го хребця
поперекового відділу хребта, без
порушення функції спинного мозку.
Вказані ушкодження спричинені дією
тупих твердих предметів, за ступенем
тяжкості належать до легких тілесних
ушкоджень (садна в ділянці живота
зліва, в ділянці кульшових суглобів,
рани в області ділянці лівої сідниці),
струс головного мозку - до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, а
тілесні ушкодження у вигляді
компресійним переломом 4-го хребця
поперекового відділу хребта
відносяться до середньої тяжкості
тілесних ушкоджень за ознакою
тривалого розладу здоров'я. Всі тілесні
ушкодження спричинені за короткий
проміжок часу і могли бути заподіяні за
умов, на які покладається ОСОБА_3
Виявлене у ОСОБА_3 з 16 серпня 2012 року
захворювання «післятравматичний
остеохондроз поперекового відділу
хребта та грижі з корінцевим больовим
синдромом» находяться у причинному
зв'язку з названою вище травмою
поперекового відділу хребта з
компресійним переломом 4-го хребця
поперекового відділу хребта (а.с.10-11,
111-113).

Відповідно до довідки виданої
Завадівською сільською радою №157 від
23.12.2013 року відповідач ОСОБА_4 станом на
03.06.2012 року утримував в своєму
господарстві ВРХ, зокрема дві корови
(а.с.131).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Закон України від 21 лютого 2006 року
№3447-IV«Про захист тварин від жорсткого
поводження» передбачає особливості
утримання домашніх тварин та в ст. 9
встановлює обов'язок особи, яка утримує
домашню тварину: забезпечити домашній
тварині необхідні умови, що
відповідають її біологічним, видовим
та індивідуальним особливостям,
відповідно до вимог цього Закону.

Крім того, особи, які утримують
домашніх тварин, мають право з'являтися
з ними поза місцями їх постійного
утримання (супроводжувати їх).
Супроводжувати домашню тварину може
особа, яка досягла 14-річного віку.

Особа, яка супроводжує тварину,
зобов'язана забезпечити: безпеку
оточуючих людей і тварин, а також майна
від заподіяння шкоди супроводжуваною
домашньою твариною. При супроводженні
домашніх тварин не допускається
залишення їх без нагляду.

Частиною 4 статті 12 цього Закону
визначено, що шкода, заподіяна особі
або майну фізичної особи, а також шкода,
заподіяна майну юридичної особи
твариною, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її утримує.

Суд першої інстанції, дослідивши
обставини справи та надавши належну
оцінку наявним у справі доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
у позивача права на відшкодування
шкоди, заподіяної твариною, яка
утримується відповідачем.

Разом з тим, правильно встановивши
правовідносини, які виникли між
сторонами, суд першої інстанції при
вирішенні спору в частині
відшкодування моральної шкоди
постановив стягнути із відповідача
лише 1500 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
виходив з того, що позивач ОСОБА_3 сама
випасала худобу в невстановленому
місці, а її батьками не було виконано в
повній мірі обов'язку щодо піклування
про здоров'я дитини, оскільки знаючи, що
корова відповідача становить
небезпеку, не звернулись до сільської
ради з вимогою забезпечення
відповідної безпеки, тому розмір
відшкодування моральної шкоди має бути
зменшено до 1500 грн.

Проте, у матеріалах справи відсутні
відомості щодо вказаних обставин, які
суд вважав встановленими.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК
України моральна шкода полягає,
зокрема: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України п. п. 3,9 Постанови від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК
України при визначенні розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди слід врахувати характер
правопорушення - моральну шкоду
заподіяно відповідачем, яким не
забезпечено безпеку оточуючих людей
від заподіяння шкоди великою рогатою
худобою, яка ним утримується і за
показами свідків раніше поводилася
агресивно щодо людей, глибину фізичних
та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілої, якій заподіяно
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
що спричинили тривалий розлад здоров'я
й змушена проходити тривале лікування
відриваючись від звичних занять, а
також інші обставини, які мають істотне
значення, а саме те, що шкоду заподіяно
неповнолітній.

Тому враховуючи вищевикладені
обставини, а також вимоги розумності і
справедливості, колегія суддів вважає,
що в цій частині рішення суду першої
інстанції підлягає зміні і приходить
до висновку про визначення розміру
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди в розмірі 10000 грн.

Крім того, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду про часткове
задоволення вимог позивача в частині
стягнення на її користь судових витрат
пов'язаних із наданням правової
допомоги.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про
стягнення витрат понесених на оплату
послуг адвоката ОСОБА_5, суд першої
інстанції виходив з того, що такі
витрати не можуть вважатись витратами
на правову допомогу, оскільки адвокат
представляючи інтереси позивача у суді
була її представником.

Відповідно до статті 12 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право на правову допомогу, яка
надається адвокатом або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом.

Статтею 2 Закону України «Про
адвокатуру» визначено, що адвокатом
може бути громадянин України, який має
вищу юридичну освіту, підтверджену
дипломом України або відповідно до
міжнародних договорів України
дипломом іншої країни, стаж роботи за
спеціальністю юриста або помічника
адвоката не менше двох років, склав
кваліфікаційні іспити, одержав
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю та прийняв
Присягу адвоката України.

При здійсненні професійної діяльності
адвокат має право, зокрема
представляти і захищати права та
інтереси громадян і юридичних осіб за
їх дорученням у всіх органах,
підприємствах, установах і
організаціях, до компетенції яких
входить вирішення відповідних питань.

Повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором. До ордера обов'язково
додається витяг із договору, у якому
зазначаються повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих процесуальних дій.
Витяг засвідчується підписом сторін
договору (частина 4 статті 42 ЦПК
України).

Матеріалами справи документально
підтверджено, що адвокат ОСОБА_5 на
підставі ордера від 27 травня 2013 року
№012664 та угоди від 27 травня 2013 року (а. с.
60-61), надавала правову допомогу
позивачу ОСОБА_2 у цивільній справі в
суді першої інстанції.

Як вбачається з квитанції від 27 травня
2013 року (а. с. 124), ОСОБА_2 здійснила
оплату правової допомоги адвоката
ОСОБА_5 при розгляді цивільної справи у
Теплицькому районному суді в сумі 2000
грн.

За частинами 1, 2 статті 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

За таких обставин колегія суддів
вважає доведеним факт документального
підтвердження витрат позивача,
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката ОСОБА_5 у сумі 2000 грн. і
покладає обов'язок по його компенсації
на відповідача.

Отже судові витрати по справі, що
складаються з судових витрат в розмірі
351,20 грн., а також витрат на правову
допомогу в розмірі 2000 грн., а всього 2351,20
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
позивачеві присуджуються судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Відтак на користь позивача слід
стягнути судові витрати в розмірі 1588,74
грн. (11984,82 грн. /17683 грн. *2351,20 грн.)

Неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи і порушення норм
матеріального права відповідно до
статті 309 ЦПК України є підставами для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 27 грудня 2013 року
- змінити.

Абзаци другий та третій резолютивної
частини рішення викласти в такій
редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду 1984 грн. 82 коп. та 10000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 1593,55 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/
Стадник І.М.Судді: З оригіналом
вірно: Суддя апеляційного суду
/підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/
Голота Л.О. Стадник І.М.