У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2013 року по справі за позовом Ужгородського району електричних мереж в особі Публічного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго до ОСОБА_2 й ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих викраденням електроенергії, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2013 року задоволено позовні вимоги стосовно ОСОБА_1. А додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 жовтня 2013 року відмовлено в позові щодо ОСОБА_2.

ОСОБА_1 подав на рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування такого та ухвалення нового рішення про відхилення позову. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до порушення норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник апелянта в особі адвоката ОСОБА_3 підтримав, вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити таку з наведених у ній підстав.

Представник позивача в особі ОСОБА_4 заперечила, вимоги апеляційної скарги, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів визнала за необхідне, апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 не приймав участі під час здійснення перевірки дотримання вимог ПКЕЕН і не знав про таку перевірку. Акт про порушення № 99701 не відповідає встановленій формі та складений за відсутності споживача та уповноваженої ним особи. В акті не зазначено вид, обставини й суть порушення. Розгляд акту про порушення було проведено не через 20 днів, а через 5 днів, що суперечить вимогам п. 53 ПКЕЕН. Розрахунок збитків викликає сумніви, оскільки в акті про порушення не зазначено потужність споживання та час роботи струмоприймачів. У протоколі комісії з розгляду акту про порушення відсутня інформація про причетність ОСОБА_1 до порушення ПКЕЕН. Показники споживання електроенергії після проведення перевірки відповідають тим показникам, що були до перевірки, значного відхилення немає.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ужгородський район електричних мереж в особі Публічного акціонерного товариства Закарпаттяобленерго надає ОСОБА_1 послуги з постачання електричної енергії згідно ПКЕЕН, а останній такі споживає.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

А звідси, між сторонами виникли зобовязання із приводу поставки та споживання електроенергії. Зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, частини 1 і 2 ст. 509 ЦК України.

У силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог актів цивільного законодавства, зокрема, ПКЕЕН, ЗУ Про електроенергетику.

Таким чином, відсутність між сторонами договору на користування електроенергією не може слугувати підставою для відмови в позові за наявності споживання електроенергії з боку ОСОБА_1.

У відповідності до п. 53 ПКЕЕН (затверджених, постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357) контролерами Ужгородського РЕМ в особі ПАТ Закарпаттяобленерго було складено акт про порушення № 99701 від 04.09.2012 року, який підписано ОСОБА_2. Актом засвідчено самовільне підключення електропроводки до власної електричної мережі поза засобом обліку електроенергії. Змонтовано шунтуючу перемичку від дротів мереженого вводу на колодку запобіжника, порушено ізоляцію. Зазначений акт складено відносно споживача ОСОБА_1 у присутності його матері ОСОБА_2, яка й підписала такий. Засідання комісії з розгляду складеного акту про порушення призначено на 24.09.2012 року. Зауважень до цього акту про порушення, ОСОБА_2 не мала, а.с. 5.

За приписом п. 4. Методики, акт про порушення складається в присутності споживача. Дана норма не вимагає, щоб такий був складений у присутності власника житлового приміщення чи члена сімї власника. Як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 являються споживачами електроенергії, проживають в одному житловому приміщенні, а тому представники енергопостачальника в межах своїх повноважень слали акт про порушення відносно ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_2. Акт про порушення заповнено в тих межах, які стосувались споживача та виходячи з виниклих між сторонами правовідносин.

Виявлене в апелянта порушення підпадає під дію норми підпункту 5 п. 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика) /затвердженої Постановою НКРЕУ від 4.5.2006 р. № 562, зі змінами/, тобто, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.

Як пояснила суду представник позивача, 10.09.2012 року до Ужгородського РЕМ в особі ПАТ Закарпаттяобленерго зявилась ОСОБА_2 та попросила прийняти рішення по акту. Враховуючи те, що в цей день засідала комісія по розгляду актів про встановлення порушень, та йдучи на зустріч проханню ОСОБА_2 і було комісією розглянуто акт № 99701 від 04.09.2012 року. Проте, ОСОБА_2 відмовилась ознайомлюватись з Розрахунком збитків та протоколом засідання за №342 від 10.09.2012 року про що зазначила в таких Откажусь подписа ОСОБА_2Л., а.с. 6, 7.

У протоколі засідання комісії позивача зазначено осіб, які приймали участь у засіданні в тому числі й ОСОБА_2, яка також являється споживачем електроенергії й проживає в одному будинку з ОСОБА_1. Оскільки ОСОБА_1 не приймав участі в засіданні комісії, а тому такий і не відображений у протоколі засідання комісії. Із протоколу убачається, що комісія розглядала Акт про порушення ПКЕЕН за №99701 від 04.09.2012 року, який складено відносно споживача ОСОБА_4. Р.Б., а.с. 7.

При здійсненні розрахунку вартості не облікованої електричної енергії, позивач виходив із вимог абзацу 2 підпункту а п. 3.3. Методики, яким передбачено, що якщо споживач вчинив певні дії, що призвели до споживання не облікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період із дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Доказів того, що в споживача здійснювалась позивачем технічна перевірка електромережі, матеріали справи не містять. Та виходячи із цього, розрахунок вартості не облікованої електричної енергії було здійснено споживачу за три роки.

Та виходячи зі змісту ч. 4 ст. 26 ЗУ Про електроенергетику та п. 48 ПКЕЕН, споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством України за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН у тому числі за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, а.с. 49-50.

Надання апелянтом рахунків за електроенергію за період до виявлення порушення та після усунення порушення в яких зазначені майже однакові суми до сплати не являється правовою підставою для доведення факту відсутності порушення ПКЕЕН у діях апелянта.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що на підставі вимог ст. 1166 ЦК України ОСОБА_1 несе відповідальність перед Ужгородським РЕМ в особі ПАТ Закарпаттяобленерго за завдану майнову шкоду, позаяк апелянтом не доведено, що шкоди ним не завдано.

Аналізуючи вище наведене, колегія суддів дійшла до думки, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а це у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : __________________

__________________