УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення пені за несплату аліментів
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 7 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 18 лютого 2006 року по 21 березня 2011
року вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4, від якого у них
народилась донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначала, що рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
6 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на її
користь аліменти на утримання доньки, у
розмірі 950 грн щомісячно до
досягнення нею повноліття. Оскільки
відповідач належним чином не виконує
свої зобов'язання зі сплати аліментів,
за період з 14 квітня 2011
року по 30 листопада 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі
55 043 грн.

Ураховуючи наведене, позивачка просила
стягнути з відповідача на її користь
неустойку за несплату аліментів.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 24 січня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку,
нараховану на заборгованість за
аліментами на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір 55 043 грн та
витрати на правову допомогу у розмірі
2 тис. грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішення апеляційного суду
Харківської області від 7 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено, зменшено розмір стягнутої
неустойки за прострочення сплати
аліментів з 55 043 грн до 5 510 грн. У решті
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач має заборгованість зі
сплати аліментів, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1
ст. 196 СК України зобов'язаний сплатити
позивачці неустойку (пеню) у розмірі 1 %
від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення у розмірі 55 043
грн.

Змінюючи рішення суду та зменшуючи
розмір аліментів, апеляційний суд
виходив із того, що оскільки
заборгованість по сплаті аліментів
виникла поступово і розраховується за
кожен місць, то і неустойку (пеню)
необхідно рахувати за кожен місяць
окремо.

Проте не можна погодитись з такими
висновками апеляційного суду.

Судами встановлено, що з 18 лютого 2006
року по 21 березня 2011 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_4, перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з виконавчим листом, виданим 1
серпня 2011 року Дергачівським районним
судом Харківської області, ОСОБА_4
зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій
грошовій сумі у розмірі 950 грн
щомісячно, починаючи з 14 квітня 2011 року
до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки відділу державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області від 10 грудня 2012
року вбачається, що розмір
заборгованості ОСОБА_4 зі сплати
аліментів станом на 30 листопада 2012 року
становить 19 тис. грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Крім того, оскільки зобов'язання зі
сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
має бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року № 6-81цс13, яка
згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд погодився із
розрахунком неустойки несплачених
аліментів, здійсненим районним судом,
але не звернув уваги, що він є невірним
і вчинено за кожен місяць окремо, тоді
як закон вимагає за всі дні
прострочення.

Отже, лише правильно встановивши
розмір неустойки, можна вирішувати
питання про її зменшення при наявності
для цього підстав.

Зменшуючи розмір аліментів,
апеляційний суд на вказане уваги не
звернув та усупереч ст. ст. 303, 316 ЦПК
України не врахував, що аліменти
призначаються та повинні сплачуватись
щомісяця, неустойка нараховується на
щомісячну заборгованість з аліментів
за кожен день за весь час прострочення
по день добровільного погашення боргу
на момент його стягнення, але
нарахована сума за минулий місяць не
повинна знову братись до уваги.

Про вказане порушення закону зазначив
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у своєму судовому рішенні від
3 липня 2013 року при скасуванні
попереднього судового рішення
апеляційного суду, однак апеляційний
суд всупереч вимогам ч. 4 ст. 338 ЦПК
України вказівки суду касаційної
інстанції не виконав.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, судове рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 7 листопада
2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська