Справа
№
провадження: 2/230/131/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого судді
- Юшкова М.М.

при секретарі
- Мороз К.В.

за участю:

позивача
- ОСОБА_1,

представників позивача
- ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

відповідача
- ОСОБА_4,

представника відповідача
- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання права власності,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про
визнання права власності, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що у 2005 році
відповідач запропонувала йому та
ОСОБА_6 побудувати гаражі, кожний собі
за власні кошти. Після досягнення усної
згоди з зазначеними особами, ОСОБА_4
придбала вітху будівлю за адресою:
АДРЕСА_1. Спільно він з відповідачкою та
ОСОБА_6 за спільні кошти зазначену
будівлю розібрали, вивезли сміття,
вирили яму для фундаменту майбутніх
гаражів. Оскільки земельна ділянка, на
якій стояв будинок не була
приватизована, у 2006 році ОСОБА_4 уклала
щодо неї договір оренди. Орендна плата
за зазначену ділянку сплачувалась
особами спільно у рівних частках. Під
час будівництва гаражу позивачем
використовувались будівельні
матеріали - плити, плитка, пісок, шлак,
ворота, шифер. Після закінчення
будівництва він став користуватися
гаражем. Після закінчення строку
оренди земельної ділянки, ОСОБА_4
зареєструвала замельну ділянку на
себе. У 2011 році відповідач після
встановлення між сторонами неприязних
стосунків обмежила позивачу доступ до
гаражу шляхом зміни замків. У зв'язку з
тим, що позивач позбавлений можливості
забрати власні речі зі спірного гаражу,
а також демонтувати гараж та забрати
належні йому будівельні матеріали,
позивач звернувся з відповідним
позовом до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 дав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові. Крім того, зазначив, що за
частину земельної ділянки сплатив
відповідачці особисто 200 доларів США,
розписку відповідачка не надала. Під
час підготовки земельної ділянки для
будівництва гаражів ними наймався
трактор, машини, вивозився мусор,
письмових договорів з водіями та
робітниками не укладалось. У 2006 році
вирили яму під фундамент гаражів. Після
залиття фундаменту почали ставити
стіни з плит, які він придбав неподалік
від «Амстора». Після того як коробки
було збудовано, він почав займатися
своїм гаражем, а саме, найняв кран для
постановки плит, письмовий договір при
цьому не укладався. За встановлення
плит сплатив 600 грн. Після чого на всі
три гаражі у жовтні 2006 року поклали дах.
Для викладки стін використовував,
плитку ОСБ розміром 1,20 на 2,0 м., яка була
у використанні При цьому, позивач
зазначив, що фактично використав менше
плит ніж вказано у відповідному чекі. У
2007 році позивач виклав прилеглу до
гаражу територію плиткою ФЕМ, для чого
завіз пісок, територію ділянки
огородили парканом. Після того як
будівництво гаража було закінчено, у 2008
році поставив ворота. З 2008 року ним
проводились роботи внутрі гаражу. В
2009-2010 роках він у спірному гаражі
ставив свій автомобіль. Крім того,
зазначив, що ним сплучавалась 1/3
вартості оренди земельної ділянки,
квитанції він віддавав відповідачці.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення
позову заперечувала. У судовому
засіданні пояснила, що вона у 2003 році
придбала будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Матеріали, які за твердженням позивача
були ним використані для будівництва
гаражів, не використовувались під час
будівництва гаражів. Зазначила, що
гаражі будувались нею, в будівництві
приймав участь її співмешканець,
ОСОБА_6, наймалися робітники, інколи
працював позивач. При цьому, грошей за
оренду землі та будівельні матеріали,
що використовувались при будівництві,
ОСОБА_1 не надавались. Вона дійсно
давала можливість користуватися
спірним гаражем ОСОБА_1, про це також
просила її мати, при цьому, ОСОБА_1 мав
вносити плату за гараж, але вносив її
нерегулярно, про існуючу
заборгованість вона йому писала на
воротах. Оскільки заборгованість ним
не сплачувалась, вона змінила замки на
гаражі та почала використовувати гараж
на власні потреби. У 2006 році нею
оформлено право власності на гаражні
бокси. Пояснила, що на всі три гаражі
нею оформлено право власності, є
відповідний техпаспорт, була проведена
оцінка. Земельна ділянка також нею
приватизована. Один з гаражних боксів
на підставі договору дарування
подарован ОСОБА_6

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_8 повідомив, що
сторонами та ще онією особою було
придбано земельну ділянку для
будівництва гаражу. Близько п'яти років
тому був присутній під час кладки
плитки в гаражі, яку ОСОБА_1 замовляв, а
потім на машині привозив, при цьому,
було покладено приблизно 30-40 м2 плитки.
Він був присутній і до, і після
розвантаження плитки. Плитку складали
у третій крайній гараж. Де було
придбано плитку не знає. До цього бачив,
що наймався транспорт, вивозилось
сміття з земельної ділянки. Зазначив,
що співмешканець відповідачки, позивач
та ОСОБА_6 зібрали спільно кошти для
будівництва гаражу. Про те, що гаражі
будувались на троїх осіб, йому особисто
ніхто не повідомляв, він це чув від
інших осіб. Бачив також, що під час
викопування ями, але бачив, як ОСОБА_1
возив на тачці землю. Крім того показав,
що він надавав ОСОБА_1 цегла та
вібростійки, оскільки на той час
розбирав дачу сестри, цегла при цьому
використовувались для будівництва
даху гаражу, вібростійки - для підвалу

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_9 показала, що є
начальником відділу БТІ м.Єнакієве.
Стосовно земельної ділянки пояснила,
що відповідно до рішення виконавчого
комітету, земля була передана в оренду
на 5 років. Гаражні бокси було прийнято
в експлуатацію актом від 11.12.2006. Перша
технічна інвентаризація об'єкта
проводилась 26.09.2005, на зазначеній
ділянці були розташовані гаражні бокси
площею 123 м2. Заявка на проведення
технічного паспорта була зроблена
ОСОБА_4 29.06.2005, співробітниками БТІ було
виконано вихід на місце для проведення
необхідних дій 02.08.2005. Зазначила, що в
справі мається свідоцтво про право
власності на гаражні бокси від 30.01.2007,
загльна площа - 123 м2. Пояснила, що 26.09.2005
було проведено вихід на об'єкт, але він
не був прийнятий в експлуатацію,
оскільки земля була орендованою. 15.09.2006
після другого вихіду на об'єкт його
ввели в експлуатацію та затвердили
рішенням виконавчого комітету від
20.12.2006 №778.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_10 показав, що
позивач є його другом. Не зазначивши
час подій, зазначив, що на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, спочатку
знаходився старий будинок, потім його
розібрали ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
збудували гаражі. За допомогою машин
вивозилось сміття. Фундамент копався
вручну. На крані привозили матеріали,
вистроювались блоки. Ділянку було
загорожено. Блоки привозились не нові,
де купувались він не знає. ОСОБА_1
штукатурив стіни в одному з гаражів,
клав плитку. Напротязі всього часу
будівництва ОСОБА_1 перебував на місці
будівництва. Потім в гаражах всі троє
ставили машини. Коли було зведено
ворота та коли закінчилось будівництво
точно не пам'ятає. Дах звели після
установки ворот.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_11 показав, що у 2005
році восени ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6
придбали будинок, розібрали його та
почали будувати гаражі. Завозили
будівельні матеріали, плити, рили
фундамент. Після встановлення плит
звели дах. Після цього продовжували
будівництво кожний собі. ОСОБА_1 вирив
підвал, звів смотрову яму. У 2011 році
вклав підлогу плиткою. ОСОБА_1 з однієї
сторони звів паркан, потім посадив
квіти, виноград, побілив гараж. Пояснив,
що той факт, що гаражі будували кожний з
трьох зазначених осіб собі, він знав зі
слів.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_12 показав, що він
надавав позивачу консультації щодо
проведення електричної проводки,
оскільки є електриком. На час
проведення робіт з проводкою в гаражі
перебувала плитка та песок, які, зі слів
позивача, належали йому. При цьому,
ОСОБА_1 йому розповідав, що між ним,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 існувала домовленість
щодо того що кожний з них буде будувати
собі гараж.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_13 показав, що з 2005
року напротязі двох років відбувалось
будівництво гаража, ОСОБА_6 та ОСОБА_1
були присутні на будівництві. Від
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 він чув, що гаражі вони
будували на трьох осіб. ОСОБА_1 рив
підвал, яму, клав плитку.Потім від
ОСОБА_1 дізнався, що йому обмежили
доступ до гаражу.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_14 показав, що
ОСОБА_3 на місці її робот у бібліотеці
просила розписку стосовно того, що дає
відповідачу гроші, вона при цьому чула,
що гроші давались на сплату податку на
землю та проект будинку. Зі слів ОСОБА_3
вона дізналась, що відповідач з
позивачем будували спільно гаражі.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_15 показав, що у 2005
році ОСОБА_4запропонувала позивачу та
ОСОБА_6 побудувати гаражі. Будівництво
закінчили у 2008 році. Один гараж
будувався за гроші позивача, він ставив
в ньому автомобіль. Потім у сторін
виник спір щодо спадкового майна ,
відносини в родині погіршились, та
виник спір щодо гаражу.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_16 показав,
приблизно 5-6 років тому допомогав
позивачу вигружати плитку у спірному
гаражі, бачив як позивач копав яму та
підвал, бачив як позивач клав плитку в
гаражі.

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_17 показав, що у 2005
році ОСОБА_4 будувала для себе гараж. До
цього на земельній ділянці знаходився
старий будинок. На будівництві бачила
відповідачку та робітників, позивача
не бачила. Наприкінці 2005 року
будівництво гаражів було закінчено,
після цього відповідач ставила в ньому
сімейну машину. Крім неї, в інші гаражі
ставили машини особи, яких вона не знає.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_18 показала, що балкон за
місцем її мешкання виходить на
земельну ділянку на якій будувався
спірний гараж. Будівництво було
розпочато восени 2005 року, у серпні 2005
року було закінчено. Бачила як рили
котлован, завозили будівельні
матеріали. Зазначила, що коли на
гаражах клали дах, ворота вже було
зведено. Вона періодично проходила
поблизу земельної ділянки. Не бачила
щою ОСОБА_1 приймав участь у будуванні
гаражів. Після закінчення будівництва
бачила як відповідач та ОСОБА_6 ставили
до гаражів свої автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні у
якості свіка ОСОБА_19 показав, що він
допомогав ОСОБА_4 та її співмешканцю у
будівництві гаражу, у 2005 році возив
плити для будівництва, для цього
виписував з місця роботи вантажні
автомобілі. У руйнуванні старого
будинку що був на місці гаражів він не
приймав участі. У будівництві також
приймали участь приблизно п'ять
робітників. У серпні 2005 року
будівництво гаражів було закінчено.
Чому будувалось саме три гаражних
бокса не знає. Іноді бачив на
будівництві ОСОБА_1 При яких саме
роботах був присутнім ОСОБА_1 не зміг
пояснити.

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_20 показав, що
восени 2005 року він дізнався про те, що
відповідачка придбала земельну
ділянку для будування гаражу. За літо
гараж було збудовано. Він допомагав у
будівництві, позивача не бачив. Чув що
гаражі розподілялись наступним чином:
один-співмешканцю ОСОБА_4, другий - її
доньці, третій - для ремонту
автомобілів. Приймав участь у
підготовці фундаменту. Не знає чи
надавав ОСОБА_1 допомогу у купівлі
будівельних матеріалів.

Суд, заслухавши сторони та свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню, із наступних підстав.

Відповідно до копії договору дарування
частки житлового будинку від 14.08.2003,
ОСОБА_21 подарував ОСОБА_4 1/3 частину
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.65), що підтверджується копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 01.10.2003 ( а.с.66).

Відповідно до копії договору оренди
ділянки від 18.04.2006 зі змінами, внесених
відповідно до угоди про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки
від 14.04.2008 (а.с. 18-19), Єнакієвською
міською радою в оренду ОСОБА_4 було
надано земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.11-15), кадастровий номер
:00:008:0155 за планом (схемою) меж
земельної ділянки (а.с.16-17).

Відповідно до копії витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки №1600 від 23.04.2009
(а.с.20), власником (користувачем)
земельної ділянки зазначено ОСОБА_4

Відповідно до копії договору №393 на
виконання робіт та послуг населенню,
пов'язаних з регулюванням забудови
населених пунктів територій, ОСОБА_4
було замовлено проведення певного
перечня робіт, пов'язаних з зазначеною
земельною ділянкою (а.с.21).

Відповідно до копій квитанцій (а.с.22-25),
ОСОБА_4 проводила платежі, пов'язані з
оформленням документів, сплатою збору,
надання інформації про грошову оцінку
землі за договором, узгодження
проектної документації, платежів,
пов'язаних з розрахунково-касовим
обслуговуванням операцій та за оренду
земельної ділянки.

За копією договору №6/13-412 від 30.09.2011,
було припинено за добровільною
відмовою громадянці ОСОБА_4 права
оренди земельної ділянки площею 0,043 га,
наданої для гаражного будівництва за
адресою: АДРЕСА_1 та затверджено проект
землеустрою щодо відведення
зазначеної земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку (а.с.28-29).

Відповідно до копії генерального плану
(схеми) на об'єкт за адресою: АДРЕСА_3,
власником об'єкту (гаражних боксів) є
ОСОБА_4 (а.с.82-83)

Відповідно до копії генерального плану
(схеми) на об'єкт за адресою: АДРЕСА_3 від
15.09.2006, власником об'єкту гаражів є
ОСОБА_4 (а.с.85).

Відповідно до копії акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта від 11.12.2006, та рішення
Виконавчого комітету Єнакієвської
міської ради №778 від 20.12.2006, три
капітальні гаражні бокси за адресою:
АДРЕСА_1 прийняті в експлуатацію,
замовником зазначено ОСОБА_4 (а.с.86), акт
про прийняття об'єкту в експлуатацію
затверджено.

Відповідно до копії свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
копії витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, гаражні
бокси за адресою: АДРЕСА_1, перебувають
у приватній власності ОСОБА_4 (а.с.88).

Крім того, відповідно до копій дозволів
та товарних чеків, за проміжок часу з 2003
по 2012 роки, ОСОБА_4 проводились різні
сплати, пов'язані із земельною ділянкою
за адресою: АДРЕСА_3, зокрема, за
проведення зварювальних робіт
(а.с.114-115), ОСОБА_4 проводились зазначені
роботи за адресою: АДРЕСА_1, відповідно
до копій чеків за сплату земельного
податку (117-119, 123, 129-130, 135-136, 145), ОСОБА_4
сплачувався зазначений налог, за
проведення проектних робіт, оформлення
документів, за грошову оцінку об'єкта,
доплати за інвентаризаційні роботи, за
реєстрацію та внесення записів до
поземельної книги (а.с.120-122, 128), страхові
внески (а.с. 123-124), за підготовку
технічних документів (а.с.142,144), сплат до
архитектурного бюро (а.с.143),
комунальних послуг (а.с.146-187).

Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ч.1ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно ст.387 ЦК України, власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним

У відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ст.10 ч.3 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці
обставини встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до товарного чеку (а.с.7),
20.05.2008 було придбано ворота за 5100 грн..

Відповідно до товарного чеку (а.с.8),
14.10.2006 було придбано шифер на суму 1050
грн.

Відповідно до товарного чеку (а.с.9),
20.04.2007 було придбано пісок та шлак
відвальний на суму 900 грн.

Відповідно до товарного чеку (а.с.10),
24.08.2006 було придбано ОСБ-4 у кількості 40
шт. та плити перекриття у кількості 10
шт.

Відповідно до товарного чеку (а.с.11),
14.02.2007 було придбано плитку ФЕМ у
кількості 44 шт.

Позивач на підтвердження позовних
вимог надав суду товарні чеки на
будівельні матеріали. Тим самим
позивач намагався довести суду, що
зазначені будівельні матеріали було
придбано ним та застосовано у
будівництві гаражів за адресою:
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 дійсно приймав участь у
будівництві гаражів, що знайшло
підтвердження в показаннях свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_22, ОСОБА_16 Відповідач ОСОБА_4
також не заперечувала в судовому
засіданні, що ОСОБА_1 допомогав при
будівництві гаражних боксів, але сама
по собі участь у будівництві об'єкту не
є підставою для визнання за особою
права власності на об'єкт, його частину
чи матеріали, які застосовується при
будівництві.

Суд також не піддає сумніву твердження
позивача стосовно того, що зазначені
ним будівельні матеріали могли бути
придбані в зазначені у товарних чеках
дати. Проте, позивач намагався довести
суду, що зазначені в товарних чеках
матеріали застосовувались саме в
будівництві гаражних боксів за
адресою: АДРЕСА_1, у той час як позивачем
не доведено суду, що саме зазначені в
товарних чеках матеріали було
застосовано в будівництві гаражних
боксів за адресою: АДРЕСА_1. Допитані
свідки також не підтвердили факт того,
що саме зазначені в товарних чеках
матеріали були застосовані в
будівництві зазначених гаражних
боксів. Крім того, позивач в судовому
засіданні зазначив, що не всі вказані
ним в зазначених товарних чеках
матеріали було застосовано на
будівництво зазначених гаражних
боксів, що також суперечить його
позиції стосовно того що суд має
визнати право власності на всі
зазначені в товарних чеках матеріали
за ним.

Крім того, суд звертає увагу на
суперечності між поясненнями позивача
та дослідженими доказами по справі, а
саме, що відповідно до товарного чеку
від 24.08.2006 (а.с.10), було придбано ОСБ-4 у
кількості 40 шт. та плити перекриття у
кількості 10 шт., у той час як відповідно
до копії технічної документації на
гаражні бокси від 26.01.2005 та пояснень
свідка ОСОБА_9 - начальнику КП БТІ
м.Єнакієве, заявка на підготовку
технічного паспорта була зроблена
ОСОБА_4 29.06.2005, співробітниками БТІ було
виконано вихід на місце для проведення
необхідних дій 02.08.2005 та було складено
генеральний план об'єкта за адресою:
АДРЕСА_3, та на час проведення
необхідних дій гаражні бокси мали
вигляд об'єкта закінченого
будівництва, тому матеріали, зазначені
в товарному чекі від 24.08.2006 (а.с.10) та
товарному чекі від 20.05.2008 (а.с.7) не могли
бути застосовані у будівництві
зазначених гаражних боксів, оскільки
відповідно до товарних чеків, вказані
матеріали були придбані вже після
закінчення будівництва гаражних
боксів.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позову, суд вихлдить з того, що з
досліджених в суді документів
вбачається, що ОСОБА_4 була власником
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
потім земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_1 перебувала в оренді ОСОБА_4
Збудовані гаражні бокси на зазначеній
земельній ділянці також перебувають у
її приватній власності.

Твердження позивача ОСОБА_1 стосовно
того, що домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_4 спільно з
ним, документально не підтверджено.
Факт надання ОСОБА_1 грошових коштів на
оренду земельної ділянки також нічим
документально не підтверджений.

ОСОБА_1 не оспорювалось набуття ОСОБА_4
права власності на гаражні бокси, таким
чином, ОСОБА_4 у відповідності до вимог
ст.ст.316,328,331 ЦК України було правомірно
набуто право власності на гаражні
бокси за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до ст.331 ЦК
України, якою передбачено, що право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна); якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації; якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації; до завершення будівництва
(створення майна) особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна), з
моменту прийняття об'єкту до
експлуатації у відповідачки виникло
право власності на збудований об'єкт -
гаражні бокси, та особа втрачає право
власності на матеріали, які були
використані в процесі цього
будівництва.

Оскільки суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовної вимоги
щодо визнання права власності за
ОСОБА_1 на будівельні матеріали, суд
відмовляє в задоволенні позовних
вимог, що випливають з цієї позовної
вимоги, а саме, у зобов'язанні
відповідача не чинити перешкод у
демонтажі гаражу за адресою: АДРЕСА_1,
стягненні моральної шкоди та витрат на
правову допомогу.

На підставі ст.ст.316-317, 319, 321, 328, 331, 386, 387
ЦК України і керуючись ст. ст.10, 57, 60, 209,
212, 214, 215, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання права власності,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: