Справа № 654/2386/13-ц
Провадження №2/654/15/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Чухрай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гола Пристань
Херсонської області в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору позики,
оформленого розпискою від 17.08.2007 року,
посилаючись на те, що 12.06.2013 року вона
отримала судову повістку з
Комсомольського районного суду м.
Херсона та копію позовної заяви ОСОБА_3
про стягнення з неї та з її колишнього
чоловіка ОСОБА_2 солідарно 465510 гривень
за оскаржуваним договором позики, за
яким ОСОБА_2 зобов'язувався повернути
позику в сумі 27000 доларів США до 17.08.2010
року. Зі змісту розписки випливає, що
правочин позики укладений з її згоди та
у спільних з ОСОБА_2 інтересах, хоча
вона вперше дізналася про існування
розписки та боргових зобов'язань свого
колишнього чоловіка саме із копії
позовної заяви ОСОБА_3 і ніякої згоди
своєму колишньому чоловіку на
отримання даних коштів у борг вона не
давала і куди він їх витратив (якщо він
їх отримував) їй не відомо. З посилання
на ст. 65 СК України, ст. ст. 203, 215, 234 ЦК
України просила задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_4 позов
підтримали, наполягали на його
задоволенні з підстав, зазначених у
позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнали,
пояснили суду, що дійсно 17.08.2007 року
ОСОБА_2 отримав в позику від ОСОБА_3 27000
доларів США, про що написав оспорювану
розписку. При цьому кошти ОСОБА_2
отримував зі згоди своєї дружини -
позивачки по справі. На отримані у
позику кошти вони побудували будинок
на АДРЕСА_1 та відремонтували будинок
по АДРЕСА_2, а також платили за навчання
доньки.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків,
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка з
26.11.1993 року перебуває у шлюбі з
ОСОБА_2

17.08.2007 року ОСОБА_2 отримав у
позику від ОСОБА_3 27000 доларів США, які
зобов'язувався повернути до 17.08.2010 року,
про що ним було надано ОСОБА_3
письмову розписку.

При цьому текст розписки
викладений від імені подружжя ОСОБА_2,
та зазначено, що ОСОБА_2 діє зі згоди
ОСОБА_1, натомість підпис в розписці
проставлений тільки ОСОБА_2

У відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.
Це положення не застосовується до
випадків, коли договір був укладений
під впливом обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Таким чином, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
договір позики (як двосторонній
правочин) не укладався, передача грошей
ОСОБА_2 в позику оформлена розпискою
останнього, яка не є договором позики і
не може бути визнана судом недійсною,
так як розписка є документом, який лише
підтверджує факт отримання грошей
позичальником та наявність боргових
зобов'язань щодо повернення коштів,
отриманих у позику.

У відповідності до ст. 60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута
за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За ст. 61 СК України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

У судовому засіданні
відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів
витрачання отриманих в позику від
ОСОБА_3 коштів в сумі 27000 доларів США за
розпискою від 17.08.2007 року в інтересах
сім'ї.

Таким чином, позивачка обрала
невірний спосіб захисту своїх
інтересів, оскільки має право
заперечувати пред'явлений до неї
ОСОБА_3 позов, саме на підставах,
передбачених ст. 65 СК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 15, 16, 1046, 1047, 1051 ЦК
України, ст. ст. 60, 61, 65 СК України, ст.ст.
10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через
Голопристанський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. М. Сіянко