Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/778/419/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.,
Савченко О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 04 грудня 2013 року у справі за позовом
Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року КС «Хортиця»
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
кредитним договором.

У позові зазначала, що 18.09.2008 року між
КС „Хортиця" та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 172, відповідно до
якого відповідач отримала 10 000 грн.

За умовами договору кредиту боржник
зобов'язався щомісячно сплачувати
проценти з розрахунку 0,1803% за кожен
день за користування кредитом від суми
заборгованості(66% річних) і частку суми
кредиту, остаточно розрахуватися не
пізніше 18.09.2011 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором кредиту 18.09.2008
року між ОСОБА_3 та КС «Хортиця» був
укладений договір поруки, за умовами
якого відповідач зобов'язалася
відповідати перед КС «Хортиця» за
виконання зобов'язань ОСОБА_2 щодо
повернення грошового кредиту.

23.12.2010 року між КС „Хортиця" та ОСОБА_2
до договору від 18.09.2008 року була
укладена додаткова угода №1, за умовами
якої строк користування кредитом був
продовжений до 31.12.2014 року, проценти за
користування кредитом встановлені у
розмірі 66 % річних щомісячно до повної
сплати суми кредиту.

Укладаючи додаткову угоду, сторони
також домовились, що позичальник
робить виплати по 851 гр. щомісяця не
пізніше 30(31 числа), з січня 2011 року, а
залишок боргу станом на 23.12.2010 року
становить 13781 гр. 43 коп., з яких 3856 гр. 43
коп. - проценти, 9925 гр. - основна сума.

23.12.2010 року відповідна додаткова угода
до договору поруки від 18.09.2009 року була
укладена між КС „Хортиця" та ОСОБА_3

У зв"язку з порушеннями умов кредитного
договору позивач звертався до боржника
та поручителя з вимогами виконати
прийняті на себе зобов'язання, однак
зазначені вимоги виконані ними не
були, кредит та проценти за
користування кредитом не сплачені.

Посилаючись вказані обставини, КС
„Хортиця" просила суд стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у сумі 23 335 гр. 19 коп. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь КС «Хортиця» суму боргу за
кредитним договором у розмірі 23 335 гр. 19
коп., що складається з 9 925 гр. - тіло
кредиту, 13 410 гр. 19 коп. нарахованих
процентів, сплачений судовий збір у
розмірі 233гр. 35 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа(кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитоом боржника
за виконання ним свого обов"язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов"язання
боржником.

Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року
між КС „Хортиця" та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 172,
відповідно до якого остання отримала
10000 гр.на навчання, зі сплатою 0,1803% від
суми залишку кредиту за користування(66%
річних), строком по 18 вересня 2011
року(а.с. 10-11,13).

За умовами п.2.1 договору позичальник
робить виплати процентів та частки
кредиту по 632 гр. щомісячно не пізніше 15
числа кожного місяця.

Згідно п.1.8 договору у випадку
несвоєчасного повернення кредиту при
настанні строку повернення кредиту
та/або процентів, або у випадку
виникнення відповідно до умов договору
зобов"язання позичальника достроково
повернути кредит, спілка має право
змінити розмір процентної ставки за
користування кредитом і встановити
процентну ставку за кредитом в розмірі
120% річних, без підписання сторонами
яких-небудь додаткових документів, а
відповідно до п. 5.3 за невиконання чи
неналежне виконання позичальником
умов договору спілка має право
отримати додаткові проценти у розмірі
0,5% за кожний день з дня останнього
платежу по кредиту і до дня погашення
простроченої заборгованості.

Для забезпечення виконання зобов"язань
за кредитним договором 18 вересня 2008
року КС „Хортиця" було укладено
договір поруки з ОСОБА_3, за умовами
якого поручитель та ОСОБА_2 несуть
солідарну відповідальність за
зобов"язаннями перед КС(а.с.12).

23 грудня 2010 року між КС „Хортиця" та
ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №
1 до кредитного договору № 172 від 18
вересня 2008 року, у п.3 якої сторони
визначили, що залишок боргу ОСОБА_2
станом на 23.12.2010 року становить всього
13781 гр. 43 коп., з яких 9925 гр. - основна
сума, 3856 гр. 43 коп. - нараховані проценти.

За умовамии додаткової угоди термін
дії кредитного договору продовжений до
31 грудня 2014 року, проценти за
користування кредитом у розмірі 66%
річних нараховуються щомісячно на
залишок заборгованості по кредиту та
несплаченим у строк процентам.

Строни також домовились(п.2 додаткової
угоди), що позичальник робить виплати
по 851 гр. щомісячно не пізніше 30(31) числа
кожного місяця, починаючи з січня 2011
року.

За невиконання чи неналежне виконання
позичальником умов договору спілка має
право отримати додаткові проценти у
розмірі 0,2 % за кожний день, з дня
останнього платежу по кредиту і до дня
повного погашення(п.6).

23 грудня 2010 року між КС „Хортиця" та
ОСОБА_3 був укладений додатковий
договір до договору поруки від 18
вересня 2008 року, за умовами якого
поручитель зобов"язується нести
відповідальність у разі невиконання
або неналежного виконання
позичальником обов"язків згідно
договору № 172 від 18 вересня 2008 року та
додаткової угоди № 1 від 23 грудня 2010
року(а.с.15).

Задовольняючи позов КС „Хортиця" про
солідарне стягнення з ОСОБА_2 та
поручителя ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором у сумі 23335 гр. 19
коп., з яких 9925 гр.- тіло кредиту, 13410 гр. 19
коп.- нараховані проценти, суд,
враховуючи умови кредитного договору
№ 172 від 18.09.2008 року і додаткової угоди
від 23.12.2010 року, а також договору поруки
та додатку до нього від 23.12.2010 року,
виходив з доведеності невиконання
відповідачами належним чином грошових
зобов"язань, в результаті чого
утворилась заборгованість.

Розмір заборгованості підтверджений
наданим позивачем розрахунком, з
урахуванням платежів, що здійснювалися
ОСОБА_2 у період з 23.12.2010 року, після
укладання додаткової угоди, який в силу
ст.ст. 59,54 ЦПК України являється
допустимим доказом у справі.

Таким чином, висновки суду щодо
наявності підстав для задоволення
позову КС „Хортиця" відповідають
обставинам справи та узгоджуються з
нормами матеріального і
процесуального права, які судом
застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при визначенні розміру заборгованості
суд не перевірив та не врахував суми
платежів, які вносилися ОСОБА_2 у період
до укладання нею додаткової угоди від 23
грудня 2010 року, не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки сума заборгованості
за кредитним договором станом на 23.12.2010
року була визначена та погоджена
сторонами у п.3 додаткової угоди від
23.12.2010 року. Зазначені умови додаткової
угоди ОСОБА_2 у судовому порядку не
оспорювались.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК
України вчинення особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов"язку, перериває перебіг
позової давності, у зв"язку з чим на
несплачені ОСОБА_2 платежі за період з 18
вересня 2008 року по серпень 2010 року
позовна давність не поширюється.

Інші доводи апеляційнолї скарги
зводяться фактично до іншої оцінки
обставин справи та доказів, які
відрізняються від зробленої судом
першої інстанції, підстав для
скасування судового рішення вони не
містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: