АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/467/14
Головуючий І інстанції -
Доповідач - Костенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді: Костенко Т.М.,

суддів:
Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 25 липня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру
стягнення аліментів на утримання
дитини та стягнення заборгованості по
виплаті аліментів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про зміну розмірі
стягнення аліментів на утримання
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
стягнення заборгованості по виплаті
аліментів у сумі 12 173,19 грн.

Позивачка мотивуваласвої позовні
вимогитим, щорішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 24.05.2007 на
користь позивачки аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_2 в розмірі ? частини від доходу
відповідача щомісячно до досягнення
дитиною повноліття. Проте з липня 2011
року ОСОБА_3 припинила отримувати
аліменти у зв'язку з тим, що відповідач
звільнився з попередньої роботи, а нове
місце його роботи їй невідомо.

У зв'язку з частими хворобами дитини та
перебуванням її на диспансерному
обліку в КЗОЗ «Обласний клінічний
протитуберкульозний диспансер № 8»,
проходженням нею відповідного
лікування, позивач не має можливості
влаштуватися на роботу, встановлений
судом розмір аліментів вона вважає
таким, що не відповідає реальним
витратам на дитину, тому просить суд
стягнути з відповідача аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн.
щомісячно. Також позивач просить суд
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 12 173,19 грн. за період з 01.07.2011 до
01.03.2013, оскільки ОСОБА_2 аліменти не
сплачував з липня 2011 року.

Справа розглядалася за відсутністю
сторін з урахуванням відповідної заяви
представника позивача, а також в
зв'язку з повторною неявкою
відповідача в судове засідання без
поважних причин.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м.Харкова від 25липня
2013 року позов ОСОБА_3 задоволений
частково: розмір аліментів був
змінений та встановлений у твердій
грошовій сумі - 1000 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
04.12.2012. В частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по виплаті аліментів з
ОСОБА_2 було відмовлено.

Відповідачем було подано апеляційну
скаргу, в якій він просить скасувати
зазначене рішення суду, оскільки
вважає його незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм процесуального та
матеріального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечувалось
сторонами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували
в зареєстрованому шлюбі, від якого є
дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 01.04.2008 шлюб
між сторонами було розірвано, рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 24.05.2007 на користь позивачки
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4. в розмірі ? частини від
доходу відповідача щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що відповідно
до довідки ПАТ «Державного ощадного
банку України» від 07.09.2012 № 16-33/580-705/А на
рахунок ОСОБА_3 за період з грудня 2009
року до серпня 2011 року згідно
виконавчого листа № 2-3959/07, виданого
12.06.2007, надходили аліменти.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, районний суд з посиланням на
ст.ст. 180, 182, 192, СК України виходив із
того, що відповідач звільнився з
постійного місця роботи, на час
розгляду справи районним судом не має
такої роботи, а встановлений розмір
аліментів не може бути визнаний
достатнім з урахуванням діючих цін на
продукти харчування, одяг, взуття,
предмети першої необхідності. Крім
того, судом першої інстанції був
прийнятий до уваги той факт, що
неповнолітній ОСОБА_4 з травня 2012 року
перебуває на диспансерному обліку У
КЗОЗ «Обласний клінічний
протитуберкульозний диспансер №8» та
проходить відповідне лікування.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки правильно встановивши
юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Згідно приписів ст.192 К України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом змінений у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров*я
платника або одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про стягнення з
ОСОБА_2аліментів у твердій грошовій
сумі.

Разом з тим, судова колегія вважає за
необхідне виключити із резолютивної
частини рішення посилання суду на
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, так як відповідно до
ст.184 СК України аліменти, визначені у
твердій грошовій сумі підлягають
індексації відповідно до Закону.

Оскільки рішення районного суду в
частині відмови в стягненні
заборгованості за аліментами
сторонами не оскаржувалось, судова
колегія в цій частині залишає його без
змін.

Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За зазначених обставин, судова колегія
вважає,що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні в частині
виключення з резолютивної його частини
посилання суду на стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання дитини не менше
30% від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, судова
колегія, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 25 липня 2013
року змінити, виключивши з
резолютивної його частини посилання
суду на стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -