Справа № 308/229/14-ц
Провадження № 2/308/2379/14
У Х В А Л А

14 січня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та інших 99 фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та інших 99 фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви, приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Всупереч ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви копії документів, що додаються до неї, для відповідачів.

Позивачем всупереч ч. 5 ст. 119 ЦПК України не додано до позовної заяви належного доказу про сплату судового збору у відповідному розмірі за вимогу про стягнення заборгованості, розмір якого згідно п.п. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 1 відсоток ціни позову.

Крім того, позивачем заявлено вимоги до кількох відповідачів, частина з яких не проживають в Ужгородському районі, що в свою чергу суперечить ч. 4 ст. 119 ЦПК України, якою встановлено, що позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом, а саме, наступним.

Статтею 109 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК), проте відповідачем у справі є банк чи інша фінансова установа як юридична особа. Зазначене правило територіальної підсудності поширюється на позови позичальників (споживачів), а не на позови, що пред'являються банками чи іншими фінансовими установами щодо виконання кредитних зобов'язань, оскільки у цьому випадку діють правила статті 109 ЦПК.

Зокрема, позивач всупереч ст. 16 ЦПК України обєднав вимоги до 100 відповідачів в одну позовну заяву за відсутності спільного предмета позову.

Так, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

У звязку з чим позивачу необхідно визначитись із субєктним колом учасників процесу та позовними вимогами, враховуючи вимоги ст.ст. 16, 109-110 ЦПК України та вищезазначених Постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справи та Верховного Суду України.

Крім того, позивач просить суд відстрочити сплату судових витрат, посилаючись на фінансово-економічну кризу.

Частиною 1 статті 5 та частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлені випадки звільнення від сплати судового збору, якими передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. При цьому у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позивачем не наведено обставин та не зазначено доказів на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору.

На підставі наведеного, приходжу до переконання, що без усунення наведених вище недоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, а тому вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з подачею її до суду в новій редакції з дотриманням вимог ст. 119 ЦПК України.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та інших 99 фізичних осіб про стягнення заборгованості за кредитними договорами залишити без руху.

Повідомити ПАТ КБ «Приватбанк» про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2