Справа № 345/3025/13-ц
Провадження № 22-ц/779/110/2014
Головуючий у 1 інстанції Бердан Н. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Ясеновенко Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря
Гавриляк Є.М.,

з участю
сторін,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Калуської міської поліклініки про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Калуського міськрайонного
суду від 26 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 26 листопада 2013 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до Калуської міської поліклініки про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

ОСОБА_2 на рішення суду першої
інстанції подала апеляційну скаргу в
якій вказала, що судом не було з'ясовано
чи мало місце скорочення посади
молодшої медичної сестри
рентгенологічного відділу, та чи наказ
№53 від 26.02.2013 року про проведення
скорочення штатів та чисельності
працівників Калуської міської
поліклініки з 06.05.2013 року насправді
було винесено на виконання наказу №58
від 19.02.2013 року по Калуській ЦРЛ «Про
затвердження заходів щодо
реформування галузі охорони здоров'я
Калущини у 2013 році». Судом безпідставно
зроблено висновок про те, що скорочення
медсестер сплановано на 2013 рік, а
відмітка про скорочення у 2012 році є
опечаткою. Суд не взяв до уваги додатки
№1 до наказу, а в додатку по Калуській
міській поліклініці у 2013 році
скорочення не передбачені взагалі.
Тому проведення скорочення у 2013 році у
Калуській міській поліклініці є
незаконним. Також не взято до уваги
табелі виходу на роботу. Відповідачем
не приймалося жодного рішення про те,
хто саме підлягає скороченню, а хто має
залишитись. Суд помилково стверджує, що
відповідач вирішував хто повинен бути
звільненим, тому, що дане питання
вирішувала профспілкова організація.

Відповідачем не було запропоноване
інше місце роботи, хоча вакансії були,
тому, що після звільнення відповідач
прийняв на роботу 6 працівників.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення яким
позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що про проведення
скорочення штатів та чисельності
працівників Калуської міської
поліклініки з 06.05.2013 року, зокрема двох
посад молодшої медичної сестри
рентгенологічного відділу свідчить
наказ №53 від 26.02.2013 року (а.с.21). Даний
наказ було винесено на виконання
розпорядження міського голови від
05.01.2013 року №09-р "Про міську дорожню
карту щодо упорядкування мережі
бюджетних установ, які фінансуються за
рахунок коштів міського бюджету", та
наказу №58 від 19.02.2013 року по Калуській
ЦРЛ "Про затвердження заходів щодо
реформування галузі охорони здоров'я
Калущини у 2013 році".

ОСОБА_2 було попереджено про майбутнє
вивільнення з роботи 27.02.2013 року, про що
свідчить її підпис у списку
працівників, які підлягають звільненню
(а.с.23).

Відповідно до типового штатного
розпису Калуської міської поліклініки
станом на 01.01.2013 року у
рентгенологічному кабінеті було три
посади молодшої медичної сестри, а
згідно типового штатного розпису
Калуської міської поліклініки станом
на 07.05.2013 року залишилася лише одна
посада молодшої медичної сестри (а.с.
15-17).

13.03.2013 року відбулося засідання
профспілкового комітету Калуської
міської поліклініки, на якому
розглянуто звернення керівника
відповідача щодо дачі згоди на
звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі
п.1 ст.40 КЗпП України і така згода буда
отримана.

Згідно ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з біль високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: 1) сімейним - при
наявності двох і більше утриманців; 2)
особам, в сім"ї яких немає інших
працівників із самостійним заробітком;
3) працівникам із тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації.

При звільненні позивачки з роботи і
залишенні на роботі на аналогічній
посаді ОСОБА_3 відповідачем було
враховано вимоги ст.42 КЗпП України,
зокрема те, що ОСОБА_3 крім заробітної
плати інших доходів не має, має на
утриманні сина (а.с.33), який навчається,
має заохочення у вигляді премій, бере
участь у спартакіадах, за результатами
яких нагороджена грамотами, на посаді
молодшої медичної сестри
рентгенологічного відділу працює з
01.01.1999 року, дисциплінарних стягнень не
має, в її сім"ї, як це ствердили свідки
та згідно з актом обстеження
матеріально-побутових умов життя (а.с.34)
немає іншої особи із самостійним
заробітком.

В сім'ї ОСОБА_2 утриманців немає. Вона є
пенсіонеркою, проживає із повнолітнім
сином, АДРЕСА_1

Суд першої інстанції дав оцінку
посиланням представника позивача на
те, що під скорочення попадала ще й
посада молодшої медичної сестри
комп'ютерної томографії
рентгенологічного відділу.
Голослівними є також доводи апелянтки
про те, що після її звільнення з роботи
було прийнято 6 інших працівників, а їй
не було запропоновано іншої роботи.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2
на законних підставах звільнено з
роботи з дотриманням вимог ст.42 КЗпП
України, тому підстав для поновлення її
на роботі немає.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 26 листопада 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

В.Д. Фединяк