Справа №173/2451/14-ц
Провадження №2/173/1353/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської селищної ради, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом до Дніпровської селищної ради та ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: КП «Верхньодніпровське БТІ», про визнання права власності в порядку спадкування,згідно якого просить визнати за ним право власності 12/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яка складається з приміщень 2-1. 2-2, 2-3. 2-4, 2-5 та П в житловому будинку та споруди: житлову прибудову А"-1 тамбур а"-1 ганку а'''-1, погрібу п/д" -1, входу в погріб В-1, ? частини сараю Б-1, гаражу О-1, оглядової ями о/я, вбиральні - Д-1, мощення -1, паркану № 8, воріт з хвірткою № 9, воріт № 10, огорожі № 11, 1/частини паркану № 7 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3, посилаючись на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина на частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 яка належала йому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу за реєстровим № 1556 від 22.08.1966 року.

На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.1968 року про розподіл майна подружжя, житловий будинок був розділений між його батьком та його дружиною ОСОБА_4 у співвідношенні 12/25 та 13/25 частини. Його батько отримав у власність 12/25 частини житлового будинку.

Після ухвалення рішення суду від 28.01.1968 року, його батько ОСОБА_3, отримав дозвіл на добудову своєї частки будинку згідно рішення селищної ради № 69 від 09 серпня 1973 року та оформив добудову у встановленому порядку згідно даних технічного паспорту на 1985 рік.

23.07.2007 року ОСОБА_3, склав на його користь заповіт, посвідчений Дніпровською селищною радою 23.07.2007 року, реєстровий № 139.

Після смерті батька він звернувся до Верхньодніпровської нотаріальної контори із завою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину та в той же день отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв»язку з тим, що згідно поданих ним документів не можливо провести реєстрацію речових прав, так як рішення суду від 1968 року не було зареєстроване за життя його батьком, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач, представник Дніпровської міської рада в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. В попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. В попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, представник комунального підприємства « Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з»явилась про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження.

На день смерті померлого ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 яка належала батькові позивача на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу за реєстровим № 1556 від 22.08.1966 року.

Згодом відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.1968 року про розподіл майна подружжя, житловий будинок був розділений між батьком позивача та його дружиною ОСОБА_4 у співвідношенні 12/25 та 13/25 частини. Батько позивача отримав у власність 12/25 частини житлового будинку.

Після ухвалення рішення суду від 28.01.1968 року, батько позивача ОСОБА_3, отримав дозвіл на добудову своєї частки будинку згідно рішення селищної ради № 69 від09 серпня 1973 року та оформив добудову у встановленому порядку згідно даних технічного паспорту на 1985 рік.

23.07.2007 року ОСОБА_3, склав на користь позивача заповіт, посвідчений Дніпровською селищною радою 23.07.2007 року, реєстровий № 139.

Після смерті батька позивач звернувся до Верхньодніпровської нотаріальної контори із завою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину та в той же день отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв»язку з тим, що згідно поданих ним документів не можливо провести реєстрацію речових прав, так як рішення суду від 1968 року не було зареєстроване за життя його батьком

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на різних підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3, був власником спадкового майна с початку на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, а потім на підставі рішення суду про розм. поділ спільного майна подружжя, згідно якого ОСОБА_3. виділено у власність 13/25 частини домоволодіння.

Також з пояснень позивача та його представника судом встановлено, що за життя батько отримав дозвіл на добудову належної частини будинку та господарських споруд, Здійснив таку добудову, але належним чином не зареєстрував її, що підтверджується актом та дозволом на здійснення робіт та, актом про закінчення будівництва.

З дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту встановлено, що спадкодавець, отримав необхідні дозволи на добудову належної йому частини будинку в АДРЕСА_1 та закінчив будівництво нового будинку в 1991 році, що підтверджується даними технічного паспорту на будинок, розташований за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов»язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об»єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об»єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що так як будинок покійним чоловіком позивачки збудований в 1991 році, тобто до 05.08.1992 року, то введення його в експлуатацію не потребується, так як на будинок складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації.

Тому встановлено, за життя у покійного ОСОБА_3 виникло право власності на частину домоволодіння та добудовані споруди, на які він не встиг оформити право власності на нього в установленому порядку.

Згідно інформаційної довідки КП «Верхньодніпровське БТІ до12/25 частини житлового будинку. що належить ОСОБА_3, належать наступні будівлі та споруди: з приміщень 2-1. 2-2, 2-3. 2-4, 2-5 та П в житловому будинку та споруди: житлова прибудова А?-1 тамбур а"-1, ганок а'''-1, погріб п/д ? -1, вхід в погріб В-1, ? частини сараю Б-1, гаражу О-1, оглядової ями о/я, вбиральні - Д-1, мощення -1, паркану № 8, воріт з хвірткою № 9, воріт № 10, огорожі № 11, 1/частини паркану № 7

Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Даючи оцінку наведеним вище доказам, судом встановлено, що батько позивача був власником частини домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 Дане право не припинилось в зв»язку з його смертю.

Позивач є сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження і відповідно спадкоємцем за заповітом. Інший син померлого - відповідач ОСОБА_2, на дану частину спадкового майна не претендує .

За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1, право власності на 12/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 яка складається з приміщень 2-1. 2-2, 2-3. 2-4, 2-5 та П в житловому будинку та споруди: житлову прибудову А?-1 тамбуру а"-1, ганку а'''-1, погрібу п/д ? -1, входу в погріб В-1, ? частини сараю Б-1, гаражу О-1, оглядової ями о/я, вбиральні - Д-1, мощення -1, паркану № 8, воріт з хвірткою № 9, воріт № 10, огорожі № 11, 1/частини паркану № .

Так як належне неоформлення права власності на частину домоволодіння ОСОБА_3. не з вини відповідача: Дніпровської селищної ради, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору повинні бути покладені на позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. 10,60,212, 213, 214, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до Дніпровської селищної ради, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 12/25 частини домоволодіння, розташованого за адресою: сел. Дніпровське вул. Мирна, 1»В» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка складається з приміщень 2-1. 2-2, 2-3. 2-4, 2-5 та П в житловому будинку та споруди: житлову прибудову А?-1 тамбур а"-1 ганку а'''-1, погрібу п/д ? -1, входу в погріб В-1, ? частини сараю Б-1, гаражу О-1, оглядової ями о/я, вбиральні - Д-1, мощення -1, паркану № 8, воріт з хвірткою № 9, воріт № 10, огорожі № 11, 1/частини паркану № 7 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної карги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.