Справа № 454/88/14 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/7194/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача - Бойко З.М.

представника третьої особи - Тодорович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" Державного підприємства "Львіввугілля" та Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області, третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, про скасування акту та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відокремленого підрозділу "Шахта "Степова" Державного підприємства "Львіввугілля" та Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області, в якому просив скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 15.11.2013р. ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля"; зобов'язати адміністрацію ВП "Шахта "Степова" ДП "Львіввугілля" визнати нещасний випадок, що стався з ним на 129 бортовому штреку 13.10.2011р. таким, що пов'язаний з виробництвом, і скласти акт за формою Н-1; стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2011 року під час його роботи на ВП "Шахта "Степова" гірничим майстром дільниці № 1 він зазнав ушкодження здоров'я через падіння на площадці на заїзді 129 конвеєрного штреку. У січні 2012 року позивачеві було встановлено діагноз - посттравматичний артроз лівого колінного суглобу, а червні 2012 року - діагноз: дві лікворні кісти по 4 мм. з гліозом по периметру як наслідок закритої черепно-мозкової травми.

15.11.2013р. комісією ВП "Шахта "Степова" за наслідками проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем на 129 бортовому штреку, було складено акт форми Н-5, згідно з яким нещасний випадок, що стався з позивачем, не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Позивач не погоджується із вказаним актом, посилаючись на те, що комісія, всупереч Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" не опитала свідка-очевидця нещасного випадку, що стався з позивачем.

Просив ухвалити рішення про задоволення його позову.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Зокрема, вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не дав належної оцінки наказом свідків.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно прийшов до висновку, що права позивача не порушені, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював на шахті ВП "Шахта Степанова" ДП "Львіввугілля" підземним гірничим майстром дільниці №1 та звільнився з роботи за власним бажанням з 17.11.2011р.

Позивач стверджує, що 13 жовтня 2011р. під час роботи в другу зміну з ним стався нещасний випадок, а саме: при виконанні робіт по розтягуванню канату від лебідки він впав, вдарився лівим колінним суглобом об землю, а головою - в металеву трубу, яка призначена для подачі повітря.

Акт про нещасний випадок по формі Н-1 не складався, оскільки позивач не повідомив у встановленому порядку адміністрацію шахти, за медичною допомогою не звертався.

Необхідність складання акту по формі Н-1 позивач обґрунтовує встановленими у нього у січні та червні 2012р. захворюваннями, які вважає пов'язаними із одержаними ним травмами 13.10.2011р.

Листом шахти від 15 лютого 2013 року № 1-6-4/1905 позивачу було відмовлено в розслідуванні нещасного випадку на виробництві, який з його слів мав місце 13.10.2012р.

Головний державний гірничотехнічний інспектор ЗМДІН у ВП ОСОБА_7 на ім'я директора шахти видав припис форми Н-9 від 15.10.2013 року для проведення додаткового розслідування нещасного випадку.

Встановлено, що на виконання припису відповідно до вимог п. 11 та 35 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1232 на ВП "Шахта Степанова" ДП "Львіввугілля" наказом від 16.10.2013 року № 19 -ОП утворено комісію у складі ОСОБА_8 - в.о. заступника директора з охорони праці, ОСОБА_9 - в.о. начальника вуглевидобувної дільниці №1, ОСОБА_10 - голови профспілки вугільників, ОСОБА_11 - начальника відділу, головного страхового експерта відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Червонограді.

Вказана комісія з 16.10.2013р. по 15.11.2013р. провела службове розслідування опитала одного з двох свідків, а саме ОСОБА_12, які за твердженням ОСОБА_2 можуть підтвердити факт нещасного випадку. Комісією встановлено, що свідок ОСОБА_12 самого нещасного випадку не бачив, другий свідок ОСОБА_13 на підприємстві не працює і за місцем реєстрації не проживає.

ОСОБА_2 надав комісії пояснення, що нещасний випадок мав місце при підтягуванні канату лебідки ЛВД - 34 по 129 конвеєрному штреку під лаву №129. В позовній заяві ОСОБА_2 також вказує, що нещасний випадок стався з ним на 129 конвеєрному штреку та 129 лаві.

Проте відповідач категорично стверджує, що згідно плану гірничих робіт 129 штреку бортового та лави №129 на шахті не було і немає, і протилежного позивач не довів.

Відповідно до п. 7 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, чинного на час нещасного випадку, який зі слів ОСОБА_2 мав місце 13 жовтня 2011 року розслідування проводиться у разі раптового погіршення стану здоров'я працівника або особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, одержання ними поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання та інших отруєнь, одержання теплового удару, опіку, обмороження, у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, у разі зникнення працівника під час виконання ним трудових обов'язків, а також у разі смерті працівника на підприємстві ( далі - нещасні випадки).

Аналогічні положення містяться у п. 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. №1232, чинного на час додаткового розслідування нещасного випадку.

Доказів втрати позивачем ОСОБА_14 працездатності не менше як на один робочий день чи більше або переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, немає.

Позивач визнає факт, що він відпрацював 13.10.2011р. до кінця зміни, у підземний медпункт, а також по виїзду із шахти в поверхневий медпункт не звертався, наступного дня вийшов на роботу та продовжував працювати до дня звільнення з роботи 17.11.2011р. за власним бажанням. У вказаний період жодного дня на листку непрацездатності не перебував, що підтверджується табелем обліку робочого часу позивача.

Згідно п. 8 Порядку, чинного станом на 13 жовтня 2011 року про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Аналогічні положення містяться у п. 8 Порядку від 30.11.2011р. № 1232, чинного на час додаткового розслідування нещасного випадку.

Судом встановлено, що ні ОСОБА_2, ні свідки, на яких він посилається не повідомляли керівника робіт або іншу уповноважену особу про нещасний випадок, який зі слів ОСОБА_2 мав місце 13.10.2011р. Одразу після падіння позивач продовжував працювати до кінця зміни протягом п'яти годин і за медичною допомогою не звертався.

З врахуванням наведеного комісія за результатами проведеного розслідування не встановила факту настання нещасного випадку на виробництві та склала акт за формою Н-5 від 15.11.2013р., так як падіння не можна вважати нещасним випадком, оскільки втрати працездатності не було.

Заключення Луцької міської клінічної лікарні, яким встановлено позивачу посттравматичний артроз лівого колінного суглобу датоване 11.01.2012 року, а заключення, яким встановлено наслідки закритої черепно-мозкової травми датовано 25.06.2012 року.

Позивач не надав суду доказів, чим він займався після звільнення з шахти "Степова", чи одержував він інші травми після звільнення з роботи. Медичних висновків, про час отриманих позивачем травм, а також, що захворювання діагностовано у позивача знаходяться у причинному зв'язку з можливими травмами одержаними 13.10.2011 р. суду не надано.

Покази свідка ОСОБА_15, допитаного судом за ініціативою позивача при доведеності факту відсутності втрати позивачем працездатності після падіння на висновки комісії та законність акту форми Н-5 не впливають.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк