Київський районний суд м. Сімферополя
Номер провадження 2/123/490/2014
21.01.2014 року Київський районний
суд м. Сімферополя в складі:
головуючого - судді Тонкоголосюка О.
при секретарі - Берденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, які
діє у власних інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа -
Головне управління Державної
міграційної служби України в АР Крим в
особі Київського ВР ДМС в м.
Сімферополі, Органу опіки та
піклування Сімферопольської міської
ради в особі Служби у справах дітей
виконавчого комітету Київської
районної ради м. Сімферополя про
усунення перешкод в реалізації права
власності, шляхом визнання такими, що
втратили право користування жилим
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4
звернулась до суду із зазначеним
позовом. Просить усунути ОСОБА_1
перешкоди в користуванні та
розпорядженні жилим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування вказаним жилим
приміщенням. В обґрунтування вимог
вказує, що позивачка, ОСОБА_1, є
власникам домоволодіння АДРЕСА_1 з
10.10.1997 року на підставі договорів
дарування. З 17.04.2013 року за вказаною
адресою зареєстровані відповідачі по
справі, які з часу реєстрації в ній не
мешкають, договору найму з позивачем
не укладали, комунальних послуг не
сплачують, що порушує права позивача як
власника домоволодіння та змушує
сплачувати комунальні послуги за осіб,
які в ньому не мешкають. Крім того,
просила стягнути з відповідача
понесені судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 229,40 грн.
В ході судового розгляду справи
представник позивача заявлені вимоги
підтримав в повному об'ємі.
Відповідач в судове засідання не
явився, про дату та місце слухання
справи повідомлявся за місцем
Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явилися, повідомлені
належним чином, причини неявки суд не
За таких обставин, суд вважає за
необхідне ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.
Представник позивача не заперечував
проти такого вирішення справи.
Вислухав представника позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно до
договору дарування від 10 жовтня 1997
року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Сімферопольської
нотаріальної контори Криму Дрезноль
Т.А. за реєстровим номером 8-С-1345,
позивачу на праві власності належить
83/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1,
згідно до договору дарування від 17
жовтня 1997 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Сімферопольської
нотаріальної контори Криму Дрезноль
Т.А. за реєстровим номером 8-С-1409,
позивачу на праві власності належить
17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1
Як вбачається з домової книги, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та її неповнолітній син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1 з 17.04.2013 (а.с.12-13), але не
проживають в зазначеному
домоволодінні з моменту реєстрації.
Крім того, відсутність ОСОБА_2 та її
сина за місцем реєстрації
підтверджується актами від 01.10.2013 року,
22.04.2013 року, 01.06.2013 року, 01.11.2013 року,
10.08.2013 року, складеними сусідами ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
та ОСОБА_12, підписи яких посвідчені
головою квартального комітету № 24 в
Київському районі м. Сімферополя, які
повідомили, що при обстеженні
домоволодіння АДРЕСА_1 встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її
неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в домоволодінні не проживають,
особистих речей останніх в
домоволодінні немає (а.с.20-24).
Також свідок ОСОБА_6, ОСОБА_12 в судовому
засіданні показали, що вони є сусідками
позивача та підтвердили, що ОСОБА_2 та
її син по АДРЕСА_1 не проживають та
ніколи не проживали.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на свій
розсуд.
Відповідачка з сином для позивача є
сторонніми людьми, остання не бажає,
щоб вони були зареєстрований в її
домоволодінням, тим паче, що ця
реєстрація на даний час фактично є
фіктивною, оскільки відповідно до ст. 3
Закону України "Про свободу
пересування і вільний вибір місця,
проживання в Україні", реєстрація це
внесення відомостей в паспортний
документ про місце проживання або
місце перебування з вказівкою адреси
житла особи і внесення цих даних в
реєстраційний облік відповідного
органу - спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації. Тобто відповідачка
без згоди позивача, використовує його
власність, для свого реєстраційного
обліку. Це є для позивача перешкодою
для повного розпорядження і
користування власністю, а також змушує
його платити за комунальні послуги
додаткові гроші у зв'язку з реєстрацією
вищезгаданих осіб в домоволодінні.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
У постанові Верховного Суду України
від 16 січня 2012 року зазначено, що
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи
житловим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР
стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод,
зокрема, шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши водночас одну із таких
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до ст. 71 ЖК України,
право на жилу площу в квартирі
зберігається у випадку відсутності
наймача або членів його сім'ї протягом
6 місяців. Відповідачка з сином не
мешкають в спірному приміщені з
моменту реєстрації, претензій щодо
спірного домоволодіння не заявляли,
тому суд вважає, що позовні вимоги щодо
визнання відповідачки з сином такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням обґрунтовані та
підлягають задоволенню.
Стосовно вимог позивача щодо усунення
перешкод в реалізації права власності,
то вони задоволенню не підлягають з
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Позивачем не надано доказів порушення
будь-якого його права з боку
відповідачів стосовно усунення
перешкод в реалізації права власності.
Також, суд вважає обґрунтованими і
вимоги позивача про відшкодування
витрат пов'язаних із сплатою судового
збору в розмірі 229,40 грн., у
відповідності до ст. 79-88 ЦПК України,
які підтверджені наданими суду
квитанціями, що є в матеріалах справи.
На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України,
ст.ст.71-72 ЖК України, керуючись ст. ст. 213,
215, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в розмірі 229,40
В решті частки позову відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем через
Київський районний суд м. Сімферополя
протягом десяти днів з дня отримання
Позивачем на рішення може бути подана
апеляційна скарга в Апеляційний суд
Автономної Республіки Крим протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Київський районний суд м.
Суддя
Тонкоголосюк О. В.