Справа № 567/244/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя Венгерчук
А.О.

секретар Бондарчук
О.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки
адвоката ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

третіх осіб ОСОБА_6,
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Острог справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконкому
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_9
про визнання права власності на майно,

встановив:

В Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_3, виконкому Вельбівненської
сільської ради Острозького району
Рівненської області, треті особи -
ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання права
власності на майно звернувся ОСОБА_1

Свою позовну заяву аргументує тим, що з
серпня 1980 року по 23 червня 1987 року він
перебував в шлюбі з відповідачкою.
Фактично в шлюбних відносинах
перебували вони до 1995 року.

Зазначає, що за час спільного
подружнього життя вони разом збудували
житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями,
який в 1995 р. відповідно до акту
добровільного розподілу майна
поділили між собою та з вказаного часу
між ними склався визначений порядок
користування будинком. В грудні 2012 р.
він звертався до Вельбівненської
сільської ради із заявою про
оформлення на своє ім'я права власності
на належну йому 1/2 частку житлового
будинку з надвірними будівлями з
визначенням окремого погосподарського
номера, в задоволенні якої йому було
відмовлено, про що Вельбівненською
сільською радою 12.12.2012 р. прийнято
рішення. Згодом він дізнався про те, що
12.12.2012 р. Вельбівненською сільською
радою прийнято рішення згідно якого
право власності на будинковолодіння в
АДРЕСА_1 Острозького району оформлено
одноособово на ім'я ОСОБА_3, та на
підставі вказаного рішення для
останньої державним реєстратором
Реєстраційної служби Острозького
районного управління юстиції видано
свідоцтво про право власності на все
будинковолодіння за вищевказаною
адресою.

Просить визнати за ним право власності
на 1/2 частину житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та 0.04 га
земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали
посилаючись на обставини викладені в
заяві. Крім того, пояснили, що позивач
перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі, який у 1987 р. в
судовому порядку було розірвано та
вони продовжували проживати разом до
1995 р., під час спільного подружнього
життя позивач приймав безпосередню
участь грошовими коштами та своєю
працею у будівництві житлового
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 Острозького району, а відтак
вказаний житловий будинок належить
йому та відповідачці на праві спільної
сумісної власності подружжя, не
зважаючи на те, що документально
забудовником виступала лише його
колишня дружина - ОСОБА_3 В 1995 р.
житловий будинок між подружжям було
розділено в добровільному порядку та
визначено кімнати і
господарсько-побутові будівлі, якими
вправі був користуватися позивач.
Після поділу будинку та визначення
порядку користування приміщеннями,
ОСОБА_1 на даний час продовжує
проживати у житловому будинку окремо
від ОСОБА_3

В жовтні 2012 року позивач мав намір
оформити право власності на належну
йому 1/2 частку вказаного житлового
будинку, з приводу чого звернувся до
Вельбівненської сільської ради з
відповідною заявою, у задоволенні якої
йому було відмовлено. Та як згодом
стало відомо позивачу, в грудні 2012 р.
Вельбівненська сільська рада
розглядаючи одночасно його заяву та
заяву ОСОБА_3 прийняла рішення, яким
оформила право власності на
вищевказаний житловий будинок
одноособово на ОСОБА_3, з чим він не
погоджується та вважає таке рішення
незаконним і таким, що порушує його
право на 1/2 частку житлового будинку,
якою він на даний час користується.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
позов не визнали. В запереченнях на
позовну заяву і в судовому засіданні
вказували, що відповідачка працювала в
колгоспі та їй згідно рішення
загальних зборів членів колгоспу в 1984
р. було надано земельну ділянку, та на
підставі такого рішення в подальшому
отримано дозвіл на будівництво та
будівельний паспорт, відповідно до
яких забудовником житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 Острозького району
виступала ОСОБА_3 Будівництво
житлового будинку було розпочато в 1984
р. та завершено в 1991 р. Вказане
домогосподарство згідно
погосподарських книг обліковувалося
як колгоспний двір, головою якого була
ОСОБА_3, та членами двору, окрім неї,
були відповідач ОСОБА_1, та їх спільні
діти ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та їх частки в
майні колгоспного двору були рівними.
Вказують, що майнові відносини між
ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 повинні
регулюватися за правилами, які
регулювали майно колгоспного двору, а
не за правилами режиму майна спільної
сумісної власності подружжя.
Зазначили, що позивач втратив право на
частку у майні колгоспного двору,
оскільки впродовж трьох років (з травня
1988 р. по 11 травня 1991 р.) він не проживав
разом з ними та без поважних причин не
брав участі своєю працею та коштами у
веденні спільного господарства двору,

Представник відповідача
Вельбівненської сільської ради ОСОБА_5
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечив проти позову,
вказуючи на те, що підставою для
прийняття рішення сільською радою були
відомості погосподарського обліку,
згідно яких домогосподарство за
адресою АДРЕСА_1 Острозького району
обліковувалося за ОСОБА_3, яка була
вказана головою домогосподарства, та
станом на 1991 р. домогосподарство
значилося як колгоспний двір.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечили проти
задоволення позовних вимог, мотивуючи
тим, що житловий будинок в АДРЕСА_1
Острозького району Рівненської
області відносився до типу
господарства - колгоспний двір, та
кожен з них окремо, як член колгоспного
двору, мав право на частку в такому
будинку. Зазначили, що не претендують
на виділ належних їм часток та
погоджуються на те, щоб право власності
на частки, які їм належали у майні
колгоспного двору, були оформлені на
ім'я їх матері ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, третіх осіб,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши надані сторонами докази,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи та пояснень сторін
судом встановлено, що сторони
зверталися з письмовими заявами до
Вельбівненської сільської ради та
просили оформити право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
Острозького району Рівненської
області.

Так, позивач у заяві від 19.10.2012 р.,
адресованій голові Вельбівненської
сільської ради, отриманої згідно
відмітки сільської ради 19.10.2012р., просив
оформити право власності на частину
вищевказаного житлового будинку на
своє ім'я, та згідно заяви відповідачки
від 12.11.2012р., адресованої сільському
голові, отриманої згідно відмітки
Вельбівненської сільської ради
12.11.2012р., вона просила оформити право
власності на своє ім'я на весь житловий
будинок.

За результатами розгляду поданих
позивачем та відповідачкою заяв
Вельбівненською сільською радою 12.12.2012
р. прийнято два рішення, згідно яких
заяву відповідачки задоволено та
прийнято рішення про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (рішення № 77 від
12.12.2012р.), водночас в задоволенні заяви
ОСОБА_1 відмовлено (рішення №82 від
12.12.2012р.).

Відповідно до рішення Вельбівненської
сільської ради № 77 від 12.12.2012р. про
оформлення права приватної власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_3 з урахуванням запису в
погосподарській книзі №1 (особовий
рахунок № НОМЕР_1) та на підставі
доданих ОСОБА_3 до заяви документів, а
саме, виписки з рішення виконкому
Острозької районної ради народних
депутатів № 235 від 18.09.1984 р. "Про дозвіл
на будівництво індивідуального
житлового будинку", та акту виносу в
натурі меж земельної ділянки і
розподілу будівель від 14.08.1984 р.

На підставі рішення Вельбівненської
сільської ради № 77 від 12.12.2012 р. ОСОБА_3
зареєструвала в Реєстраційній службі
Острозького районного управління
юстиції на своє ім'я право власності на
житловий будинок за вищевказаною
адресою, в підтвердження чого нею
отримано свідоцтво на нерухоме майно
від 02.04.2013р., що підтверджується витягом
з Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 02.04.2013 р.

Відповідно до рішення колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Рівненської
області від 25.12.2013 року рішення
Вельбівненської сільської ради від 12
грудня 2012 року №70 визнано незаконним
та скасовано в частині оформлення 1/4
частини права приватної власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3
Визнано свідоцтво про право власності
видане 2 квітня 2013 року ОСОБА_3 на
будинковолодіння в АДРЕСА_1 на 1/4 його
частину незаконним.

Відповідно до рішення колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Рівненської
області від 25.12.2013 року встановлено, що
ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з 3 серпня 1980 р.
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого в них народилось двоє синів -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюб між подружжям розірвано рішенням
народного суду Острозького району від
23.06.1987 р. Реєстрацію розірвання шлюбу
здійснено 07.02.2013 р.

Рішенням виконкому Острозької
районної ради народних депутатів № 235
від 18.09.1984 р. ОСОБА_3 надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку на земельній ділянці площею 0,08
га, виділеної їй згідно рішення
загальних зборів членів колгоспу
"Горинь" від 31.01.1984р.

В 1984 році на ім'я ОСОБА_3, виготовлений
будівельний паспорт земельної ділянки,
який містить погоджений план забудови
земельної ділянки та проект житлового
будинку, Вільбівненською сільською
радою народних депутатів відкрито
особовий рахунок НОМЕР_2 в
погосподарській книзі.

Згідно погосподарської книги №7
Вельбівненської сільської ради за
1986-1990рр. особовий рахунок НОМЕР_3
рахується за ОСОБА_3, суспільна група -
колгоспний двір, його головою є ОСОБА_3,
в ньому, як члени сім'ї значаться
чоловік ОСОБА_9 та двоє їх дітей ОСОБА_6
та ОСОБА_9 За господарством рахувалася
земельна ділянка, житловий будинок 1986
року будівництва, хлів (1985р.).

Значиться за відповідачкою дане
господарство в такому ж складі осіб,
нерухомості та суспільною групою і по
погосподарській книзі №13
Вельбівненської сільської ради за
1991-1995 роки.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності", право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Право на частку в майні колишнього
колгоспного двору, зокрема спірного
будинковолодіння АДРЕСА_1 Острозького
району мають ОСОБА_3, позивач ОСОБА_9 та
двоє їх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які на
час припинення існування колгоспного
двору проживали в ньому.

Відповідно до п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української PCP, затвердженої наказом
Міністерства юстиції Української PCP №
45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністерства юстиції Української PCP №
1/5 від 19 січня 1976 року підтвердженням
належності будинку служила відповідна
довідка виконавчого комітету
сільської Ради депутатів трудящих, в
якій, крім підтвердження належності
жилого будинку (частини будинку)
відчужувану на підставі запису в
погосподарській книзі, повинно бути
також зазначено: дані про склад
будинку; розмір загальної жилої площі і
розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням
належності жилого будинку (його
частини) певній особі є запис в
погосподарських книгах, введення яких
на той час передбачалось наказами
Центрального статистичного управління
СРСР і було обов'язковим.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Сторонами не заперечується, що на час
винесення Вельбівненською сільською
радою рішення №77 від 12.12.2012року та
видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право
власності, вони як подружжя не
проживали. Обоє звернулись до органу
місцевого самоврядування із заявами
про оформлення за ними права власності
на будинок.

Рішенням Вельбівненської сільської
ради №3 від 24.01.201З року позивачу
відмовлено у оформленні права
власності на спірне нерухоме майно, а
рішенням цієї ж ради №77 від 12.12.2012 року
вирішено оформити право власності на
спірне будинковолодіння АДРЕСА_1
Острозького району на ім'я ОСОБА_3, на
підставі якого 2.04.2013р. остання отримала
свідоцтво про право власності.

Відповідно до рішення колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Рівненської
області від 25.12.2013 року рішення
Вельбівненської сільської ради від 12
грудня 2012 року №70 визнано незаконним
та скасовано в частині оформлення 1/4
частини права приватної власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3
Визнано свідоцтво про право власності
видане 2 квітня 2013 року ОСОБА_3 на
будинковолодіння в АДРЕСА_1 на 14 його
частину незаконним.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, не потребують
доказування.

Крім того, позивач посилаючись на акт
про розподіл у 1985 р. всього спільного -
нажитого майна подружжя як на доказ, що
підтверджує поділ між ними спірного
будинку в рівних частках, просив
виділити йому- кімнату 1-5 площею 21,8
кв.м.,1-6 площею 14,5 кв.м, хліва- 2/3 частини,
однак за рішенням апеляційного суду
зазначені докази не заслуговують на
увагу, оскільки вказаний акт не є
допустимим доказом виділу його частки
в будинковолодінні в розумінні ст.59 ЦПК
України. Добровільний виділ(поділ)
спірного нерухомого майна між
свіввласниками в порядку,
передбаченому чинним на час виникнення
правовідносин не здійснено, в судовому
порядку вказане питання не
вирішувалося.

Крім того, позивач просив визнати за
ним право власності на 0,04 га землі,
однак суду не надано жодних відомостей
з приводу того, що позивач звертався
про виділення для нього земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування частини житлового
будинку та господарських споруд.

За вимогами ст. 377 ЦК - до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення, в обсязі та на
умовах встановлених для попереднього
землевласника(землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК - при переході
права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку
або її частину може переходити на
підставі цивільно - правових угод.

Оскільки позивач право власності на
теперішній час на частину житлового
будинку не набув підстав для
задоволення позовних вимог про право
власності на земельну ділянку площею
0,04 га немає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 ЦПК.

Суд у відповідності до ст.11 ЦПК України
виходячи з диспозитивності цивільного
судочинства розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60,61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконкому
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_9
про визнання права власності на майно
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
398грн. 82 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуВенгерчук А.О.