АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № № апеляційного
провадження:22-796-1207 Головуючий у суді
першої інстанції: Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Семенюк Т.А. У Х
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 9 серпня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Київської міської ради, 3-і
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності, виселення, вселення та
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні квартирою, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 9 серпня 2013 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3
перешкод в користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_2 із залежними від нього
особами з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Вирішене питання щодо розподілу
судових витрат.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на
рішення суду, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, вважаючи,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права, не враховано
обставини, які мають суттєве значення
для справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
хоча був повідомлений про час та місце
розгляду справи належним чином.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність не
з'явившийся особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що позивачка
звернулась з вищезазначеним позовом,
посилаючись в обґрунтування своїх
вимог на те, що після смерті її батька -
ОСОБА_6, відкрилась спадщина на належне
йому на праві приватної власності
майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги за
законом після смерті батька є вона. Як
спадкоємець, вона вчинила необхідні
дії щодо прийняття та оформлення
спадщини у встановленому законом
порядку. Проте, не має можливості
реалізувати свої права щодо
вищезазначеної квартири, оскільки
відповідач та члени його сім'ї
незаконно заволоділи належною їй в
порядку спадкування квартирою.
Відповідач у квартирі не
зареєстрований, договорів найму з ним
та членами його сім'ї не укладалися, він
перешкоджає позивачці у доступі до
спірної квартири, двері не відчиняє,
заперечує її право власності на
спадкове майно.

У зв'язку з викладеним, просила визнати
нею в порядку спадкування право
власності на квартиру АДРЕСА_1;
виселити з зазначеної квартири без
надання іншого жилого приміщення
відповідача із залежними від нього
особами, членами сім'ї, особами, які
безпідставно знаходяться в цій кварти
вселити позивачку в дану квартиру,
зобов'язати відповідача із залежними
від нього особами, членами сім'ї не
чинити перешкод у володінні та
користуванні позивачкою вказаної
квартири.

Судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 01.10.99 р. ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 набули права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах (а.с.
а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 1356/02-14 від 14.06.11
р., виданої державним нотаріусом
Чотирнадцятої Київської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3 є єдиною
спадкоємицею за законом після смерті
свого батька ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).

Як вбачається із заяви ОСОБА_4, що
міститься в матеріалах спадкової
справи № 109/2006 до майна померлого
ОСОБА_6, ОСОБА_4 відмовилась від частини
в спадковому майгі після смерті її
чоловіка ОСОБА_6 на користь його сина
ОСОБА_7 (а.с. 86).

Зі спадкової справи № 329/10 до майна
померлого ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_3
прийняла спадок, інших спадкоємців,
крім неї, немає. (а.с. 94).

ОСОБА_4 відмовилась від частини
спадкового майна.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, її належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина
належить спадкоємцю незалежно від часу
прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки ОСОБА_7, який був спадкоємцем
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, прийняв
спадщину, але не встиг оформити в
зв'язку зі смертю, його право на належну
йому частку спадщини переходить до
його спадкоємців, а саме , позивачки.

Судом встановлено, що позивачка
прийняла спадщину в установленому
законом порядку, а тому, дійшов вірного
висновку про задоволення вимог в части
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які суперечать закону. Право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправне позбавлен цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 27.09.12 р. було визнано
недійсним договір найму спірної
квартири, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 18.11.2009 року (а.с. 145-146).

Частиною 1 ст. 109 ЖК України встановлено,
що виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або судовому
порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, особи,
які самоправне зайняли жиле приміщення
виселяються без надання їм іншого
жилого приміщення.

Згідно змісту ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення вимог позову про вселення
ОСОБА_3, виселення відповідача, та
зобов'язання відповідача не чинити
перешкод позивачці в користуванні
жилим приміщенням, оскільки відповідач
не є власником квартири, не є членом
сім'ї позивача, договір найму жилого
приміщення з ним не укладався.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що
позивачкою не доведено її право
власності на спірну квартиру, оскільки
ці доводи спростовуються
вищевикладеним та матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 9 серпня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді