АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/432/14
Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 37 суддя
суддя Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 р. Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Максюта Ж.І.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 листопада 2013
року

за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ріеллі" про
встановлення факту внесення частки до
статутного фонду та визнання особи
спадкоємицею частки в статутному
фонді, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ТОВ "Ріеллі" про
встановлення факту внесення частки до
статутного фонду, визнання особи
спадкоємицею частки в статутному фонді
посилаючись на те, що її донька є
спадкоємницею ОСОБА_3, який був одним з
засновників та директором ТОВ «Ріеллі»
і вніс до статуту відповідні внески.
Оформити спадщину на внески їй не
вдалося внаслідок відсутності
правовстановлюючих документів.
Позивач просила суд встановити факт
внесення ОСОБА_3 в повному обсязі
частки в статутний фонд ТОВ «Ріеллі»,
що належала йому в сумі 2754,37 грн., та
визнати її доньку спадкоємницею частки
ОСОБА_3 в ТОВ «Ріеллі» у вказаній сумі
(а.с. 1-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог -
відмовлено (а.с.116-117).

В апеляційній скарзі (а.с.122-123) ОСОБА_1
просила рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- суд не прийняв до уваги, що для
викупу перукарні по АДРЕСА_1 були
передані майнові сертифікати як
працівниками перукарні, в тому числі
директором ОСОБА_3, так і особами, які не
були працівниками перукарні, а також
було сплачено фінансові кошти;

- статутний фонд товариства було
підписано всіма учасниками у 2009 році
без будь-яких претензій щодо
невнесення учасниками належної частки
в статутний фонд;

- висновок суду щодо не звернення
позивача до відповідача з заявою про
вирішення питання спадкування не
відповідає дійсності, оскільки
представник позивача ОСОБА_4
зверталась з відповідної заявою до
директора ТОВ «Ріеллі».

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що спадкодавець був одним з
засновників відповідача, свій внесок у
статутний фонд вніс не в повному
обсязі, тому відсутні підстави для
спадкування цього внеску в заявленому
в позові розмірі.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Згідно з ч.1,2 ст.55 Закону України «Про
господарські товариства» у зв'язку із
смертю громадянина, учасника
товариства, правонаступники
(спадкоємці) мають переважне право
вступу до цього товариства; при відмові
правонаступника (спадкоємця) від
вступу до товариства з обмеженою
відповідальністю або відмові
товариства у прийнятті до нього
правонаступника (спадкоємця) йому
видається у грошовій або натуральній
формі частка у майні, яка належала
спадкодавцю, вартість якої
визначається на день реорганізації або
ліквідації (смерті) учасника.

Відповідно до ч.5 ст.147 ЦК України частка
у статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю переходить
до спадкоємця фізичної особи, якщо
статутом товариства не передбачено, що
такий перехід допускається лише за
згодою інших учасників товариства;
розрахунки із спадкоємцями
(правонаступниками) учасника, які не
вступили до товариства, здійснюються
відповідно до положень ст.148 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно зі статутом ТОВ «Ріеллі»
створене в 1995 році (а.с.96-100) відповідно
до установчого договору, укладеного в
1994 році, в якому частку спадкодавця
визначено у розмірі 60,6 % статутного
фонду (а.с.101-104).

Разом з тим, згідно зі статутом ТОВ
«Ріеллі» в новій редакції,
зареєстрованій в 2009 році, частка ОСОБА_3
у статутному капіталі становить 5,28 % у
сумі 2754,37 грн., як і інших 18 учасників
товариства (а.с.105-112).

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

За заповітом від 07.05.2011 року
спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_2
(а.с.36), яка прийняла спадщину та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на квартиру
спадкодавця (а.с.37).

Як вбачається зі статуту ТОВ «Ріеллі» в
новій редакції, зареєстрованій в 2012
році, частку інших учасників
товариства у статутному капіталі
збільшено за рахунок частки померлого
ОСОБА_3 до 5,57 % у сумі 2907,39 грн. (а.с.143-156).

За таких обставин коли частку
померлого у статутному капіталі ТОВ
«Ріеллі» у розмірі 2754,37 грн., що
становить 5,28 % статутного капіталі
товариства було перерозподілено між
іншими учасниками товариства,
вбачається, що висновки суду першої
інстанції щодо неповної сплати ОСОБА_3
вказаної частки є безпідставними,
оскільки у довідці ТОВ «Ріеллі»
йдеться про неповну сплату ним своєї
частки після створення товариства у 1995
році, коли його частку було визначено у
розмірі 60,6 % статутного капіталу, а в 2009
році внесено зміни про зменшення
частки до 5,28 %.

Відповідно до ч.3 ст.144 ЦК України
статутний капітал товариства з
обмеженою відповідальністю підлягає
сплаті учасниками товариства до
закінчення першого року з дня
державної реєстрації товариства; якщо
учасники до закінчення першого року з
дня державної реєстрації товариства не
внесли (не повністю внесли) свої вклади,
загальні збори учасників приймають
одне з таких рішень: про виключення із
складу товариства тих учасників, які не
внесли (не повністю внесли) свої вклади,
та про визначення порядку
перерозподілу часток у статутному
капіталі; про зменшення статутного
капіталу та про визначення порядку
перерозподілу часток у статутному
капіталі; про ліквідацію товариства.

Отже слід визнати, що висновки суду
першої інстанції щодо сплати ОСОБА_3
свого внеску у статутний фонд не в
повному обсязі належним чином судом не
досліджені, а тому не можуть бути
визнані обгрунтованими.

З огляду на це висновки суду першої
інстанції про те, що спадкодавець не в
повному обсязі сплатив свою частку у
статутному капіталі, зазначені в
рішенні суду як підстава для відмови у
задоволенні позову, підлягає вилученню
з мотивувальної частини судового
рішення.

Разом з тим це не є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову та задоволення апеляційної
скарги.

Згідно зі статутом ТОВ «Ріеллі» в новій
редакції, зареєстрованій в 2012 році,
частку інших учасників товариства
збільшено за рахунок частки померлого
ОСОБА_3 у статутному капіталі до 5,57 % у
сумі 2907,39 грн. (а.с.143-156).

За таких обставин частка ОСОБА_3 у сумі
2907,39 грн., що становить 5,57 % статутного
капіталу, як спадшина, що відповідно до
діючого законодавства може переходити
до спадкоємця, у статутному капіталі
ТОВ «Ріеллі» відсутня.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
підстав для задоволення позову про
визнання права на спадщину немає.

Відповідно до п.19 постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від від 24 жовтня
2008 року № 12, апеляційний суд ухвалює
рішення про зміну рішення суду першої
інстанції у випадку, якщо помилки у
такому рішенні стосуються фактичної
сторони справи чи правового
обґрунтування рішення.

Тому рішення суду першої інстанції
підлягає зміні в частині обґрунтування
відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 листопада 2013
року змінити в частині обґрунтування
відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 08
листопада 2013 року - залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: