АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/5567/13-ц 22-ц/774/319/К/14
Провадження № 22-ц/774/319/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 210/5567/13-ц
інстанції -Вікторович Н.Ю.
Категорія 48 ( ІІІ )
Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника
позивачаТерновської Олени
Анатоліївни,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі та
стягнення додаткових витрат на
розвиток дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_5
звернулася до суду з даним позовом до
ОСОБА_4 Уточнивши позовні вимоги,
просила суд змінити розмір аліментів,
які стягуються з відповідача на її
користь, та стягувати з нього аліменти
в твердій грошовій сумі на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 600грн. щомісячно, з
подальшою індексацією, починаючи з 01
лютого 2013 року до повноліття сина, та
додаткові витрати на лікування та
соціально-культурний розвиток дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі 400грн.
щомісячно також з подальшою
індексацією.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені:
змінено розмір аліментів, які
стягуються з ОСОБА_4 за рішенням
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 27 березня 2006 року на
користь ОСОБА_5 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини усіх видів
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, на тверду
грошову суму 600грн. щомісячно з
подальшою індексацією у відповідності
до Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», починаючи
з 01 лютого 2013 року до повноліття сина,
та додаткові витрати на лікування та
соціально-культурний розвиток дитини в
твердій грошовій сумі в розмірі 400грн.
щомісячно, з подальшою індексацією у
відповідності до Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», починаючи з 01 вересня 2013
року до закінчення ОСОБА_6 навчання в
Криворізькій гімназії №95. Рішення
допущено до негайного виконання в
межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4 ставить питання про скасування
рішення суду та зміну розміру
аліментів, які з нього стягуються, на
тверду грошову суму 600грн. щомісячно з
моменту набрання рішенням законної
сили, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, на його думку, суд не
врахував, що у нього ще є повнолітній
син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
навчається у вищому навчальному
закладі та якому він також надає
матеріальну допомогу. Кошти на
утримання дітей він сплатив не до
лютого 2013 року, як це зазначає позивач,
а до квітня 2013 року, а 05 грудня 2013 року
ним перераховано на утримання дітей по
400грн. кожному. Крім того при визначенні
розміру аліментів судом не взято до
уваги його тяжкий матеріальний стан,
зокрема наявність дружини, яка є
інвалідом 2 групи, та хворого батька.
Зазначає, що згодний сплачувати
аліменти у розмірі 400грн. або максимум
600грн. щомісяця.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що до 07 квітня 2010
року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
повнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, усиновленого
відповідачем, та неповнолітнього сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання яких
заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
березня 2006 року з відповідача стягнуто
аліменти на користь позивачки у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
та до повноліття дітей.

Звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_5 посилалась на те, що
старший син ОСОБА_8 досяг повноліття,
неповнолітній син ОСОБА_6 хворіє,
займається музикою та спортом, вивчає
англійську мову, що потребує
додаткових витрат, а відповідач
припинив надавати допомогу на
утримання сина у січні 2013 року, тому
просила визначити аліменти на
утримання сина ОСОБА_6 у твердій
грошовій сумі в розмірі 600грн. та
стягнути з відповідача додаткові
витрати в сумі 400грн. щомісячно до
повноліття дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із наявності
підстав для задоволення позову в
повному обсязі.

Частково погодившись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу на
рішення суду в частині стягнення
додаткових витрат, а також дати, з якої
необхідно стягувати аліменти.

Виходячи із меж апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає за
необхідне переглянути рішення суду в
оскаржуваній відповідачем частині та
частково задовольнити апеляційну
скаргу з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 191 Сімейного кодексу
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Встановивши, що відповідач з лютого 2013
року припинив сплачувати аліменти, суд
першої інстанції обґрунтовано
присудив аліменти, починаючи з 01 лютого
2013 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача
висновків суду в цій частині не
спростовують, оскільки не підтверджені
доказами.

Посилання на грошові перекази,
направлені відповідачем позивачці у
квітні та грудні 2013 року, не можуть бути
підставою для зміни рішення суду в цій
частині, оскільки не є підтвердженням
регулярної сплати аліментів, а суми,
сплачені відповідачем, мають бути
враховані державним виконавцем під час
виконання судового рішення.

Що стосується рішення суду в частині
стягнення додаткових витрат на
розвиток дитини, то колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ст.. 185 Сімейного кодексу
України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи сторін та
давши їм належну правову оцінку, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення з відповідача
додаткових витрат на лікування та
соціально-культурний розвиток дитини.

Як убачається із матеріалів справи,
неповнолітній син сторін ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє на вегетативну
дисфункцію, ангіоматоз зони
Кисельбаха, у зв'язку з чим позивачка
несе додаткові витрати на його
лікування, на підтвердження чого
надала відповідні докази.

Крім того, позивач ОСОБА_5 займається
соціально-культурним розвитком сина,
який за допомогою платного репетитора
вивчає англійську мову, платно
навчається в КПМНЗ "Криворізька міська
музична школа № 11" з 01 вересня 2011 року
за індивідуальним графіком занять,
відвідує платний роллер-клуб, здійснює
шкільні мандрівки з туристичною
групою, мандрівку до Єгипту, перебував
у спортивному таборі. У зв'язку з цим
позивачка здійснила оплату занять,
мандрівок, придбала необхідне
спортивне приладдя, техніку та
інвентар для навчання і спілкування,
витративши на це за відповідний період
більше 18000грн., на підтвердження чого
надала належні та допустимі докази.

Встановивши, що додаткові щомісячні
витрати позивачки на лікування та
соціально-культурний розвиток дитини
складають 865грн., суд дійшов висновку
про те, що відповідач має сплачувати
додаткові витрати у розмірі 400грн.
щомісячно, починаючи з 01 вересня 2013
року до закінчення ОСОБА_6 навчання в
Криворізькій гімназії №95.

На думку колегії суддів, цей розмір має
бути зменшений, з огляду на обставини,
що мають істотне значення.

Як убачається із доказів, наданих
відповідачем, його нова дружина
ОСОБА_10 визнана інвалідом другої групи
через онкологічне захворювання. У
ІНФОРМАЦІЯ_4 року після тривалої
хвороби померла мати відповідача
ОСОБА_11 У серпні 2013 року погіршився
стан здоров'я його батька ОСОБА_12, якому
встановлено діагноз рак 4 стадії. Крім
того, рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 06 грудня 2013
року з відповідача на користь
позивачки стягнуто аліменти на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який продовжує навчання у
Державному вищому навчальному закладі
«Криворізький Національний
Університет» Криворізький інститут у
розмірі 600грн. щомісяця, починаючи з 07
серпня 2013 року до досягнення сином 23-х
років за умови його навчання в учбовому
закладі.

Проте суд першої інстанції, визначаючи
розмір додаткових витрат на лікування
та соціально-культурний розвиток
дитини, не врахував зазначені
обставини, які є істотними та мають
бути враховані.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу відповідача
необхідно задовольнити частково та
змінити рішення суду відповідно до
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
зменшивши розмір стягнутих з
відповідача на користь позивача
додаткових витрат на лікування та
соціально-культурний розвиток дитини
до 200 грн.

В іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року в
частині розміру додаткових витрат
лікування та соціально-культурний
розвиток дитини змінити та зменшити
цей розмір з 400 (чотириста) гривень до
200(двісті) гривен.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів