У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 15 вересня
2010 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що між позивачем та ОСОБА_4
було укладено кредитні договори: №
DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року, № HEK0R000460921
від 07 серпня 2008 року, № 986184 від

14 липня 2006 року, за умовами яких позивач
надав, а ОСОБА_4 отримав кошти в кредит.
Зобов'язання ОСОБА_4 за вказанами
договорами забезпечені порукою на
підставі договору поруки № 67 від 12
січня

2009 року, укладеного між позивачем та
ТОВ «Українське фінансове агентство
«Верус». Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_4 належним чином не
виконує, у зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість, яку відповідачі
добровільно не погашають.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15
вересня 2010 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 у рахунок повернення
заборгованості:

- за кредитним договором № DNHLAK60520149 від
21 жовтня

2004 року −? 649 475 грн 51 коп.;

- за кредитним договором № HEK0R000460921 від
07 серпня

2008 року −? 26 681 грн 48 коп.;

- за кредитним договором № 986184 від
14 липня

2006 року −? 14 750 грн 67 коп.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» та ОСОБА_4
у рахунок повернення заборгованості за
кредитними договорами: договором №
DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року −?

200 грн; № HEK0R000460921 від 07 серпня 2008 року −?
200 грн;

№ 986184 від 14 липня 2006 року −? 200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня
2013 року рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 15
вересня 2010 року в частині стягнення з
ОСОБА_4 заборгованості за кредитним
договором № № DNHLAK60520149 від 21 жовтня

2004 року скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором

№ DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року, яка
станом на 01 червня

2010 року складає 211 427 грн 33 коп. з якої:

- заборгованість за кредитом - 8 134,03 грн;

- заборгованість за процентами - 34 941,52
грн;

- заборгованість за комісією - 2 469,77 грн;

- заборгованість по пені - 165 882,01 грн;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус» заборгованість за кредитним
договором

№ DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року станом
на 01 червня 2010 року в сумі 200 грн.

В іншій частині позову про стягнення
заборгованості з ОСОБА_4 за кредитним
договором № DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004
року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зупинити виконання та
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 були
укладені кредитні договори: № DNHLAK60520149
від 21 жовтня 2004 року, № HEK0R000460921 від 07
серпня 2008 року, № 986184 від
14 липня 2006 року, за умовами яких позивач
зобов'язався надати у кредит грошові
кошти, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути
отриманий кредит і сплатити відсотки у
встановленому договором розмірі та
строки, що підтверджується копіями
зазначених договорів (а.с. 12-14, 15-16, 57).

ОСОБА_4 оскаржує рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з нього
заборгованості лише за кредитним
договором

№ DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року, а тому в
іншій чатині рішення суду першої
інстанції не переглядалося.

21 жовтня 2004 року ОСОБА_4 на виконання
договору

№ DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року отримав
від позивача

30 000 доларів США, що підтверджується
копією відповідної заяви про видачу
готівки (а.с. 40).

12 січня 2009 року між ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» та
позивачем був укладений договір поруки
№ 467, за умовами якого ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус»
зобов'язалось відповідати перед
позивачем за виконання відповідачем
своїх обовязків за укладеним
договором. Однак належним чином умови
договору

ОСОБА_4 не виконав у зв'язку з чим станом
на 01 червня 2010 року виникла
заборгованість у розмірі 81 976,95 доларів
США, що відповідно до службового
розпорядження НБУ № 417/203 становить 649
675,51 грн.

Задовольняючи в цій частині позовні
вимоги та стягуючи заборгованість за
зазначеним договором, яка станом на 01
червня 2010 року становила 649 675,51 грн, суд
першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_4 та поручитель ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», своїх
зобов'язань за кредитним договором
щодо сплати кредиту та процентів за
користування кредитом належним чином
не виконують, а також наявності у
позивача, за умовами договору, права
вимагати дострокового повернення
кредиту, сплати процентів за
користування кредитом, та штрафних
санкцій відповідно до умов договору.
Відповідно до договору поруки № 67 від

12 січня 2009 року ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» несе
лімітовану відповідальність у розмірі
200 грн за договором боржника, яка й
підлягає стягненню солідарно з
відповідачів, а відповідно з ОСОБА_4 −?
649 475,51 грн.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржниказа виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язань боржника.

Однак з такими висновками погодитися
не можна з тих підстав, що рішенням
Новокаховського міського суду
Херсонської області від

19 листопада 2008 року, яке набрало
законної сили, з ОСОБА_4 стягнуто
заборгованість за кредитним договором
№ DNHLAK60520149 від 21 жовтня 2004 року, яка
станом на 21 серпня 2008 року склала 63 147,09
грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від

15 вересня 2010 року помилково стягнуто
заборгованість за вищевказаним
договором, яка згідно розрахунку банку
станом на 01 червня 2010 року становила 649
675,51 грн. Враховуючи вже стягнуту
заборгованість за рішенням
Новокаховського міського суду
Херсонської області від

19 листопада 2008 року за кредитним
договором № DNHLAK60520149 від

21 жовтня 2004 року, яка станом на 21 серпня
2008 року склала 64 147,09 грн, та умови
самого договору стягненню підлягає
сума 211 627,33 грн, з якої:

- заборгованість за кредитом −? 8 334,03
грн; заборгованість за процентами −? 34
941,52 грн;

- заборгованість за комісією −? 2 469,77
грн;

- заборгованість по пені −? 165 882,01 грн, з
якої з ОСОБА_4 підлягає стягненню 211 427,33
грн

та солідарно з ОСОБА_4 й ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» −?
заборгованість за кредитом 200 грн.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.