Справа № 454/760/13
Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/216/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Копняк С.М.

з участю секретаря Цар М.М.

та з участю представника Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді Дац Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційними скаргами
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді та
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 19.07.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Державного
підприємства «Львіввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
«Візейська», Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди,-

встановила:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області, Державного
підприємства «Львіввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
«Візейська», який в подальшому
уточнив та просив стягнути на його
користь з ДП «Львіввугілля» 6 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов»язків,
внаслідок отриманих на виробництві
травм та з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України - 34000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я
внаслідок отримання під час виконання
трудових обов»язків професійного
захворювання. Свої вимоги мотивував
тим, що з 21.07.1980 року по 17.01.2006 року він
працював у підземних умовах на шахті
«Візейська» ДП «Львіввугілля» (колишня
назва - шахта № 8
Великомостівська-Комсомольська). У
зв»язку із тривалою роботою в особливо
важких та шкідливих умовах він втратив
здоров»я, почав хворіти, у зв»язку з
чим, неодноразово звертався за
медичною допомогою до лікувальних
установ. 27.12.2005 року йому встановлено
діагноз: хронічне обструктивне
захворювання легень 2 ступеня в фазі
ремісії, поперековий та нижньокрижовий
пневмосклероз ЛН-ІІ ст., хронічна
попереково крижова радикулопатія в
стадії загострення нерізко вираженого,
з помірними статико-динамічними
порушеннями і больовим компонентом та
визнано таким, що не здатний працювати
за професією. 17.01.2006 року його звільнено
з посади гірника очисного забою шахти
«Візейська» у зв»язку з
невідповідністю стану здоров»я
виконуваній роботі. Висновком МСЕК від
24.02.2006 року йому безтерміново з 27.12.2005
року встановлено ІІІ групу
інвалідності внаслідок отриманого на
виробництві професійного захворювання
та втрату 55% професійної
працездатності. 20.11.2007 року за
результатами медичного переогляду
висновком МСЕК йому вперше
безтерміново встановлено 10 % втрати
професійної працездатності внаслідок
отриманих травм. Згідно акта
розслідування, причиною професійного
захворювання є проведення робіт в
умовах підвищених рівнів шкідливих
факторів та важка фізична праця, а
також, порушення адміністрацією
підприємства вимог санітарних норм.
Таким чином, він втратив
працездатність та став інвалідом, в
результаті чого, порушені нормальні
умови його життя: змушений докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, так як при невеликих
фізичних навантаженнях він втрачає
свідомість, багато часу витрачає на
лікування для полегшення болю,
постійно вживає ліки тощо.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 19 липня 2013 року
позовні вимоги позивача задоволено
частково.

Стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
на користь ОСОБА_4 11000 (одинадцять тисяч)
грн. на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з відокремленого підрозділу
«Шахта «Візейська» Державного
підприємства «Львіввугілля» на
користь ОСОБА_4 2000 (дві тисячі) грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок отриманих на виробництві
травм.

Вирішено питання стягнення
судових витрат.

Рішення суду оскаржили Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді просить
рішення скасувати в частині стягнення
з Фонду на користь позивача 11000 грн., та
прийняти нове, яким в цій частині вимог
відмовити. Вважає, що рішення суду
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом не було враховано те, що
позивач не звертався до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді з заявою
щодо розгляду питання про призначення
виплат у зв»язку з спричиненням
моральної шкоди. В свою чергу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді не
надсилало позивачу відмови щодо
розгляду питання про відшкодування
моральної шкоди, а тому права
потерпілого на відшкодування
моральної шкоди не були порушені. Отже,
на день звернення до суду з позовом
спору щодо відшкодування шкоди взагалі
не існувало. Вказує, що така шкода має
відшкодовуватись роботодавцем,
оскільки позивач отримав професійне
захворювання на виробництві під час
виконання трудових обов»язків. На
момент звернення з позовом до суду та
на день огляду позивача МСЕК та видачі
відповідного висновку Законом України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не передбачено, що
Фонд здійснює відшкодування моральної
шкоди. Зазначає, що позивачем не
долучено жодного медичного доказу про
наявність факту спричинення йому
моральної шкоди як у зв»язку з
професійним захворюванням так і з
нещасним випадком на виробництві.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3 просить рішення
змінити, збільшивши розмір
присудженого відшкодування моральної
шкоди. Вважає, що рішення суду винесено
на підставі висновків суду, що не
відповідають обставинам справи,
внаслідок неповного з»ясування
обставин справи, що мають значення для
справи, а також з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, що відповідно до ЦПК є підставою
для зміни рішення суду. Через хворобу
позивач часто втомлюється, відчуває
приступи задухи, запаморочення,
втрачає свідомість, йому важко
спілкуватися з іншими людьми і він
часто відчуває депресію, в зв»язку з
чим переносить моральні страждання.
Судом не враховано, що виявлені у
ОСОБА_4 професійні захворювання
спричинили втрату 65% працездатності
пожиттєво. І ці захворювання
поглиблюють погіршення стану його
здоров»я, унеможливлюють відновлення
функцій його організму, призводять до
незворотності негативних відхилень у
стані його фізичного здоров»я,
вимагають докладати додаткових зусиль
для організації свого життя, що також
впливає на глибину і тривалість
моральних страждань. При винесенні
оскаржуваного рішення суд не врахував
глибину і тривалість страждань, яких
позивач зазнав і продовжує зазнавати,
оскільки, після отримання ушкодження
здоров»я і звільнення з роботи його
життя різко змінилося, він почав часто
відвідувати лікувальні заклади,
втратив нормальні життєві зв»язки, а
тому, вважає, що визначений судом
розмір відшкодування моральної шкоди в
сумі 13000,00 грн. є надто заниженим, та
таким, що грунтується на висновках
суду, які не відповідають дійсним
обставинам справи.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 в
судове засідання не з»явилися, хоча
належним чином у відповідності до ст. 74
ЦПК України про час і місце розгляду
справи були повідомлені, ОСОБА_3 подала
суду заяву про розгляд справи в її
відсутності (а.с.119), тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області та слід
задовольнити, а апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не
відповідає.

З копії трудової книжки
вбачається, що позивач працював на
шахті № 8 «Великомостівська» ДП
«Львіввугілля» в період з 21.07.1980 року по
17.01.2006 року (а.с.6-8).

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що вперше втрата
професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням ОСОБА_4 була
встановлена у 55% за висновком МСЕК від
24.02.2006 року (а.с.9).

З довідки від 20.11.2007 року вбачається, що
позивачу підтверджено 55% втрати
працездатності та вперше встановлено
ще 10% втрати професійної
працездатності внаслідок отриманих
травм на виробництві 20.02.1982 року та
11.09.2002 року (а.с. 78).

Частково задовольняючи позов в
частині стягнення моральної шкоди з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді,
районний суд виходив з того, що
позивачу завдано моральну шкоду, яка
спричинена внаслідок професійного
захворювання та обов»язок
відшкодувати таку слід покласти на
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді,
оскільки професійне захворювання і
втрата працездатності (55%) позивачу
встановлена з 27.12.2005 року.

Проте колегія суддів не погоджується
з такими висновками суду.

При вирішенні питання про право
потерпілого на відшкодування
моральної шкоди слід виходити із
вимог ст. ст. 21, 28, 34 Закону України №
1105-ХІУ «Про загальнообов»язкове
держане соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності»
(далі- Закон № 1105-ХІУ), якими
передбачено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат у разі
настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати
компенсації за моральну шкоду,
виникає у особи з дня встановлення їй
стійкої втрати працездатності вперше
висновком медико-соціальної
експертної комісії.

Як убачається з матеріалів справи,
акт розслідування хронічного
професійного захворювання позивача
складено 30.01.2006 року (а.с.11-12) та ОСОБА_4
вперше висновком МСЕК встановлено
стійку втрату працездатності у
зв'язку із професійним захворюванням
24.02.2006 року.

Разом з тим, відповідно до частини 27
статті 77 розділу 6 «Особливі положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» метою приведення
окремих норм законів відповідно до
цього Закону на 2006 рік зупинено дію
абзацу четвертого статті 1 (у частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей),
підпункту «е» пункту 1 частини першої
статті 21, частини третьої статті 28 та
частини третьої статті 34 Закону №1105-
ХІV від 23 вересня 1999 року.

Таким чином, право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди згідно
з висновком МСЕК від 24.02.2006 року
виникло в період дії статті 77 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2006 рік» про зупинення дії положень
Закону № 1105-ХІУ, якими передбачено
право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду
соцстраху. Відтак, ОСОБА_4 не має права
на відшкодування моральної шкоди у
зв'язку із професійним захворюванням
за рахунок Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
на користь ОСОБА_4 11000 (одинадцять тисяч)
грн. на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання
підлягає скасуванню з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_4 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України,
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України, шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Районний суд прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що обов»язок по
відшкодуванню моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов»язків,
внаслідок отриманих на виробництві
травм повинен бути покладений на
підприємство. При цьому районний суд
визначив розмір відшкодування
моральної шкоди 2 000 грн. з урахуванням
тяжкості завданої позивачу моральної
шкоди, глибини, тривалості та
характеру моральних та фізичних
страждань позивача, стану його
здоров»я, настання негативних змін у
його житті, у зв'язку із отриманими на
виробництві травмами, втратою 10 %
професійної працездатності,
необхідності лікування, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, та виходячи з засад
розумності та виваженості.
Вищенаведене відповідає п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Разом з тим, суд стягнув на користь
ОСОБА_4 2 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди з відокремленого
підрозділу «Шахта «Візейська»
Державного підприємства
«Львіввугілля». Як убачається з
матеріалів справи, відповідачем є
Державне підприємство «Львіввугілля»,
з якого позивач просить стягнути
моральну шкоду (а.с.74). У зв'язку з
вищенаведеним, рішення суду в
частині стягнення з відокремленого
підрозділу «Шахта «Візейська»
Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 2000
(дві тисячі) грн. слід змінити та
стягнути на користь позивача 2000 грн.
на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я
внаслідок отриманих на виробництві
травм, з Державного підприємства
«Львіввугілля».

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 314 ч.2, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Віділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Червонограді
Львівської області задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 19 липня 2013 року
скасувати в частині стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_4
11000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров»я при виконанні трудових
обов»язків, внаслідок професійного
захворювання та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у цій частині
позовних вимог.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 19 липня 2013 року
змінити в частині стягнення з
відокремленого підрозділу «Шахта
«Візейська» Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 2000
(дві тисячі) грн. на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
отриманих на виробництві травм та 35,29
грн. судового збору в дохід держави.
Стягнути на користь ОСОБА_4 2000 (дві
тисячі) грн. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, внаслідок отриманих на
виробництві травм з Державного
підприємства «Львіввугілля».

Стягнути з Державного
підприємства «Львіввугілля» в дохід
держави судовий збір 35,29 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Шумська Н.Л.