Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді - Борис О.Н.,
при секретарі - Хазієвій Т.В., за участі
представників: позивача ОСОБА_1,
відповідача Алєксєйченка С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «КРИВОРІЖШАХТОБУД»
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, просив
стягнути в рахунок відшкодування
моральної шкоди з відповідача у сумі 228
600,00 грн. В обґрунтування своїх
позовних вимог вказав, що працював в
шкідливих умовах на підприємствах
відповідача , внаслідок чого захворів
на професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 04.02.2013 року первинно
встановлено 30 % втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню - хронічне обструктивне
захворювання легень та третя група
інвалідності, з наступним переоглядом
01.03.2015 року . Вважає, що з вини
підприємства, яке не створило
безпечних умов праці, втратив своє
здоров`я, завдана моральна шкода, яка
полягає в тому, що тривалий час
переносить фізичний біль, загальну
слабкість. Вказав, що покращення в
стані здоров'я не відбувається, з
кожним днем відчуває лише погіршення в
стані здоров'я. Змінився рівень
життєвої діяльності і необхідно
прикладати багато зусиль для
організації свого життя.

В судовому засіданні представник
позивача на задоволенні позовних вимог
наполягає , обґрунтовуючи їх
письмовими матеріалами справи.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив відмовити в їх
задоволенні, оскільки не надано
доказів завдання моральної шкоди, не
надано доказів вини підприємства,
відсутній висновок про завдання
позивачу моральної шкоди. Позивач був
попереджений про шкідливі фактори
виробництва при прийомі на роботу,
належним чином забезпечувався
необхідними індивідуальними засобами
захисту.

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення представників позивача та
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач працював на ТОВ
«КРИВОРІЖШАХТОБУД»: з 07.04.2010 року по
10.01.2011 року заступником начальника
дільниці №3 в підземних умовах, а з
10.01.2011 року по 19.04.2011 року -
електрослюсарем черговим та з ремонту
устаткування, звільнився за власним
бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію
(трудова книжка, а.с. 6-9).

За виявленим професійним
захворюванням складено акт від 22.12.2010
року розслідування хронічного
професійного захворювання позивача.
Відповідно до акту позивач виконував
роботи в умовах перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу (а.с. 12).
Згідно висновку МСЕК, позивачу
протипоказана робота в умовах пилу ,
важкої фізичної праці , шкідливі умови
праці.

Висновком МСЕК від 04.02.2013 року йому
первинно, з наступним переоглядом у 2015
році, встановлено 30 % втрати
професійної працездатності по
професійному захворюванню : хронічне
обструктивне захворювання легень та
третя група інвалідності ( а.с. 17).

Відповідно до Закону України "Про
«Охорону Праці», на підприємство
покладено обов'язок забезпечити якісні
та безпечні умови праці, а в даному
випадку показники мікроклімату інші
показники умов праці відхиляються від
встановлених нормативних показників,
що стали причиною профзахворювання
позивача.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що при виконанні
трудових обов'язків здоров'ю позивача
була заподіяна шкода професійним
захворюванням, на підприємствах
відповідача позивач нетривалий час
працював, виконуючи роботи в умовах
перевищення гранично допустимого
рівня небезпечних та шкідливих
факторів виробничого середовища та
трудового процесу.

Як встановлено із пояснень, медичних
документів, позивач внаслідок
професійного захворювання відчуває
фізичні болі, загальну слабкість.
Через стан здоров`я він вимушений
періодично проходити стаціонарне
лікування, йому протипоказана важка
праця, робота в умовах пилу, шуму,
несприятливого мікроклімату. Позивач
не має можливості повноцінно рухатися,
відпочивати, має порушення сну, через
що відчуває фізичний дискомфорт,
перебуває в знервованому стані, не має
можливості вести активний спосіб
життя, виконуючи звичну роботу по дому,
допомагати родині. Через зазначені
обставини погіршилися стосунками з
членами сім'ї, обмежений в перебуванні
в громадських місцях. Покращення в
стані здоров'я не відбувається,
захворювання прогресують , у зв'язку з
чим позивачу призначено наступний
переогляд, і такі обставини в
сукупності викликають відчуття
неповноцінності та моральні
страждання.

При цьому суд враховує, що моральні
страждання позивача мають постійний
характер, незважаючи на регулярні
курси лікування, стан здоров`я позивача
покращується тимчасово. Постійний
характер фізичних страждань через
постійні болі позивача знаходить
також підтвердження в медичних
документах, з яких убачається, що
позивач має необхідність проходити
регулярне стаціонарне лікування з
приводу професійного захворювання.
Фізичний стан, самопочуття з часом не
покращується, лікування в медичних
установах приносить тимчасовий
результат, періодично відбуваються
загострення - рецидив хвороб. Зазначені
обставини викликають відчуття
неповноцінності у позивача, через що
він переживає моральні страждання.
Такі обставини вносять суттєві зміни в
життєвих стосунках, він вимушений
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, змінити
спосіб життя.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "
Кечко проти України" у випадках, коли з
набуттям чинності певного закону його
нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується
закон, що діяв на момент виникнення у
особи відповідного права. При цьому
рішенням Конституційного Суду України
№ 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5
встановлено, що саме право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 Кодексу законів про працю України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган. Статтею 173
КЗпП України закріплено за потерпілим
право на відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Суд дійшов висновку, що виниклі
правовідносини врегульовані статтею
237-1 КЗпП України, яка діяла на момент
виникнення правовідносин та якою
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають він нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи встановлені судом
обставини, які знайшли підтвердження в
наданих доказах, встановлений факт
завдання моральної шкоди позивачу
підприємством - відповідачем , суд
вважає, що причинена моральна шкода
підлягає компенсації.

Обговорюючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить з меж
позовних вимог та доводів позовної
заяви, тяжкості наслідків, які настали
в здоров`ї позивача, незворотності
таких наслідків, розміру втрати
працездатності - 30%, відсутності
наявності динаміки покращення стану
позивача, настання негативних змін у
його житті, неможливість відновлення
стану, який мав потерпілий до
професійного захворювання, з
урахуванням ступеню вини відповідача,
нетривалий час роботи на підприємстві
відповідача - 9 місяців та 10 днів, а в
умовах шкідливих факторів - 8 місяців,
постійний характер страждань позивача,
який переносить постійний фізичний
біль, обмежений в можливості роботи в
домашньому господарстві, звичайних
повсякденних заняттях та активному
спілкуванні з сім`єю, що вносить
істотні вимушені зміни у життєвих
стосунках, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
вважає необхідним призначити позивачу
компенсацію в розмірі 3000 грн, що буде
відповідати розміру заподіяної
моральної шкоди.

Суд відхиляє заперечення відповідачів
, оскільки надання підприємством
засобів захисту від шкідливих
чинників, які не усунули вплив
негативних факторів, інформованості
позивача при прийомі на роботу про
умови праці не впливають на право
позивача на відшкодування завданої
моральної шкоди за умови підтвердження
завдання такої шкоди. Доводи
представника відповідача щодо
відсутності факту встановлення
наявності доказу вини відповідача суд
не приймає до уваги , оскільки у
судовому засіданні встановлені
обставини щодо наявності правових
підстав для відшкодування моральної
шкоди позивачу. З урахуванням
викладеного, доводи відповідача про те,
що позивачем не надано жодного доказу,
яким би підтверджувався факт
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з втратою працездатності, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
уже самим фактом втрати позивачем
професійної працездатності йому
спричинена моральна шкода.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір - 243, 60
грн.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про
охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«КРИВОРІЖШАХТОБУД» про відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «КРИВОРІЖШАХТОБУД»
на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі
3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «КРИВОРІЖШАХТОБУД»
на користь держави судовий збір в сумі
243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: О. Н. Борис