Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/192/14
Головуючий у 1 інстанції: Ретинська
Суддя-доповідач: Ломейко
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Онищенка Е.А.,
Суддів: Ломейка В.А.,
При секретарі: Евальд Д.Д
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника - ОСОБА_4 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 12 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
стягнення суми боргу за договором
позики, процентів та відсотків річних, -
У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
суми боргу за договором позики,
процентів та відсотків річних, в
обґрунтування якого зазначала, що
26.03.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено
договір позики грошової суми у розмірі
3 800 доларів США, у вигляді розписки.
Вона є спадкоємицею за заповітом
померлої матері ОСОБА_6 У зв'язку із тим,
що відповідач на даний час не повернула
грошові кошти, просила суд стягнути з
відповідача суму позики - 3 800 доларів
США, що у грошових одиницях України
становить 30 373, 4 грн., 3 % річних від
простроченої суми та суми процентів у
розмірі - 120, 32 доларів США, у грошових
одиницях України - 961, 72 грн.,
заборгованість зі сплати процентів за
договором позики - 9 690 доларів США, що у
грошових одиницях України складає - 77
452, 17 грн. та судові витрати.
Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 12 листопада 2013 року
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
в особі представника - ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності.

З таким висновком суду першої
інстанції не може погодитися колегія
суддів, оскільки він не відповідає
обставинам справи та положенням
матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції правильно встановив, що
відповідач ОСОБА_5 є боржником, і
обґрунтовано визнав, що між сторонами
виникли правовідносини, які
регулюються ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором. У
відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Факт отримання ОСОБА_5, у борг
коштів, за договором позики від 26
березня 2009року, у розмірі 3800 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
складає 30 373.40гр(3800 х 7.993гр., курс на час
ухвалення рішення), від ОСОБА_6,
підтверджується письмовими доказами -
розпискою(а/с 8)).

Цей факт не оспорюється
відповідачем. Доказів повернення боргу
відповідач не надав, проте заперечує
неповернення відсотків.

Таким чином встановлено
невиконання позичальником ОСОБА_5,
відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України
зобов'язання по поверненню боргу за
договором позики від 26.03.2009року.

Представник позивача в
апеляційному суді змінила вимоги,
пояснивши, що відповідачка сплачувала
щомісячні відсотки за договором
позики, проте їх розмір та кількість
проплат невідомий, тому наполягала на
стягненні лише неповернутої суми
позики 30373.40гр.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що виходячи з диспозитивності
цивільного судочинства, а саме, що
сторона розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд та що позивач має право протягом
усього часу розгляду справи збільшити
або зменшити розмір позовних
вимог(ст.ст.11, 30 ЦПК України), з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума неповернутої
позики 30373.40гр.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК
України.

Висновок суду першої інстанції про
відмову у позові за пропуском позовної
давності є неприйнятними, виходячи з
наступного.

В розписці від 26.03.2009 року
встановлений строк повернення боргу до
26.03.2009року.

Як вбачається з розписки строк
повернення боргу до 26.03.2009року,
датовано днем отримання коштів та днем
складання розписки 26.03.2009року, а отже
фактично строк повернення боргу не
встановлено.

Не можна вважати, що позичка надана
на один день, оскільки, як вбачається з
розписки, ОСОБА_7, взяла в борг у ОСОБА_8,
3800 доларів по 5% місячних, тобто за
користування коштами вона повинна
щомісяця сплачувати по 5% від суми
боргу.

З огляду на викладене, колегія
вважає, що умова про сплату відсотків
щомісяця а не до певної дати, свідчить
про не визначення конкретної дати
повернення позики. За життя
позичкодавець ОСОБА_6, з вимогою про
повернення боргу до позичальника не
зверталася. Таке право перейшло,
відповідно до ст.2018 ЦК України до
спадкоємця ОСОБА_3

У відповідності до ч.2 ст.530 ЦК
України якщо строк виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

У зобов'язаннях, в яких строк
виконання не встановлено або визначено
моментом вимоги кредитора, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

15 березня 2012року, позивачка
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом матері ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1(а/с 11), та в неї
виникло право на позов, яке ОСОБА_3,
реалізовала шляхом звернення з позовом
до суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
обґрунтовані та частково спростовують
висновок суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову, тому
рішення суду від 12.11.2013 року, в частині
відмови в стягненні суми неповернутої
позики підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог, що складає 455.60гр.

Керуючись ст. ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш ИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника - ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 12 листопада 2013 року у цій
справі, в частині відмови в стягненні
суми неповернутої позики, скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту: «Позов ОСОБА_3 задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 суму боргу: 30 373, 4 грн., та судові
витрати 455.60гр.»

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: