Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/659/14 Головуючий у суді І-ї
інстанції Галаган О.В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

25.02.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Письменного О.А.,

суддів: Дьомич Л.М., Єгорова С.М.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Созидатель-1» на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Созидатель-1» про стягнення
заборгованості по заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за весь час затримки виплати
заробітної плати, грошової
компенсації за невикористані дні
щорічної відпустки та відшкодування
моральної шкоду, -

в с т а н о в и л а
:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із зазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що з 12.06.2007 року він працював на
посаді менеджера у приватному
підприємстві «Созидатель-1». На
підставі наказу № 3 від 09.04.2008 року дане
підприємство було перетворено у
товариство з обмеженою
відповідальністю. 14.05.2009 року був
звільнений із займаної посади за
домовленістю сторін, відповідно до п.1
ст. 36 КЗпП. Посилаючись на те, що при
звільненні відповідач з ним не
розрахувався, просив стягнути з
останнього заборгованість по
заробітній платі у розмірі 5433,60 грн.,
грошову компенсацію за невикористані
дні щорічної відпустки у розмірі 1135, 78
грн., заборгованість по виплаті
середнього заробітку за весь час
затримки по день звернення до суду у
розмірі 35 000 грн. та моральну шкоду в
розмірі 19 200 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Созидатель-1» на користь позивача
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 5043,67 грн., грошову компенсацію
за невикористану щорічну відпустку в
сумі 590,72 грн., середній заробіток за
весь час затримки остаточного
розрахунку по заробітній платі в
розмірі 35 000 грн. В решті вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки остаточного розрахунку по
заробітній платі скасувати та
відмовити в задоволенні позову в цій
частині.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах встановлених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з таких
підстав.

Судом встановлено, що з 12.06.2007 ОСОБА_2
працював на посаді менеджера у
приватному підприємстві «Созидатель-1»
та 14.05.2009 року був звільнений з
займаної посади за домовленість
сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП, що
підтверджується записами в трудовій
книжці, наказами про прийняття та
звільнення (а.с.6, 17, 22).

09.04.2008 року приватне підприємство
«Созидатель - 1» перетворено у
товариство з обмеженою
відповідальністю «Созидатель-1» (а.с.6).

Заборгованість підприємства по
заробітній платі перед ОСОБА_2 станом
на 27.05.2013 року складає 5 433,69 грн.(а.с.7).

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. У разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен у зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на
підприємство, установу, організацію
обов'язок провести зі звільненим
працівником повний розрахунок -
виплатити всі суми, що належать йому;
при невиконанні такого обов'язку з вини
власника або уповноваженого ним органу
наступає передбачена статтею 117 КЗпП
України відповідальність.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП
України стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні останнього до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини.

Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 22
лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо
офіційного тлумачення положень статті
233 Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього Кодексу зазначив, що
невиплата звільненому працівникові
всіх сум, що належать йому від власника
або уповноваженого ним органу, є
триваючим правопорушенням, а отже,
працівник може визначити остаточний
обсяг своїх вимог лише на момент
припинення такого правопорушення, яким
є день фактичного розрахунку.

За таких обставин, суд першої інстанції
встановивши факт невиплати позивачу
належних йому коштів, який у свою чергу,
не заперечується і відповідачем,
дійшов правильного висновку про
стягнення з відповідача середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку з часу звільнення до часу
звернення до суду з позовом в розмірі 35
000 грн.

Висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги їх не спростовують,
рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Созидатель-1» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: