Номер провадження № 22-ц/785/1118/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш
А.А.,

з участю секретаря Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Компанія
з торгівлі нерухомості «Олександр-Н»
про стягнення коштів, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 19 червня 2013 року, -

встановила:

10.05.2011р. ОСОБА_2 звернувся до суду
з зазначеним позовом до ОСОБА_3,
посилаючись на те, що 06 вересня 2008 року
між ними укладено попередній договір
(Угода про видачу завдатку для
укладання договору).

Згодом, на вимогу відповідача з
проханням перенести терміни укладення
основного договору купівлі-продажу,
сторонами підписана додаткова угода
від 15 жовтня 2008р до угоди від 06.09.2008року.

Відповідно до п.1 вказаної угоди
сторони домовилися про передачу ОСОБА_3
ОСОБА_2 права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Причини, з яких відповідач
відмовляється укладати договір
купівлі продажу нерухомого майна,
позивачу невідомі, станом на
сьогоднішній день, договір
купівлі-продажу нерухомого майна не
укладений.

Вважаючи, що відповідно до положень
чинного законодавства та Угоди про
видачу завдатку для укладання договору
від 06.09.2008 року, відповідач зобов'язана
відшкодувати йому збитки, спричинені
необґрунтованим ухиленням від
укладення основного договору та
сплатити позивачу компенсацію у сумі,
вказаній у п.2.2. договору, а саме 166 857,6
грн.

Не визнаючи позов, ОСОБА_3 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 з
вимогою про стягнення 103 202,00 грн,
посилаючись на те, що саме з вини
ОСОБА_2, оскільки він не зміг своєчасно
знайти гроші, не було укладено договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім
того, їй необхідно було терміново
продати квартиру, щоб погасити кредит у
банку.

ОСОБА_2 позов не визнаав.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 червня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі
83 926,50 грн. У задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3
відмовлено. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
103 202,00 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи,
що вищезазначене рішення суду
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить про його скасування.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на них,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
справи 06.09.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено угоду про видачу завдатку для
укладення договору, відповідно до якої
на виконання наміру укласти договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у якості
завдатку грошову суму у розмірі 9 500,00
доларів США.

Відповідно до п. 3.1. зазначеної угоди у
тому випадку, якщо продавець
відмовився продавати нерухоме майно
або буде іншими засобами перешкоджати
укладенню договору купівлі-продажу з
неминучістю отримання негативного
результату, грошова сума завдатку
повертається у подвійному розмірі.
Згідно з п. 3.2. вказаної угоди при
порушенні покупцем п. 1.2., при відмові
від купівлі нерухомого майна, завдаток
йому не повертається (а.с. 13-14).

15 жовтня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підписано додаток до угоди від 06.09.2008
року, відповідно до якої ОСОБА_2 передав
ОСОБА_3 у якості додаткового завдатку
грошову суму у розмірі 1 000,00 доларів
США. Таким чином, загальна сума, яку
отримала ОСОБА_3 від ОСОБА_2 складає 10
500,00 доларів США, що еквівалентно 41 500
грн. (а.с. 11).

16.10.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали один
одному розписки про те, що вони не
заперечують проти перенесення строків
розрахунків за купівлю-продаж квартири
до стабілізації ситуації у сфері
кредитування (а.с. 12).

Відповідно до вимог ст. ст. 635, 657 ЦК
України попередній договір
купівлі-продажу квартири має бути
укладений у письмовій формі з
обов'язковим нотаріальним
посвідченням, оскільки попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору.

У разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним (ст.
220 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення. Якщо за
недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що угода про
видачу завдатку для укладення договору
від 06.09.2008 року, укладена між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, не може розглядатись як
попередній договір, оскільки
сторонами, при її укладенні не
дотримані вимоги законодавства щодо
форми укладення договору та його
обов'язкового нотаріального
посвідчення, а тому вирішувати на
підставі ст. 635 ЦК України спірні
правовідносини у суду не має правових
підстав.

Згідно з ст. 570 України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

У зв»язку з наведеним, внесення
завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку наявності зобов'язання, яке б
мало випливати із договору, укладеного
сторонами.

Враховуючи викладене, у ч. 2 ст. 570 ЦК
України встановлено презумпцію авансу,
якщо в правочині не визначено, що така
сума є завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише
спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати. У разі
видачі авансу кредитор не може бути
зобов'язаний до повернення авансу у
подвійному розмірі і, відповідно, до
відшкодування збитків.

Заслуговує на увагу судження суду
першої інстанції, що, оскільки договір
купівлі-продажу квартири в
установленому законом порядку між
сторонами не укладено, передана ОСОБА_2
відповідачці ОСОБА_3 сума у розмірі 10 500
доларів США є авансом, який підлягає
поверненню позивачу у цьому ж розмірі,
незалежно від того, з чиєї вини не було
укладено договір купівлі-продажу
квартири і які обставини цьому
перешкоджали.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції вірно зазначено, що сума
авансу, яка підлягає поверненню
повинна бути перерахована в грошову
одиницю України - гривню на день
ухвалення судом рішення.

Оскільки курс НБУ станом на 19.06.2013 року
становить 799,3000 грн. за 100 доларів США,
сума авансу, що підлягає поверненню
ОСОБА_3 ОСОБА_2 становить 83 926,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення. Таким чином, приведені в
апеляційній скарзі доводи не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення скаржником
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 19 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді:

В.Д.Коротков

А.А.Калараш