Справа № 113/1613/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року

Первомайський районний суд Автономної
Республіки Крим

у складі: головуючого - судді
Михайлової Л.О.,

за участю секретаря Смирнової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Первомайське

цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення
необґрунтовано придбаних грошових
коштів, третя особа - ОСОБА_5,

встановив:

Позивачи звернулися з позовом до
відповідачів про повернення
необґрунтовано придбаних грошових
коштів у сумі 10000 гривень, отриманих
ними у рахунок продажу домоволодіння.
Свої вимоги мотивують тим, що
відповідачі: подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
у зв'язку зі своїм від'їздом,
пропонували ним придбати для сина за
10000 грн. належний їм будинок за адресою:
АДРЕСА_1, на що вони погодилися, взяли у
банку кредит та 15.01.2013 року віддали
гроші у сумі 10000 гривень відповідачам. У
той же день за адресою відповідачів на
підставі договору найму був
зареєстрований їх син ОСОБА_5, який
почав проживати у домоволодінні
відповідачів, а вони уїхали у
Херсонську область до свого сина.
Договір купівлі-продажу домоволодіння
не укладався, ніяких розписок про
передачу грошей вони один одному не
писали. Раптово у березні 2013 року
відповідачі повернулися у с.
Олексіївка, за їх вимогами ОСОБА_5
звільнил їх домоволодіння, однак його
речи залишилися у домоволодінні.
Незабаром відповідачі повідомили, що
вони залишаються проживати у будинку
та продавати його не будуть, речи сина з
дому повиносили. При цьому повертати
отримані гроші ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовилися, посилаючись на ту
обставину, що їм ОСОБА_5 не віддає
документи на домоволодіння, однак він
ніяких документів у відповідачів не
брав, тому віддавати йому нічого.
Відповідачі звернулися до суду із
позовною заявою про визнання ОСОБА_5
таким, що втратив право користування
житлом у їх домоволодінні. До
теперішнього часу відповідачі
протиправно користуються належними їм
- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошовими коштами,
тому вони просять стягнути на користь
кожного з них у рівних частках
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10000
гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивачі
підтримали позовні вимоги.

Відповідачі позовні вимоги
визнали частково у сумі 4390 гривень,
суду пояснили, що вони залишили у
домоволодінні належне їм майно: 1 тону
800 кг. вугілля вартістю 1700 грн. за тону
на суму 3060 грн., 3 кубометра дров
вартістю 350 грн. за 1 кубометр на суму 1050
грн., дерев'яні двери та дерев'яні щити
загальною вартістю 250 грн., велосипед
«Україна» вартістю 900 грн., чоловічі
черевики вартістю 250 грн. та дитячий
стілець вартістю 100 грн., всього на суму
5610 грн., які позивачі разом з ОСОБА_5
привласнили. Крім цього, належне їм
домоволодіння вони продавали
позивачам не за 10000 грн., а за 2000 доларів
США, дійсно отримали від них аванс у
сумі 10000 грн., останні гроші позивачі
повинні булі їм віддати у травні 2013
року, також у травні вони домовилися
про нотаріальне оформлення договору
купівлі-продажу домоволодіння. ОСОБА_5
рішенням суду визнаний втратившим
право користування житлом у їх
домоволодінні.

Третя особа - ОСОБА_5 просить
задовольнити вимоги своїх батьків -
позивачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
суду пояснив, що за усною домовленістю
його батьки купили для нього у
відповідачів належний останнім
будинок саме за 10000 гривень, ніяких
документів про це не оформлювали, гроші
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали, уїхали до
сина у Херсонську область, однак через
два місяці повернулися, зараз
проживають у своєму будинку, гроші
віддавати відмовляються, він за
рішенням суду «виписався» з будинку
відповідачів.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що на
початку 2013 року позивачі показували їй
пачку грошей купюрами по 200 грн.,
говорили, що взяли кредит у банку у
розмірі 10000 гривень на покупку будинку
у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Пізніше у березні 2013
року вона бачила як приїхали
відповідачі, та ОСОБА_1 та ОСОБА_2
пустили їх у будинок за адресою:
АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що на
початку січня 2013 року ОСОБА_1 просила в
неї позичити гроші у сумі 10000 гривень
на покупку будинку у відповідачів
ОСОБА_4, однак в неї грошей не було.
Пізніше їй стало відомо, що позивачі
будинок у відповідачів купили, а
відповідачі - бабуся з дідом із села
Олексіївка уїхали.

Вислухавши сторони, третю особу,
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, повно і
всебічно з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що власником
будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 19.12.1991 року,
засвідченого секретарем виконавчого
комітету Олексіївської сільської ради
народних депутатів Первомайського
району Кримської АРСР за реєстровим №
90. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
подружжям, що підтверджується
відповідними штампами про реєстрацію
шлюбу 29.07.1961 року у їх паспортах,
вищевказане домоволодіння як набуте
подружжям за час шлюбу, відповідно до
ст. 60 Сімейного Кодексу України, є
їхньою спільною сумісною власністю,
вони на підставі ст. 63 Сімейного
Кодексу України мають рівні права на
володіння, користування та
розпорядження цім домоволодінням.
15.01.2013 року відповідачі отримали від
подружжя позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
гроші у сумі 10000 гривень, як оплату за
усною домовленістю про купівлю-продаж
вказаного домоволодіння, у теперішній
час відповідачі відмовилися від
продажу домоволодіння, проживають та
зареєстровані в ньому, що
підтверджується адресними довідками
Первомайського РС ГУ ДМС України в АР
Крим, грошові кошті у розмірі 10000
гривень позивачам не повернуті; ці
факти знайшли у суді своє
підтвердження доказами та не
заперечується відповідачами. Позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також є подружжям, що
підтверджується відповідними штампами
про реєстрацію шлюбу 28.09.1991 року у їх
паспортах.

Усна угода про купівлю-продаж
належного відповідачам домоволодіння,
укладена між сторонами, не відповідає
вимогам ст. 206 ЦК України, яка
передбачає, що усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність. Стаття 657 ЦК України
передбачає, що договір купівлі-продажу
житлового будинку (квартири)
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Частина 1 ст. 220 ЦК
України визнає договір нікчемним у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору.

Частини 1,2 статті 1212 Цивільного
Кодексу України передбачають, що особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Пункт 1 частини 3 статті 1212 Цивільного
Кодексу України передбачає, що
Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного за недійсним правочином.

Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного
Кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Таким чином, укладена між сторонами
по справі усна угода купівлі-продажу
домоволодіння АДРЕСА_1 є недійсним
правочином, тому, відповідно до п.1 ч. 3
ст. 1212 Цивільного Кодексу України,
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зобов'язані повернути позивачам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконане з їхнього
боку за недійсним правочином, а саме:
сплачені позивачами та отримані
відповідачами гроші у сумі 10000
гривень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказі подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивачів підтверджені
наданими доказами: копією кредитного
договору Platinum Banku від 09.01.2013 року №
3721/1405CLBPS, копіями паспортів ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
копією договору купівлі-продажу
будинку від 19.12.1991 року, копією акту
депутатів Олексіївської сільської
ради Первомайського району АР Крим
від 08.11.2013 року, двома адресними
довідками Первомайського РВ ГУ ДМС
України в АР Крим від 17.12.2013 року, копією
висновку від 26.04.2013 року про результати
розгляду заяви ОСОБА_3 Первомайським РВ
ГУ МВС України в АР Крим, копією
рішення Первомайського районного суду
АР Крим від 11.12.2013 року, поясненнями
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідачами не надано суду доказів
в обґрунтування своїх заперечень щодо
привласнення позивачами разом з ОСОБА_5
належного їм майна на суму 5610 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 206, ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 220, ст. 657, ст. 1212
Цивільного Кодексу України, ст. ст. 60, 63
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 209, 212, 214-215, 218, 223, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Гуцулівка Коломийського
району Івано-Франківської області, та
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2)
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Трач
Косовського району Івано-Франківської
області, на користь ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Гуцулівка Коломийського
району Івано-Франківської області, та
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2)
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Трач
Косовського району Івано-Франківської
області, на користь ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Гуцулівка Коломийського
району Івано-Франківської області, та
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2)
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Трач
Косовського району Івано-Франківської
області, на користь ОСОБА_2 судовий
збір в сумі 114,70 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Гуцулівка Коломийського
району Івано-Франківської області, та
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2)
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Трач
Косовського району Івано-Франківської
області на користь держави судовий
збір в сумі 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Первомайський
районний суд АР Крим шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий