АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/4693/13-ц 22-ц/774/537/К/14
Справа № 215/4693/13-ц
Провадження № 22-ц/774/537/К/14
Категорія - 26 ( 3 )
Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем
України

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів -
Грищенко Н.М., Турік В.П.

при секретарі - Кузьміній
Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його
представника -ОСОБА_2;

представника відповідача
ПАТ «ДніпроВажМаш»- Кустова Сергія
Володимировича ;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» на рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 09 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних
захворюваннях України в м.
Дніпропетровську про стягнення
моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням
здоров'я, -

В С Т А
Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "
ДніпроВажМаш", про відшкодування
моральної шкоди, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних
захворюваннях України в м.
Дніпропетровську.

В обґрунтування позову зазначив,
що працював свердлувальником 3 розряду
дільниці механообробки ливарно -
механічного виробництва № 07 ПАТ
"ДніпроВажМаш"та 10 грудня 2012 р. на
робочому місці отримав травму, в
результаті якої він отримав закриту
черепно-мозкову травму: струс
головного мозку, забій м'яких тканин
голови, лівобічний підвивих С2, струс
спинного мозку, корінцевий синдром,
забій м'яких тканин правого плеча.

Згідно висновку МСЕК Серія АБ №
0005072 від 29.05.2013 р. вперше йому було
встановлено 60 % втрати професійної
працездатності, та було встановлено 3
групу інвалідності. З 29.05.2013 р. у
позивача виникло право на
відшкодування моральної шкоди. Крім
того, унаслідок виробничої травми при
виконанні ним трудових обов'язків, що
трапилась з вини ПАТ„ «ДніпроВажМаш».
він втратив 60 % професійної
працездатності та йому було
встановлено 3 групу інвалідності. Так
як він втратив своє здоров'я, та
працездатність з вини підприємства,
вважає що відповідач по справі повинен
відшкодувати йому моральну шкоду в
сумі 229400 грн..

Рішенням Тернівського районного
суду м. Кривого рогу від 09 січня 2014
року позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» про стягнення
моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням
здоров'я - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 45 000,00
грн. з проведенням з цієї суми
відрахувань податків та обов'язкових
платежів.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову
-відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«ДніпроВажМаш», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про змінення рішення суду першої
інстанції зменшивши розмір стягнутої
суми.

Зокрема, вважає що, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
згідно протоколу засідання клініко -
експертної комісії департаменту від
16.01.2013 року встановлено, що ОСОБА_1
отримав травму правого плечового
суглобу 27.08.2012 року у себе дома, тобто до
установлення виробничої травми. ОСОБА_1
не давав своєї згоди на передачу даної
інформації за місцем його роботи,що
підтверджує навмисний характер таких
дій зі сторони позивача.

Жодних належних доказів в
обґрунтування моральних страждань
позивачем суду не надано, а сума
моральної шкоди є необґрунтованою. При
ухвалені рішення суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про
стягнення моральної шкоди з
відповідача суд першої інстанції
виходив із того що позивачем доведено
спричинення йому моральних страждань.

Колегія суддів погоджується
з такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, що
позивач тривалий час працював у
шкідливих умовах на ПАТ "Дніпроважмаш"
10 грудня 2012 р. позивач отримав
виробничу травму при виконанні ним
трудових обов'язків в інтересах
відповідача.

Про факт нещасного випадку
пов'язаного з виробництвом було
складено Акт № 6 від 05.07.2013 р. про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1 та Актом за
формою Н-5 від 05.07.2013 р. (а.с.5-8, 9-11, 12-14,15-27).

Також судом першої
інстанцій встановлено, що відповідно
до висновку МСЕК Серія АБ № 0005072 від
29.05.2013 р. виникло 29.05.2013 право на
відшкодування моральної шкоди (а.с.-35).

На підставі встановлених
обставин суд першої інстанції дійшов
висновку про відшкодування позивачу у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійними захворюваннями моральної
шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Конституційний Суд України в
абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008
(справа про страхові виплати), зазначив,
що саме право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України
(для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України
(для членів сімей потерпілих) їм надано
право відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, через
отриману травму на виробництві позивач
втратив 60 % професійної працездатності
та йому встановлено 3-тю групу
інвалідності, що підтверджується
висновком МСЕК, отже саме з 29.05.2013 року у
позивача виникло право на
відшкодування з відповідача
моральної шкоди.

Доводи представника відповідача
в апеляційній скарзі на навмисне
приховування позивачем стану свого
здоров'я,що призвело до виробничої
травми спростовуються дослідженими
під час розгляду справи в суді першої
інстанції матеріалами розслідування
нещасного випадку, поясненнями сторін
та медичними документами наданими до
матеріалів справи.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік»
зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1
ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Однак, колегія суддів вважає, що
розмір моральної шкоди, що підлягає
стягненню на користь позивача,
визначений судом без урахування
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995р. з подальшими змінами,
відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних,
душевних, психічних і фізичних
страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення) з
урахуванням в кожному конкретному
випадку, ступеня вини відповідача та
інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, й,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, моральні страждання позивача,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, вважає необхідним
змінити рішення суду, зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з 45
000(сорока п'яти тисяч) грн. до 30
000(тридцяти тисяч) грн.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи, та
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
до їх оцінці.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313-
314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» - задовольнити.

Рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 09
січня 2014 року змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«ДніпроВажМаш» на користь ОСОБА_1 з 45
000(сорока п'яти тисяч) грн. до 30 000
(тридцять тисяч)грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: