У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Коротуна В.М.,

Кафідової О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Сад Поділля»
про стягнення безпідставно набутих
грошових коштів, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Сад Поділля» на рішення
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 25 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 04 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Сад Поділля» (далі - ПАТ «Сад Поділля»)
про стягнення безпідставно набутих
грошових коштів, посилаючись на те, що 08
червня 2011 року між ним і ВАТ «Сад
Поділля», правонаступником якого є ПАТ
«Сад Поділля», укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
відповідач продав, а він купив яблуні в
кількості 734 штук вартістю 63 168
грн. 04 коп., що знаходилися на належних
йому на підставі державних актів
земельних ділянках.

На виконання умов договору ним було
внесено в касу господарства частину
вартості дерев - 15 800 грн.

Вказаний договір купівлі-продажу
багаторічних насаджень нотаріально не
посвідчений та не пройшов державної
реєстрації, тому є не укладеним та не
створює для сторін будь-яких прав та
обов'язків, а кошти внесені в касу,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача як безпідставно
набуті.

Рішенням Шаргородського районного
суду Вінницької області
від 25 вересня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 04 листопада 2013
року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто
з ПАТ «Сад Поділля» на користь ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 15 800 тис. грн. та
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Сад Поділля»
просить скасувати судові рішення,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким у позові ОСОБА_3
відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив із того, що договори
купівлі-продажу укладені між сторонами
є неукладеними, а грошові кошти,
сплачені позивачем за цим договором,
перейшли до відповідача без достатньої
правової підстави, а тому в силу ст. 1212
ЦК України підлягають стягненню.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Установлено, що ОСОБА_3 є власником
земельних ділянок площею 0,8687 га та 1,0231
га на території Пеньківської сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області, що підтверджується державними
актами на право власності на земельні
ділянки серії ЯЖ № 397481 та серії
ЯЖ № 397480 виданими Шаргородською
районною державною адміністрацією 10
червня 2009 року (а.с. 8‒?9).

08 червня 2011 року між СВАТ «Сад Поділля»,
правонаступником якого є ПАТ «Сад
Поділля», в особі голови правління
Хмельовського В.А., та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу дерев яблунь
(а.с. 5, 10‒?14).

Предметом купівлі-продажу відповідно
до п. 1.1. зазначеного договору є яблуні в
кількості 734 штук, які належать СВАТ на
праві власності і знаходяться на
земельних ділянках ОСОБА_3, що належать
останньому на підставі державного акта
на право власності на земельні ділянки
серії ЯЖ № 397481 та серії ЯЖ № 397480 від 10
червня 2009 року.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 договору
купівлі-продажу від 08 червня 2011 року
загальна вартість товару за цим
договором становить 63 168 грн. 04 коп.,
попередня оплата в розмірі 15 800 грн. від
ціни договору має бути перерахована на
рахунок СВАТ або внесена готівкою в
касу протягом 190 днів з моменту
підписання договору. Решту суми по 15 792
грн. 01 коп. ОСОБА_3 сплачує щорічно до 01
грудня 2012 року, до 01 грудня 2013 року
та до 01 грудня 2014 року з урахуванням
індексів інфляції за період від дати
підписання договору до кінцевого
розрахунку (а. с. 5).

Договір купівлі-продажу від 08 червня 2011
року набуває чинності з моменту його
підписання сторонами (п. 6.1. договору).

Вказаний договір купівлі-продажу дерев
яблунь від 08 червня 2011 року
нотаріально непосвідчений та не
пройшов державної реєстрації.

Сторони договору приступили до його
виконання, що підтверджується актом
приймання-передачі яблунь від СВАТ
«Сад Поділля» до ОСОБА_3 у
користування від 08 червня 2011 року та
квитанцією до прибуткового касового
ордера № 165 від 06 грудня 2011 року про
внесення ОСОБА_3 у касу СВАТ
попередньої оплати в сумі 15 800 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: повернення
виконаного за недійсним правочином;
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Зазначені положення ст. 1212 ЦК України є
загальними щодо спеціальних,
передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 216, ст. ст. 387,
390, 545 ЦК України, гл. 82 ЦК України.

Застосовуючи норми ст. 1212 ЦК України,
судам слід визначатись, зокрема, з
характером правовідносин та
встановлювати, які обставини були
підставою для отримання відповідачем
коштів, чи зобов'язаний відповідач
повернути безпідставно отримані кошти,
чи були зазначені кошти отримані на
виконання зобов'язань перед позивачем
тощо.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України
нотаріальному посвідченню підлягають
договори купівлі-продажу нерухомого
майна.

Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих
речей (нерухоме майно, нерухомість)
належать земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх
призначення.

Отже, в розумінні ст. 181 ЦК України
дерева не відносяться до об'єктів
нерухомого майна, а відтак будь-які
договори щодо їх використання не
потребують нотаріального посвідчення
та державної реєстрації.

За таких обставин, суд на порушення
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на
вказане уваги не звернув; у достатньому
обсязі не визначився з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню, та
дійшов передчасного висновку про
задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції на порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, та залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Враховуючи, що судами на порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України при
вирішенні справи не враховані норми
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, не
встановлені та не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Сад Поділля»
задовольнити частково.

Рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 04
листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.В.
Кафідова

В.М.
Коротун

О.В.
Ступак