Гагарінський районний суд
№ 763/1288/13-ц
Пр. №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Гагарінський районний
суд м. Севастополя в складі:

головуючого-судді Лугвіщик А.М.

при секретарі Гуменюк К.П., Драчук
К.М.,

за участі прокурора
Пахомової К.О., представника третьої
особи - обслуговуючого кооперативу
"Дачно-будівельного кооперативу
"Беркут-08" - Муляра В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі справу за
позовом прокурора Ленінського району
м. Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської Ради до
ОСОБА_2, третьої особи - Обслуговуючого
кооперативу "Дачно-будівельного
кооперативу "Беркут-08" про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Прокурор Ленінського району м.
Севастополя звернувся до суду з
позовом в інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0, 0600 га,
розташовану в АДРЕСА_1 серії ЯИ № 053330,
виданого Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 11.05.2010 року
та зареєстрованого у Книзі запису
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 20 на
підставі ст. 203, 215 ЦК України, та
витребування цієї земельної ділянки з
незаконного володіння, мотивуючи тим,
що розпорядження Голови
Севастопольської міської державної
адміністрації № 1016-р від 11.03.2009 року
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
загальною площею 10,0 га у районі вул..
Епроновська для індивідуального
дачного будівництва Обслуговуючому
кооперативу «Дачно-будівельному
кооперативу «Беркут-08», на підставі
якого відповідачем набута у власність
зазначена земельна ділянка, було
скасоване розпорядженням Голови
Севастопольської міської державної
адміністрації № 1803-р від 13.09.2010 року. У
Севастопольській міській державній
адміністрації відсутня компетенція на
розпорядження землями у межах
Севастополя. Відповідач в порушення ст.
118 ЗК України не зверталася з заявами
про передачу у власність земельної
ділянки до органу, уповноваженому
державою на розпорядження землями
територіальної громади -
Севастопольської міської Ради, який не
приймав рішення про передачу спірної
земельної ділянки відповідачу; з такою
ж заявою відповідач не зверталася і до
Севастопольської міської державної
адміністрації. В тому числі відповідач
не зверталася з заявами про надання
згоди на розробку проекту відведення
на земельну ділянку,
проектно-технічної документації не
розробляла та на розгляд Ради не
надавала, та відповідно, рішень,
пов'язаних з передачею їй земельних
ділянок Радою не приймалося. Спірна
земельна ділянка знаходиться в зоні
рекреації, а відповідно до ч.8 ст. 118 ЗК
України, ст.. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації», проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
рекреаційного призначення, підлягають
обов'язковій державній експертизи.
Відповідачем проект землеустрою
земельної ділянки не замовлявся,
державна експертиза проекту
землеустрою не проводилась, висновок
комісії з питань, пов'язаних з
погодженням документації з
землеустрою не надавався. Згідно ст.. 387
ЦК України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Спірна
земельна ділянка вибула з державної
власності всупереч земельного
законодавства та волі держави в особі
уповноваженого на те органу, що дає
підстави пред'явлення про
витребування її з чужого незаконного
володіння.

Представник прокуратури Пахомова К.О.
позовні вимоги підтримала і просила
задовольнити.

Представник третьої особи Муляр В.Я. з
позовом не згідний і пояснив суду, що
земельна ділянка була передана у
власність відповідача відповідно до
вимог чинного законодавству, з
проведенням державної експертизи
землевпорядної документації та
наданням висновку комісії із
узгодженням документації із
землеустрою; Севастопольська міська
Рада не є розпорядником земель
державної власності, а також не має
права розпорядження землями міста до
часу визначення меж населенного пункту
- м. Севастополя та отримання
державного акту на право власності на
землю територіальної громади, в зв'язку
з чим вважає, що Севастопольська міська
державна адміністрація мала право на
передачу у власність громадян
земельних ділянок.

Представник заінтересованої особи -
Севастопольської міської Ради та
відповідач - не з'явилися .

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутністю нез`явившихся
осіб і на підставі документів, що є в
матеріалах справи.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Розпорядженням
Голови Севастопольської міської
державної адміністрації «Про передачу
у власність громадянам-членам
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельного кооперативу
«Беркут-08» земельних ділянок для
індивідуального дачного будівництва,
розташованих по АДРЕСА_1 № 1016-р від
11.12.2009 року затверджено проект
землеустрою з відведення земельних
ділянок загальною площею 10,0 га для
передачі у власність громадянам для
індивідуального дачного будівництва
за адресою: АДРЕСА_1; передано у
власність громадян - членам ОК «ДБК
«Беркут-08» ( згідно з додатком) земельні
ділянки загальною площею 10,0 га для
індивідуального дачного будівництва, з
віднесенням цих земель до категорії
земель рекреаційного призначення.

Відповідач у справі являється членом
ОК «Дачно-будівельний кооператив
«Беркут-08», яким передано у власність
спірну земельну ділянку.

На підставі зазначеного розпорядження
відповідачу було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1 для індивідуального дачного
будівництва.

На розпорядження від 11.12.2009 № 1016-р до
Севастопольської міської державної
адміністрації Прокурором м.
Севастополя було внесено протест №
07-1241 вих.10 від 20.08.2010 року з вимогою про
скасування незаконного розпорядження,
мотивованого перевищенням повноважень
Севастопольської міської державної
адміністрації при затвердженні
проекту землеустрою та передачі у
власність громадян земельних ділянок
загальною площею 10,0 га по АДРЕСА_1

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 09.07.2013 року визнано недійсними
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від
11.12.2009 року № 1018-р та № 1016-р «Про
затвердження матеріалів вибору і
надання дозволу ОК ДБК «Беркут-08» на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у районі
вул. Епроновська для індивідуального
дачного будівництва» та «Про передачу
у власність громадянам - членам
обслуговуючого кооперативу
«дачно-будівельний кооператив
«Беркут-08» земельних ділянок для
індивідуального дачного будівництва,
розташованих по АДРЕСА_1. Рішення
набуло чинності 28.01.2014 року.

З врахуванням наданих до суду
документів сторонами у справі суд
приходить до наступного.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Чинним земельним законодавством
України не передбачена можливість
безоплатного набуття, приватизації
земельних ділянок дачно-будівельними
кооперативами як юридичними особами
для цілей індивідуального дачного
будівництва.

Право на безоплатну передачу земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для
індивідуального дачного будівництва
згідно ст.. 121 ЗК України мають
громадяни України у розмірі не більше
0,10 га у порядку, встановленому ст.. 118 ЗК
України.

Так, згідно статті 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для, зокрема,
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст.. 122 цього Кодексу.

У матеріали справи наданий належним
чином завірений Витяг з протоколу № 6
загальних зборів ОК «ДБК «Беркут-08» від
20.06.2009 року, згідно якого громадяни -
члени кооперативу уповноважили голову
ОК «ДБК «Беркут-08» діяв від їх імені під
час здійснення процедур з оформлення
земельних ділянок у власність у всіх
повноважених органах та СМДА. У період
спірних правовідносин головою ОК «ДБК
«Беркут-08» була ОСОБА_4 і, як вбачається
і наданою нею, як уповноваженою особою
заявника, до СМДА заяви-клопотання від
20.08.2009 року про вибір місця
розташування земельної ділянки, було
зазначено цільове призначення землі -
індивідуальне дачне будівництво
орієнтованою площею 10 га. До цієї заяви
були надані ряд документів, зокрема і
копія довіреності, на підставі якої
інтереси заявника представлятиме
уповноважена особа.

У зв»язку з цим безпідставні
твердження прокурора про порушення
відповідачем вимог ст.. 118 ЗК України.

Відповідно до ч.8 ст. 118 ЗК України, ст. 9
Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
рекреаційного призначення підлягають
обов»язковій державній експертизі.

Згідно п.3 розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації № 1018-р від 11.12.2009 року
зобов'язано ОК «ДБК «Беркут-08»
протягом одного року надати до
Севастопольської міської державної
адміністрації розроблений і
погоджений у встановленому законом
порядку проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
урахуванням умов, вказаних у висновках
відповідних органів та організацій за
матеріалами вибору земельної ділянки.

Згідно п.3 розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації № 1016-р від 11.12.2009 року
зобов'язано громадян-членів ОК «ДБК
«Беркут-08» забезпечити виконання умов,
які вказані в погодженнях та висновках
щодо проекту землеустрою з відведення
земельних ділянок, а також виконання
обов'язків землевласників відповідно
до вимог земельного містобудівного і
природоохоронного законодавства;
виконання через ліцензоване
землевпорядне підприємство роботи
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі та підготовки
технічної документації із землеустрою
вказаних земельних ділянок.

Вищезазначені умови були виконані, про
це свідчать наявні в матеріалах справи
документи: висновок відділу Державної
служби охорони культурної спадщини
Управління культури СМДА від 08.12.2009
року № 10/3285-09; висновок управління
містобудування та архітектури СМДА від
09.09.2009 року № 499/4-1; висновок Головного
управління Держкомзему в м.
Севастополі від 09.12.2009 року 3 1295/09.

На підставі проекту землеустрою з
відведення земельних ділянок з
встановленням меж в натурі була
проведена державна експертиза
землевпорядної документації від 17.12.2009
року № 6711/09.

Прокурор та представник
заінтересованої особи не заперечують
відповідність цієї експертизи
фактично наданим вищезазначеним даним
технічної документації із землеустрою,
які явились підставою для видачі
державного акту на право власності на
спірну земельну ділянку у 2010 році і ці
документи ними не оспорюються.

Доводи прокурора в частині
обґрунтування позову тими обставинами,
що при передачі у власність
відповідача земельної ділянки не було
отримано висновку комісії з питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою, суд вважає
необґрунтованими, так як на
підтвердження цих доводів не було
надано належних та допустимих доказів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов»язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У п. «б» ст.. 12 ЗК України зазначено, що
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
цього Кодексу.

Згідно п. «а» ст.. 17 ЗК України до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України (в редакції 2001 року, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями ( крм земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У даному випадку прокурор та
заінтересована особа не надали до суду
доказів того, що спірна земельна
ділянка перебуває у межах
адміністративно-територіальної
одиниці, населеного пункту м.
Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЗК України межі
адміністративно-територіальних
утворень (до яких відносяться зокрема
межі населеного пункту - міста
Севастополя згідно ст. 173 ЗК України)
посвідчуються державним актом України,
а право комунальної власності на землю
згідно ст. 14 Законом України «По
розмежування земель державної та
комунальної власності» також
посвідчується державним актом. Проте
прокурором та заінтересованою особою
не було надано підтверджень на
наявність державного акту на право
комунальної власності територіальної
громади на землі населеного пункту - м.
Севастополя взагалі та на спірну
земельну ділянку зокрема. Крім того,
межі міста Севастополя як населеного
пункту, на час передачі відповідачу у
власність земельної ділянки не були
встановлені. І тільки Рішенням 3 сесії
Севастопольської міської Ради № 695 від
19.04.2011 року було вирішено розробити
проект землеустрою відносно
встановлення межі міста Севастополя. У
судовому засіданні знайшов
підтвердження факт того, що відповідно
до ст. 173-176 ЗК України до цього часу межа
населеного пункту саме м. Севастополя,
яка відокремлює територію населеного
пункту від інших населених пунктів і
територій приміської зони на території
Севастопольської міської ради, не
встановлена ( проект землеустрою щодо
встановлення межі населеного пункту
міста Севастополя відповідно до ст. 173
ЗК України, а також ст. 46 Закону України
«Про землеустрій» не розроблявся,
постанова Верховної Ради України про
встановлення межі населеного пункту
міста Севастополя відповідно до ст. 174
ЗК України не приймалась).

Крім цього, до суду надані Рішення
виконкому Севастопольської міської
Ради депутатів трудящих № 3/93 від 08.02.1977
року «Про межі районів міста
Севастополя» та Генеральний план м.
Севастополя, який підлягає
затвердженню згідно рішення
Севастопольської міської Ради № 4114 від
13.12.2005 року до 2025 року на заплановану
територію загальною площею суші 86, 4
тис. га. Згідно Генерального плану
вбачається, що спірна земельна ділянка
знаходиться за межами населеного
пункту ( за межами міської забудови). І
згідно рішення про межі районів не
вбачається про відношення спірної
земельної ділянки до меж населеного
пункту м. Севастополя.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про те, що на час передачі
відповідачу у власність спірної
земельної ділянки Севастопольська
міська Рада не була власником
земельної ділянки АДРЕСА_1.

Також, враховуючи, що Севастопольська
міська рада не була власником
земельної ділянки, посилання прокурора
на захист прав позивача у спосіб,
передбачений ст. 387 ЦК України не
підлягає застосуванню.

Згідно із ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Ст. 152 ЗК України передбачено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у справі №
6-53цс13, встановлено, що права особи, яка
вважає себе власником майна, не
підлягають захистові шляхом
задоволення позову до добросовісного
набувача з використанням правового
механізму, установленого ст.. 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення віндикаційного
позову, якщо для цього існують
підстави, передбачені ст.. 388 ЦК України,
які дають право витребувати майно у
добросовісного набувача.

Відповідно до Постанови ВСУ від
18.09.2013 року у справі № 6-92цс13 особу може
бути позбавлено її власності лише в
інтересах суспільства, на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права, а при
вирішенні питання про можливість
позбавлення особами власності мусить
бути дотримано справедливої рівноваги
між інтересами суспільства та правами
власника.

У даному випадку прокурором не
наведена жодний суспільний інтерес, а
незаконність дій Севастопольської
міської державної адміністрації та
порушення прав Севастопольської
міської Ради є припущенням, яке не
являється доказом відповідно до вимог
ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЦПК України
якщо міжнародним договором, згода на
обов»язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правил а міжнародного
договору.

Відповідно до ст.. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод» кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до п.71 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі від 20.10.2011 року у заяві № 29979/04
«Рисовський проти України» принцип
«належного урядування», як правило не
повинен перешкоджати державним
органам виправляти випадкові помилки,
навіть ті, причиною яких є їхня власна
недбалість, Будь-яка інша позиція була
б рівнозначною, санкціонуванню
неналежного розподілу обмежених
державних ресурсів, що саме по собі
суперечило б загальним інтересам. З
іншого боку, потреба виправити минулу
«помилку» не повинна непропорційним
чином втручатися в нове право, набуте
особою, яка покладалася на
легітимність добросовісних дій
державного органу. … Ризик будь-якої
помилки державного органу повинен
покладатися на саму державу, а помилки
не можуть виправлятися за рахунок осіб,
яких вони стосуються. …

З врахуванням викладеного, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими і в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 154 ЦПК
України у зв'язку з відмовою у
задоволенні позовних вимог підлягає
скасування обрані запобіжні заходи у
вигляді арешту на спірну земельну
ділянку.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10, 60, 79, 88, 154, 208, 209, 213-218, 294-296 ЦПК
України, ст. 16, 202, 203, 215, 331, 387 ЦК України,
ст. 9 , 17, 51, 52, 81, ч.4 ст. 83, ст. 84, 116, 118, 121, 122,
140, 173-176, п. 12 Перехідних положень
Земельного Кодексу України, ст. 9
Закону України «Про державну
землевпорядну експертизу», суд

Р І Ш И В :

У задоволенні позову прокурора
Ленінського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської Ради до
ОСОБА_2, третьої особи - Обслуговуючого
кооперативу "Дачно-будівельного
кооперативу "Беркут-08" про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння - в і д м о в и т
и.

Скасувати арешт на земельну
ділянку площею 0, 0600 га, що розташована у
м. Севастополі по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :04:001:0224, яка належить ОСОБА_2,
накладений згідно ухвали судді
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 09 березня 2011 року.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в
Севастопольський апеляційний суд
через Гагарінський районний суд м.
Севастополя протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення. У разі
постановлення рішення у вісутність
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом 10-ти днів з
дня отримання копії рішення.

Рішення складено власноручно в єдиному
екземплярі.

Суддя Гагарінського районного суду

м. Севастополя
А.М.Лугвіщик