ун. № 759/545/14-ц
пр. № 2/759/1748/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванова
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Київської міської ради,

третя особа - Головне управління
юстиції у м. Києві,

про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до відповідача
Київської міської Ради про визнання
права власності на садибний
(індивідуальний) житловий будинок з
господарськими спорудами, який
розташований за адресою АДРЕСА_3, а
саме: житловий будинок літ. «А»
загальною площею - 84,9 кв.м., житловою
площею - 62,0 кв.м., прибудову «а»
загальною площею 4, 8 кв.м., прибудову
«а1» загальною площею 13.5 кв.м., погріб
під літ. «А» загальною площею 6,2 кв.м.,
сарай під літ «А» загальною площею 11,8
кв.м., вбиральню під літ. «В» загальною
площею 9,8 кв.м. в порядку спадкування за
заповітом після смерті своєї матері
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

В обґрунтування позовних вимог
вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р.
померла його мати ОСОБА_3, після смерті
якої він - позивач є єдиним спадкоємцем,
інших спадкоємців не має. Вказував, що
своєчасно звернувся до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 з заявою
про прийняття спадщини після смерті
матері на підставі заповіту,
складеного 15.12.2005р. Також зазначав, що
після смерті матері залишилось
спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 та
житловий будинок АДРЕСА_3. Квартиру
АДРЕСА_1 він успадкував 08.05.2013р. після
смерті матері згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, виданим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
Зазначав, що право власності
спадкодавця на спірний житловий
будинок підтверджується нотаріально
посвідченим «Договором о
предоставлении в бессрочное
пользование земельного участка для
строительства индивидуального жилого
дома на праве личной собственности, с
числом комнат от одной до пяти
включительно» від 28.09.1957 р. однак, його
мати вищезазначений договір не
зареєструвала в БТІ м. Києва. В зв'язку з
чим, приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій щодо оформлення
спадщини на житловий будинок АДРЕСА_3
(лист-відмова від 26.12.2013р. №376/02-14).
Вказував, що він не може оформити своє
право на спадщину на спірний житловий
будинок в нотаріальній конторі з
причини відсутності державної
реєстрації нерухомого майна
спадкодавцем. Посилаючись на ст..ст. 1268,
1269, 1217 ЦК України просив заявлені
позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
направив до суду свого представника з
належним чином оформленими
повноваженнями, тому суд вважає
можливим розглянути справу в його
відсутності.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі та просила їх
задовольнити, підтвердивши суду
обставини викладені в позові.

Представник відповідача
Київської міської ради в судові
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Визнавши матеріали справи
достатніми для вирішення позову, суд
розглядає справу без участі
відповідача та вважає правильним у
відповідності до статті 224 ЦПК України
ухвалити у справі заочне рішення,
враховуючи згоду представника
позивача.

Представник третьої особи
Головного управління юстиції у м.
Києві, в судове засідання не з'явився,
надав до суду листа з проханням
розгляду справи в їх відсутності, що
суд з урахуванням думки учасників
судового розгляду вважає за можливе.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що мати
позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 05.06.2013р.,
виданим Відділом реєстрації смерті у м.
Києві серія НОМЕР_2 (а.с. 8).

Згідно з повторним свідоцтвом про
народження від 30.03.1993р. серія НОМЕР_3
(а.с. 9) позивач ОСОБА_1 є сином померлої
ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи після смерті ОСОБА_3 позивач
своєчасно звернувся з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
до приватного нотаріуса ОСОБА_4 В
матеріалах спадкової справи міститься
заповіт від 15 грудня 2005 року складений
ОСОБА_3 на користь позивача (копія
заповіту а.с. 19).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Після смерті матері позивача
залишилось наступне спадкове майно:
квартира АДРЕСА_1 та житловий будинок
АДРЕСА_3, які належали померлій на праві
власності.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом виданого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_4.08.05.2013р. позивач ОСОБА_1
успадкував після смерті матері - ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що померлій матері
позивача - ОСОБА_3 на праві власності
належав житловий будинок АДРЕСА_3, що
підтверджується нотаріально
посвідченим «Договором о
предоставлении в бессрочное
пользование земельного участка для
строительства индивидуального жилого
дома на праве личной собственности, с
числом комнат от одной до пяти
включительно» від 28.09.1957 р. (а.с.10-12),
укладеним між ОСОБА_3 та Виконкомом
К-Святошинського райради народних
депутатів трудящих, в особі
заврайкомхозом ОСОБА_5, діючого на
підставі довіреності, виданої
Виконкомом К-Святошинської райради
депутатів трудящих від 02.01.1957 р. за №2/11,
згідно рішення виконкому
К-Святошинської райради депутатів
трудящих №395/10 від 28.05.1957 р. про відвід
земельної ділянки. Пунктом 1 цього
Договору було надано матері позивача -
«Забудовнику» право безстрокового
використання земельної ділянки в
АДРЕСА_3 (у зв'язку зі зміною нумерації
на АДРЕСА_3 даний час нумерація будинку
відповідає АДРЕСА_3) загальною площею 700
кв.м. згідно плану земельної ділянки.

Пунктом 9 вищезазначеного
Договору передбачено, що після
закінчення будівництва, побудовані на
земельній ділянці будівлі вводяться в
експлуатацію та стають приватною
власністю «Забудовника» після
визнання приймальною комісією
місцевої Ради депутатів трудящих
повної готовності побудованих
будівель, оформленої актом комісії.

Згідно Довідки БТІ від 13.12.2013р.
(а.с. 20 ), яка видавалась на запит
нотаріуса ОСОБА_4 для оформлення
спадщини, відповідно до проведеної
інвентаризації від 22.11.2013р. будинок
АДРЕСА_3 має такі показники: загальна
площа - 84,9 кв.м., житлова площа - 62,0 кв.м.,
при цьому інвентаризаційна вартість
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами становить 161 658
грн. Зазначена інформація також
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинку АДРЕСА_3 (а.с. 13-17).

Крім того, в Довідці БТІ від
13.12.2013р. зазначено, що будинок АДРЕСА_3
було прийнято в експлуатацію згідно
Акту про прийняття в експлуатацію
індивідуального домоволодіння від
11.05.1978 р., затвердженого рішенням
виконкому Ленінградської райради
народних депутатів №585/1 від 29.05.1978р..
Було прийнято в експлуатацію житловий
будинок площею 46,3 м.кв. загальною
площею 71,8 кв.м. Згідно рішення
виконкому Ленінградської райради №187
від 09.04.1990 року узаконено будинок
житловою площею 56,3 кв.м., загальною 82,5
кв.м. Самочинних перепланувань в
спірному будинку не має.

Судом встановлено, що мати позивача
належним чином не зареєструвала в БТІ
м. Києва спірний житловий будинок. В
зв'язку з чим, приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було відмовлено у
вчиненні нотаріальних дій щодо
оформлення спадщини на житловий
будинок АДРЕСА_3. Лист-відмова
приватного нотаріуса ОСОБА_4 від
26.12.2013р. №376/02-14 (а.с. 18 ).Таким чином,
позивач не може оформити своє право на
спадщину на спірний житловий будинок в
нотаріальній конторі з причини
відсутності державної реєстрації
нерухомого майна спадкодавцем.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до листа ВССУ з розгляду
кримінальних і цивільних справи від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» при вирішенні спорів про
визнання права власності на спадкове
майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України "Про власність", Законом
України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування»,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
від 31 січня 1966 року.

Згідно додатку №1 до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР (надалі -
Інструкція), затвердженої заступником
Міністра комунального господарства
Української РСР 31 січня 1966 року, яка
втратила чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
(пункт 14 Додатку №1) відносяться
нотаріально посвідчені договори про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку та
затверджений виконкомом місцевої Ради
акт про прийняття будинку в
експлуатацію.

Враховуючи вищевикладене, право
власності померлої ОСОБА_3 на спірний
житловий будинок виникло з дня
складання Акту про прийняття в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 11.05.1978 р.,
затвердженого рішенням виконкому
Ленінградської райради народних
депутатів №585/1 від 29.05.1978р. та на
підставі нотаріально посвідченого
«Договора о предоставлении в
бессрочное пользование земельного
участка для строительства
индивидуального жилого дома на праве
личной собственности, с числом комнат
от одной до пяти включительно» від
28.09.1957 р.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Таким чином та на підставі зазначеного,
суд, приходить до висновку щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
вони є обґрунтованими, та такими, що
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду.

Керуючись ст. 11, 60, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК
України, ст. 1233, 1216-1221, 1268, 1269 ЦК України,
ч. 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004
року "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень",
п. 14 додатку №1 до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований АДРЕСА_3) в порядку
спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_3 право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок з господарськими
спорудами, який розташований за
адресою АДРЕСА_3, а саме: житловий
будинок літ. «А» загальною площею - 84,9
кв.м., житловою площею - 62,0 кв.м.,
прибудову «а» загальною площею 4, 8 кв.м.,
прибудову «а1» загальною площею 13.5
кв.м., погріб під літ. «А» загальною
площею 6,2 кв.м., сарай під літ «А»
загальною площею 11,8 кв.м., вбиральню під
літ. «В» загальною площею 9,8 кв.м.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду м. Києва.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :

ун. № 759/545/14-ц

пр. № 2/759/1748/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванова
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Київської міської ради,

третя особа - Головне управління
юстиції у м. Києві,

про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.СТ. 209, 218 ЦПК України, суд ,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований АДРЕСА_3) в порядку
спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_3 право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок з господарськими
спорудами, який розташований за
адресою АДРЕСА_3, а саме: житловий
будинок літ. «А» загальною площею - 84,9
кв.м., житловою площею - 62,0 кв.м.,
прибудову «а» загальною площею 4, 8 кв.м.,
прибудову «а1» загальною площею 13.5
кв.м., погріб під літ. «А» загальною
площею 6,2 кв.м., сарай під літ «А»
загальною площею 11,8 кв.м., вбиральню під
літ. «В» загальною площею 9,8 кв.м.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду м. Києва.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :