Справа №333/1072/14-ц
Провадження №2/333/1102/14
Ухвала

Іменем України

20 лютого 2014 року
м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства, треті особи -
Орган державної реєстрації актів
цивільного стану Комунарського району
м.Запоріжжя, Державна прикордонна
служба України, -

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду
м.Запоріжжя надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
батьківства, треті особи - Орган
державної реєстрації актів цивільного
стану Комунарського району
м.Запоріжжя, Державна прикордонна
служба України, в якій позивач просить
суд визнати його батьком ОСОБА_3.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява, ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, перелік
документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем не надано належних
документів, що підтверджують сплату
судового збору. Так, до позовної заяви
замість оригіналу документів, що
підтверджують сплату судового збору,
додано лише копію квитанції №287 від
17.02.2014 року про сплату судового збору в
розмірі 243,60 гривень та оригінал
квитанції №288 від 17.02.2014 року про сплату
грошової суми у розмірі 5,00 гривень за
прийняту плату на користь державної
установи.

Крім того, в позовній заяві не
зазначено із наданням підтверджуючих
доказів, коли саме позивач дізнався про
порушення свого права.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
звертається до суду з вимогою про
визнання батьківства, однак жодних
доказів того, що йому було відмовлено в
державних органах реєстрації актів
цивільного стану у визнанні його
батьком дитини, суду не надає. У
матеріалах справи відсутня
обґрунтована відмова державного
органу реєстрації актів цивільного
стану у визнанні позивача батьком
ОСОБА_3

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» справи про
визнання батьківства суд розглядає у
позовному провадженні. У таких справах
позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128
Сімейного кодексу України, приймаються
до судового розгляду, якщо, дитина
народжена матір'ю, яка не перебуває у
шлюбі, немає спільної заяви батьків,
заяви батька або рішення суду і запис
про батька дитини в Книзі реєстрації
народжень учинено за прізвищем матері,
а ім'я та по батькові дитини записано за
вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України).

Таким чином, позивачу необхідно
обґрунтувати з наведенням доказів
необхідність звернення до суду з
заявою в позовному провадженні,
неможливість оформлення батьківства
через державний орган реєстрації актів
цивільного стану, а також наявність
підстав, передбачених ст.128 СК України,
зокрема, те, що актовий запис про батька
дитини було зроблено за заявою матері.

За відсутності зазначених документів у
суду немає достатніх підстав вважати
вимоги позивача підлягаючими розгляду
в судовому порядку в позовному
провадженні.

Також, як вбачається з позовної заяви, в
ній не зазначено як третю особу орган
опіки та піклування, участь якого в
справах даної категорії є обов'язковою.
При цьому, суд не вбачає, як рішення
суду в майбутньому може вплинути на
права та інтереси зазначених в
позовній заяві в якості третіх осіб -
Орган державної реєстрації актів
цивільного стану Комунарського району
м.Запоріжжя, Державна прикордонна
служба України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст.ст.119-121
Цивільного процесуального кодексу
України, підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства, треті особи -
Орган державної реєстрації актів
цивільного стану Комунарського району
м.Запоріжжя, Державна прикордонна
служба України, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви - три дні з дня
отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков