Провадження № 6-301/14
у справі №760/5084/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення Соломянського районного суду м. Києві від 10.01.2012 року у справі № 2-100 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Соломянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-100/12 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

10.01.2012, в зазначеній справі, судом ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 853,00 грн. щомісяця, стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 022,00 грн. щомісяця, починаючи з 08.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

20.06.2012 за вказаним рішенням суду видано два виконавчі листи. В липні 2012 року рішення звернуто до виконання.

11.03.2014 до суду надійшов лист, за підписом державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про направлення до суду для визнання Мирової угоди від 28.02.2014 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у процесі виконання рішення Соломянського районного суду м. Києва від 10.01.2012 року у справі № 2-100.

17.04.2014, в судове засідання, сторони та заінтересовані особи не зявились. Про час та місце розгляду заяви повідомлялись в передбаченому ст. 74 ЦПК України порядку.

17.04.2014, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.01.2014 Соломянським районним судом м. Києва, в цивільній справі № 2-100/12 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 853,00 грн. щомісяця, стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 022, 00 грн. щомісяця, починаючи з 08.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

20.06.2012, в зазначеній вище справі, Соломянським районним судом м. Києва, за заявою стягувача, були видані два виконавчі листи про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 853,00 грн. щомісяця, та аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1022,00 грн. щомісяця, починаючи з 08.11.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Дані виконавчі листи предявлені стягувачем до виконання та знаходяться на примусовому виконання у ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві, де 02.07.2012 відкриті виконавчі провадження № 33223604 та № 33223649.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

В силу положень ст. 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що предмет позову ОСОБА_1 стосувався лише стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі. З іншими позовними вимогами, а ні позивач, а ні відповідач з зустрічним позовом до суду не зверталися.

Разом з цим, з тексту мирової угоди, укладеної 28.02.2014 між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у процесі виконання рішення суду від 10.01.2012 у справі № 2-100/12, вбачається, що умови на яких сторони дійшли згоди про затвердження мирової угоди стосуються не лише предмета позову, а і прав та обовязків сторін щодо додаткових витрат на утримання дітей та щодо нерухомого майна, зокрема земельної ділянки, розташованої в с.Ворзель Київської області. При цьому, будь яких доказів на підтвердження того, що боржник володіє правом власності на земельну ділянку, сторонами суду не надано.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що умови мирової угоди, укладеної 28.02.2014 між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, стосуються не лише предмету позову, а виходять за його рамки, затвердження мирової угоди, зокрема визнання права власності за ОСОБА_1, може порушити права інших осіб, на цю земельну ділянку, які не є учасниками спору, суд вважає, що відсутні правові підстави для затвердження цієї мирової угоди, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди.

Керуючись ст. 175, ст. 372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення Соломянського районного суду м. Києві від 10.01.2012 року у справі № 2-100 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: