АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/415/14
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22 січня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_2, яка діє у власних
інтересах та інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Третя особа -
Обласне комунальне підприємство
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
особистої приватної власності на
квартиру, про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2, яка
діє у власних інтересах та інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась із зазначеним
позовом до ОСОБА_1, посилаючись на ті
обставини, що у грудні 2005 року вона за
гроші, виручені від продажу належної їй
на підставі договору дарування
квартири, придбала за договором
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1. У
травні 2011 року сім'я розпалася та вона з
дочкою вимушена була покинути належну
їй квартиру та винаймати житло.
Відповідач залишився проживати у
спірній квартирі та перешкоджає їй з
дитиною користуватися належним їй
житлом.

Позивачка просила визнати за нею
право особистої приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,3
кв.м, житловою - 28,3 кв.м та усунути
перешкоди їй та неповнолітній ОСОБА_3 у
користуванні житлом шляхом вселення.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22 січня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 були задоволені.

Ухвалою того ж суду від 13 березня 2013
року виправлено описку у заочному
рішенні від 22 січня 2013 року (а.с.52)

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 11 жовтня
2013 року відмовлено у задоволенні заяви
ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення
(а.с.67).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати заочне рішення та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 23
лютого 1996 року, від якого мають
неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.6,7).

Шлюб між сторонами було розірвано за
рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 23 квітня 2012
року (а.с.28).

Позивачка 14 вересня 2012 року уклала
шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище
чоловіка - ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно довідки про склад сім'ї
позивачка, відповідач та їх
неповнолітня дочка зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції керувався
положеннями п.п.2,3 ч.1 ст. 57 Сімейного
кодексу України (далі - СК України),
ст.ст. 391,392 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та виходив з тих
обставин, що спірна квартира є
особистою власністю позивачки,
оскільки була придбана нею у період
шлюбу, але за кошти, які належали їй
особисто, та що порушене право власника
та її неповнолітньої дитини підлягає
захисту шляхом вселення.

Висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на нормах закону та
матеріалах справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але на підставі договору дарування або
в порядку спадкування.

Особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є, відповідно до
приписів п. 3 ч.1 ст. 57 СК України, майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Як убачається з копії договору
купівлі-продажу квартири від 29 грудня
2005 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 6440,
ОСОБА_7 продала за 10000 грн. належну їй на
праві приватної власності на підставі
договору дарування, посвідченого 15
грудня 2004 року Третьою
дніпродзержинською державною
нотаріальною конторою за реєстровим
номером 1-4374, трикімнатну квартиру,
розташовану в АДРЕСА_2 (а.с.15).

У той же день, 29 грудня 2005 року ОСОБА_7 за
Договором купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 6443,
придбала за 10000 грн. двокімнатну
квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
обласним комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 03 січня 2006 року, право
власності на спірну квартиру
зареєстровано за ОСОБА_7 (а.с.10).

Доводи апеляційної скарги, що спірна
квартира є спільною сумісною
власністю, оскільки на час її придбання
основним джерелом доходу сім'ї була
зарплата відповідача, так як позивачка
ніде не працювала, а також, що ним були
сплачені заборгованість по
комунальним платежам та витрати за
послуги нотаріуса, а також, що після
придбання квартири ним був зроблений
ремонт, у зв'язку з чим істотно
збільшилася вартість квартири, є не
доведеними та не спростовують
висновків суду. Відповідач не
позбавлений права звернутися з позовом
про компенсацію понесених ним витрат
на ремонт квартири.

Суд першої інстанції розглянув
справу в межах заявлених позовних
вимог та на підставі наданих сторонами
та учасниками процесу доказів.
Підстави для скасування чи зміни
рішення, передбачені ст. 309 ЦПК України,
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді