Справа № 462/4479/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/546/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи:42
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
їхнього представника - адвоката ОСОБА_5;
відповідача ОСОБА_6 і його представника
- адвоката ОСОБА_7; відповідачки ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 29 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6
і ОСОБА_8, в кінцевій редакції позовних
вимог якого просили суд визначити
частки у спільній сумісній власності -
квартирі АДРЕСА_1 (в подальшому -
„спірна квартира"), виділивши
позивачам по 1/3 частині кожному;
встановити порядок користування
спірною квартирою, виділивши позивачам
в користування кімнату площею 15,1 кв.м.,
а відповідачу ОСОБА_6 - кімнату площею
12,2 кв.м., залишивши у спільному
користуванні кухню, коридор та
комунальні вигоди; виселити ОСОБА_8 зі
спірної квартири без надання іншого
житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивували тим, що
спірна квартира належить позивачам та
відповідачу ОСОБА_6 на праві спільної
сумісної власності і згадані особи
постійно проживають у ній. Крім них у
спірній квартирі незаконно проживає
також і відповідачка ОСОБА_8, яка не є
зареєстрованою у вказаній квартирі і
згоди на її вселення позивачі не
надавали (а.с. 3, 21-22).

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково та виселено
відповідачку ОСОБА_8 зі спірної
квартири. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
судових витрат (а.с. 69-70).

Дане рішення оскаржила відповідачка
ОСОБА_8

Апелянт просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову в частині виселення
її зі спірної квартири, покликаючись на
його незаконність та
необгрунтованість.

Стверджує, що у спірну квартиру вона
поселилася у 2005 році зі згоди всіх
членів сім'ї та одночасно вважає, що
позивачами не було подано до суду
доказів про те, що станом на 2005 рік вони
були прописаними у цій квартирі, а
відтак - не доведено необхідність
отримання їхньої згоди на її вселення у
дану квартиру (а.с. 75-77).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, відповідача ОСОБА_6 і його
представника на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення цих
доводів зі сторони позивачів і їхнього
представника, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Довідкою ЛКП „Левандівка"
стверджується, що позивачі з 1988 року є
зареєстрованими у спірній квартирі
(а.с. 4), а відтак доводи апеляційної
скарги, які ставлять під сумнів їх
реєстрацію у спірній квартирі станом
на 2005 рік, є надуманими і до уваги
прийматися не можуть.

Крім цього, станом на 2005 рік позивачі по
справі були ще неповнолітніми, а відтак
в силу свого віку не могли давати згоди
на вселення сторонньої особи у
квартиру, у якій вони проживали,
оскільки відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_8
зареєстрували шлюб між собою лише 15
січня 2013 року.

11.09.2008 року спірну квартиру позивачі
разом зі своїм батьком, відповідачем
ОСОБА_6, приватизували, а відтак вони
всі троє стали співвласниками даної
квартири (а.с. 51).

Будь-яких прав на житлову площу у
спірній квартирі відповідачка ОСОБА_8
не набула і не має.

В той же час, відповідачка ОСОБА_8 по
даний час залишається зареєстрованою у
квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 9), де за нею і
зберігається право на житлову площу та
проживання.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити та
залишити рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 29 жовтня 2013
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: