АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/19/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Кузьменко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. РІШЕННЯ
24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Вініченко Б. Б. , Новіков О. М. при
секретарі Бражнюк О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Соснівського районоого суду м.
Черкаси від 02 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення
боргу, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 01 грудня 2008 року він
позичив ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50 000
доларів США, які останній зобов'язався
повернути в строк до 01 травня 2009 року.
Факт позики сторони оформили договором
про фінансову допомогу №01/12 від 01.12.2008
року. Однак, у вказаний строк
відповідач грошові кошти не повернув.
Направлену поштою письмову претензію
від 01.03.2010 року відповідач
проігнорував, на дату звернення до суду
24.06.2010 року зобов'язання не виконав
повністю. На дату остаточного
розрахунку 01.05.2009 року сума основного
боргу відповідача становила, згідно
довідки банку щодо офіційного курсу
НБУ (7,7) - 385 000 грн. 00 коп. Загальна сума
боргу в гривнях складає:
проіндексована у зв'язку з інфляцією
сума основного боргу в розмірі 419 722, 90
грн. та штраф у розмірі 20 % від суми
основного боргу в розмірі 77 000 грн.
Окрім, цього позивач просив суд
стягнути моральну шкоду в розмірі 5000
грн., обґрунтовуючи останню душевними
стражданнями у зв'язку із скрутним
фінансовим становищем та неможливість
сплачувати сімейні витрати, що
негативно відображається на його
родинних відносинах та прямо пов'язано
з невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором. Також просив
суд стягнути понесені ним судові
витрати по оплаті державного мита у
розмірі 1700 грн., ІТЗ 120 грн., вартість
оплати за проведення експертизи 3179 грн.
52 коп., витрати, пов'язані з проїздом в
судові засідання в сумі 780 грн.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 02 липня 2013 року позов
задоволено частково. Вирішено стягнути
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму
основного боргу в розмірі 419 722 грн. 90
коп., штраф в розмірі 77 000 грн., моральну
шкоду на суму 1000 грн., витрати по сплаті
державного мита - 1700 грн., ІТЗ - 120 грн.,
витрати пов'язані з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи у
розмірі 3179 грн. 52 коп., а всього 502 722 грн.
42 коп. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як таке, що винесене при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для об'єктивного розгляду
справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
справу передати до Соснівського
районного суду м. Черкаси для вирішення
питання про передачу справи за
підсудністю до Шевченківського
районного суду м. Києва, у разі розгляду
справи по суті - ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги. Позивач в судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про дату та час
судового засідання, причини неявки
суду не повідомив, що у відповідності
до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з
того, що між сторонами по справі
укладено договір про фінансову
допомогу, відповідно до якого ОСОБА_6
отримав у борг кошти в розмірі 50000
доларів США та зобов'язувався
повернути таку ж суму у національній
валюті України відповідно до
офіційного курсу НБУ станом на день
повернення, оскільки відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання, з
нього підлягають до стягнення сума
основного боргу з урахуванням інфляції
, штраф, моральна шкода, судові витрати
та витрати за проведення експертизи.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, з огляду на те, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, не надав належну
оцінку доказам по справі, внаслідок
чого ухвалив незаконне та
необґрунтоване рішення, яке підлягає
до скасування, виходячи з наступного.

Правовою основою для отримання
поворотної фінансової допомоги є
договір позики (договір фінансової
допомоги). Відносини за договором
позики регулюються відповідно до
статей 1046 - 1053 Цивільного кодексу.

Зокрема, у ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність гроші або
інші речі, визначені родовими ознаками,
а позичальник зобов'язується повернути
таку саму суму грошей або таку саму
кількість речей того самого роду та
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

На думку судової колегії, за нормами
статей 610,612 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання); боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 1047 ЦК України передбачено, що
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може представлена
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.

Вирішуючи питання про стягнення боргу
з ОСОБА_6, суд першої інстанції вважав
встановленим той факт, що між сторонами
виникли договірні відносини, а саме, що
01 грудня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
було укладено договір фінансової
допомоги №01/12. Згідно умов даного
договору кредитор (ОСОБА_7) на
поворотній основі надає фінансову
допомогу дебітору (ОСОБА_6) у розмірі 50000
доларів США, а дебітор приймає цю
фінансову допомогу, використовує її на
свій розсуд та повертає у
відповідності з умовами договору без
оплати за користування. Відповідно до
акту приймання - передачі грошових
коштів ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_6 прийняв
фінансову допомогу, у розмірі, що
визначений договором.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції є
передчасним.

За змістом ч.2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідач в обґрунтування своїх
заперечень з приводу позовних вимог, як
в суді першої інстанції, так і в
апеляційній інстанції вказує на те, що
він не укладав спірний договір, в
договорі як і в акті приймання
-передачі грошових коштів стоїть не
його підпис, а тому вимоги позивача є
безпідставними та необґрунтованими.

Для з'ясування даних обставин судом
першої інстанції по справі було
призначено судову почеркознавчу
експертизу. Згідно висновку експертів
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
№11837/11838/12-32 від 01.06.2013 року підписи від
імені ОСОБА_6 у графі «ОСОБА_8» договору
про фінансову допомогу №01/12 від 01.12.2008
року та у графі «ОСОБА_8» акту
прийому-передачі від 01.12.2008 року
виконані ймовірно ОСОБА_6, можливо із
зміною ознак власного підписного
почерку.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України
висновок експерта - докладний опис
проведених експертом досліджень,
зроблені у результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання,
задані судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
судову експертизу» та п.2.2. Інструкції
про призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень
судовий експерт зобов'язаний провести
повне дослідження і дати обґрунтований
та об'єктивний письмовий висновок.

Проте, колегія суддів вважає, що
вищевказаний висновок експертів не
містить чіткої та визначеної відповіді
на поставлені питання. Суд першої
інстанції ухвалюючи рішення не надав
належної оцінки даному доказу по
справі.

Постанова Пленуму Верховного Суду
України, від 30.05.1997 № 8 "Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах" визначає, що при дослідженні
висновку експерта суди повинні
виходити з того, що згідно зі ст. 147 ЦПК
висновок експерта не має наперед
встановленої сили та переваги над
іншими джерелами доказів, підлягає
перевірці й оцінці за внутрішнім
переконанням суду, яке має
ґрунтуватися на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи у сукупності.

При апеляційному розгляді справи,
судом за клопотанням ОСОБА_6 було
призначено повторну
судово-почеркознавчу експертизу.
Підставою для призначення повторної
експертизи стала відсутність чітких
відповідей на поставлені питання у
експертному висновку №11837/11838/12-32 від
01.06.2013 року. Проведення експертизи
доручено Державному
науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
МВС України.

Згідно ст. 150 ЦПК України, якщо висновок
експерта буде визнано необґрунтованим
або таким, що суперечить іншим
матеріалам справи або викликає сумніви
в його правильності, судом може бути
призначена повторна експертиза, яка
доручається іншому експертові.

Відповідна позиція викладена у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.1997 № 8 "Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах".

12 листопада 2013 року з Державного
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
МВС України на адресу суду надійшов
лист №19/7-8054 від 30.10.2013 року про надання
додаткових матеріалів для проведення
почеркознавчої експертизи.

На виконання даного листа
апеляційний суд Черкаської області
просив сторони (а.с.216-217) надати вказані
у листі документи, зокрема: оригінал
договору про фінансову допомогу №01/12
від 01.12.2008 року та акту
прийому-передачі від 01.12.2008 року. В
зв'язку з ненаданням необхідних для
проведення експертизи документів,
колегія суддів відновила провадження у
справі і призначила справу до розгляду
з метою витребувати у сторін
документи, вказані в листі Державного
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
МВС України для проведення експертизи.

Сторони по справі про судові
засідання були належним чином
повідомлені, проте ОСОБА_7 жодного разу
не з'явився на судовий розгляд,
документів для проведення експертизи
не надав, як і будь-якого пояснення з
цього приводу. Хоча, як вбачається з
розписки (а.с.153) саме ОСОБА_7 після
проведення експертизи від 01.06.2013 року
отримав оригінал договору про
фінансову допомогу №01/12 від 01.12.2008 року
та акт прийому-передачі від 01.12.2008 року.
Таку поведінку позивача судова колегія
розцінює як небажання його внести
певну ясність в дану ситуацію та надати
суду обґрунтовані і допустимі докази.

Відповідне пояснення надав
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 про
відсутність у відповідача оригіналів
спірних документів.

Враховуючи ненадання ОСОБА_7
необхідних для проведення експертизи
документів, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи на підставі наявних у
матеріалах справи документів, з
критичною оцінкою висновку експерта
№11837/11838/12-32 від 01.06.2013 року за
відсутності у ньому конкретної
відповіді на поставлені питання, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

У зв'язку з відсутністю належних
доказів, які свідчать про укладення
спірного договору та акту між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, колегія суддів вважає, що
відсутні і підстави для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення по справі,
які суд вважав доведеними, порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Соснівського районого суду м. Черкаси
від 02 липня 2013 року - задовольнити
частково.

Рішення Соснівського районого
суду м. Черкаси від 02 липня 201 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення боргу - скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_7 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення
боргу.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції на протязі 20
днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :