Справа № 2-144/11 Провадження № 6/304/7/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Готра І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду заяву старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції про встановлення способу і
порядку виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу
ДВС Перечинського РУЮ Клецко І.О.
звернувся до суду із заявою про зміну
способу виконання рішення суду. Заяву
мотивує тим, що на примусовому
виконанні у старшого державного
виконавця знаходиться виконавче
провадження за №ЄДРВП 30117557 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-144 від 09.11.2011 року про
стягнення з ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_4, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2 суму боргу за
договором позики в розмірі 304000,00 грн. та
проценти за користування позикою в
розмірі 30964,25 грн., інфляційні втрати в
сумі 26448,00 грн., три проценти річних від
простроченої суми в розмірі 10275,00 грн., а
також судовий збір у розмірі 1700,00 грн.
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн., а всього 373507,45 грн. Виконавче
провадження відкрито 24.11.2011 року, у
добровільному порядку боржник не
виконав рішення суду, у зв'язку з чим
державним виконавцем вживалися заходи,
необхідні для примусового виконання
рішення. Зокрема, майно боржника
арештовано та оголошено заборону його
відчуження, за поданнями державного
виконавця судом визначені частки
боржника ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_3
у спільній власності подружжя, судом
надано дозвіл на примусове проникнення
до житла боржника тощо. Однак, ці та
інші виконавчі дії результату не дали,
майно боржника описано на незначну
суму, що не покриває боргу за
виконавчим провадженням, від виконання
рішення суду боржник фактично
ухиляється. Між тим, боржнику ОСОБА_3 та
його дружині ОСОБА_3 у рівних частках
належить житловий будинок АДРЕСА_1 у
якому окрім них зареєстровані їх діти
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Реалізація будинку, яким
мають право користуватися діти,
здійснюється за умови попереднього
надання органом опіки та піклування
для цього дозволу та за умови
збереження права дітей на житло. Листом
Перечинської райдержадміністрації від
02.07.2013 року № 01-14/229 повідомлено
державного виконавця про неможливість
надання такого дозволу. Посилаючись на
ці обставини, виходячи з положень ст.11
ч.3 п.8 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.373 ЦПК України, для
забезпечення повного і своєчасного
виконання виконавчого документа,
державний виконавець просить суд
дозволити реалізацію 1/2 частини
житлового будинку за адресою м.Перечин,
вул.Колгоспна, №10, Закарпатської
області без надання дозволу органу
опіки та піклування.

У судове засідання державний
виконавець не з'явився, однак в поданій
ним заяві про зміну способу виконання
рішення суду просить розглянути її без
участі державного виконавця.

Представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_3,
яка діє на підставі довіреності від 17
червня 2013 року, у судове засідання
також не з'явилася, при цьому подавши до
суду письмові заперечення, у яких
просить суд відмовити відділу ДВС
Перечинського РУЮ у задоволенні заяви
про зміну способу виконання рішення
суду та розглянути справу без її
участі.

Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши надані
матеріали державного виконавця та
представника заявника, приходить до
наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що на примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження за №ЄДРВП 30117557 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-144 від 09.11.2011 року про стягнути
з ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2
суму боргу за договором позики в
розмірі 304000,00 грн. та проценти за
користування позикою в розмірі 30964,25
грн., інфляційні втрати в сумі 26448,00 грн.,
три проценти річних від простроченої
суми в розмірі 10275,00 грн., а також
судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн., а всього 373507,45 грн.

Також встановлено, що звертаючись із
вищевказаною заявою, державний
виконавець виходить із того, що заходи,
які вживалися для примусового
виконання рішення, вчинені виконавчі
дії результату по суті не дали, а від
виконання рішення суду боржник
фактично ухиляється. Спираючись на
наявність у власності боржника
нерухомого майна, факт визначення
ухвалою Перечинського районного суду
від 06.12.2012 року часток боржника ОСОБА_3
та його дружини ОСОБА_3 у праві
власності на будинок АДРЕСА_1 по 1/2
частці кожного та беручи до уваги, що
право користування будинком мають діти
цього подружжя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, державний
виконавець звернувся до Перечинської
районної державної адміністрації як
органу опіки та піклування по дозвіл на
реалізацію 1/2 житлового будинку, що
належить боржнику, для забезпечення
виконання рішення суду.

Разом з цим встановлено, що заступник
голови Перечинської РДА, голова органу
опіки та піклування Кравчук О.І. листом
від 02.07.2013 р. № 01-14/229 роз'яснила органу
ДВС положення ст.177 СК України, а також
повідомила, що на реалізацію майна
ОСОБА_3 дозвіл не може бути наданий,
оскільки той є дорослою дієздатною
особою. Відтак, державний виконавець
поставив перед судом питання про зміну
способу виконання рішення суду і
просить суд дозволити реалізацію 1/2
частини будинку без надання дозволу
для цього органом опіки та піклування.

Також встановлено, що раніше державний
виконавець уже звертався до
Перечинського районного суду із
аналогічною заявою, посилаючись на
одні й ті ж обставини та надаючи суду
одні й ті ж самі докази, зокрема лист
заступника голови Перечинської РДА,
голови органу опіки та піклування
Кравчук О.І. від 02.07.2013 р. № 01-14/229, при
цьому у задоволенні такої заяви
державному виконавцю ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 18 вересня 2013 року було
відмовлено і детально описано з яких
підстав.

Крім цього встановлено, що будь-яких
інших нових доказів, які б давали суду
підстави для зміни способу виконання
рішення суду державним виконавцем не
надано.

Так, відповідно до ст.373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення і у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення. Право держвиконавця
звертатися до суду із заявою про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання рішення передбачено
також нормами ст.11 ч.3 п.8, ст.36 Закону
України «Про виконавче провадження»
(Закон № 606-XIV).

Згідно Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Мінюсту України
від 02.04.2012 р. № 512/5 (реєстрація в Мінюсті
від 02.04.2012 р. за №489/20802, Інструкція),
визначено, що у разі передачі на
реалізацію нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону; якщо такий дозвіл
не надано, держвиконавець звертається
до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про встановлення
або зміну способу і порядку виконання;
якщо судом не встановлено (змінено)
спосіб і порядок виконання,
держвиконавець продовжує виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника, а в разі відсутності такого
майна повертає виконавчий документ
стягувачу з підстави, передбаченої п.2
ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV (п. 4.5.9.).

Відповідно до Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого Постановою КМ
України від 24.09.2008 р. № 866 (Порядок),
установлено, що органами опіки та
піклування є районні, районні у м.Києві
та Севастополі держадміністрації,
виконавчі органи міських, районних у
містах, сільських, селищних рад (п.3);
дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким має
дитина надається, зокрема,
райдержадміністрацією, виконавчим
органом міської ради за поданням
служби у справах дітей після
проведення зазначеною службою
перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг з якого
видається заявникам службою у справах
дітей; райдержадміністрація,
виконавчий орган міської ради може
відмовити у наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини з одночасним зверненням
до нотаріуса для накладення заборони
відчуження такого майна лише у
випадках, передбачених ч.5 ст.177 СК
України; у разі усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження нерухомого майна дитини,
райдержадміністрація, виконавчий
орган міської ради звертається в
установленому законодавством порядку
до нотаріуса для зняття заборони
відчуження такого майна; рішення
райдержадміністрації, виконавчого
органу міської ради про надання
дозволу на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини або відмову у
його наданні може бути оскаржено до
суду (п. 67).

Отже, за змістом вказаного Порядку,
враховуючи положення ст.ст.4,24, ст.38 ч.2
п.1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та беручи до
уваги, що утворення служби у справах
дітей та спрямування її діяльності не
належить до відання виконавчого органу
Перечинської міської ради,
компетентним органом опіки та
піклування щодо вирішення питання про
надання дозволу на відчуження
належного боржнику ОСОБА_3 нерухомого
майна є саме Перечинська районна
державна адміністрація.

Як випливає з п.67 вищевказаного
Порядку, дозвіл на вчинення правочину
або відмова у наданні такого
оформляється рішенням органу опіки та
піклування, витяг з якого видається
службою у справах дітей; прийняттю
відповідного рішення повинні
передувати перевірка, яка проводиться
службою, та внесення цією службою
подання. Однак, у доданих до заяви про
зміну способу виконання рішення суду
матеріалах взагалі немає будь-яких
доказів дотримання установленого
порядку надання згаданого дозволу
(відмови в такому) органом опіки та
піклування, доказів проведення
перевірки службою в справах дітей,
прийняття відповідного рішення, витяг
з такого рішення не видавався, що
унеможливлює й оскарження рішення.
Власне, за таких обставин немає й
відмови в реалізації майна, оскільки
наданий лист заступника голови
Перечинської РДА, голови органу опіки
та піклування Кравчук О.І. від 02.07.2013
року № 01-14/229 не можна вважати відмовою,
що вчинена у встановленому законом
порядку, і крім того формулювання
змісту даного листа є недостатньо
чітким і допускає різне його
тлумачення, що є неприпустимим, на що
також звернув увагу і апеляційний суд
Закарпатської області в своїй ухвалі
від 18 вересня 2013 року, розглядаючи
аналогічну заяву державного виконавця.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та
того, що державний виконавець,
звертаючись до суду із вищезазначеною
заявою, фактично не врахував, що
відповідної процедури ним дотримано не
було, а також того, що за умови
виконання ним вищевказаної процедури
та залежно від її результату він не
позбавлений права діяти як відповідно
до положень п. 4.5.9 Інструкції, так і
відповідно до ч.5 п. 67 Порядку, а тому
суд приходить до висновку, що у
задоволенні заяви старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції про зміну
способу виконання рішення суду слід
відмовити.

Тому, керуючись ст.373 ЦПК України, ст.36
Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Клецко І.О. про зміну способу
виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий: Шешеня М. О.