Номер провадження № 22-ц/785/1336/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Сидоренко І.П.,

при секретарі - Сілуковій В.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
28 жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

26.02.2013 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до суду та просила ухвалити
рішення, яким стягнути солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь борг у
сумі 8 760 328 гривень, а також стягнути з
відповідачів судові витрати.

Свої вимоги мотивувала тим, що 16.01.2013
року відповідач ОСОБА_2 взяла в неї в
борг на сімейні потреби грошові кошти у
розмірі 323 000 доларів США, за однією
розпискою та 773 000 доларів США за другою
строком до 01.07.2013 року, або за
домовленістю сторін за 14 днів по
попередженню. Однак, не зважаючи на
неодноразові звернення, до
теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не
виконує свої боргові зобов'язання, тому
вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 28.10.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто в
рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі
8 760 328 гривень та судові витрати у
розмірі 3 670, 40 гривень. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_4

У апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_4 до нього, оскільки про
борги йому нічого не відомо, він згоду
на отримання коштів у борг не надавав.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
задоволенню.

З розписок від 16.01.2013 року видно, що
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі 323 000 доларів США, а
також 773 000 доларів США, про що також
написала розписку (а.с.4,5),
зобов'язавшись повернути кошти до
01.07.2013 року, або за домовленістю сторін
за 14 днів за попередженням.

Задовольняючи позов та стягуючи кошти
із ОСОБА_2, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що між
сторонами виникли відносини позики,
такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що насправді такі кошти нею не
отримувалися жодним доказом не
підтверджені, її представник в
судовому засіданні апеляційної
інстанції не заперечував факту
написання нею розписок, але не міг
пояснити причин таких дій у разі
неотримання коштів.

Водночас рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Надані довідки про хворобу ОСОБА_2 не
доказують написання нею розписок у
хворобливому стані, оскільки з наданих
довідок видно, що до лікаря вона
звернулася пізніше, ніж були написані
розписки і належних доказів в
розумінні цивільного законодавства на
спростування розписок суду не надано.

Таким чином, судом обґрунтовано
встановлено про виникнення між ОСОБА_4
та ОСОБА_2 відносин позики.

На час виникнення боргових зобов'язань,
ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому
шлюбі із ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до п.3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї то гроші, інше майно
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Вважаючи договір позики таким, що був
укладений в інтересах сім'ї, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не
довів факт того, що кошти отримані не на
потреби сім'ї.

Проте погодитися із таким висновком не
можна.

Відповідно до ч.4ст.65 СК України
договір, укладений одним з подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно одержане
за договором, використане в інтересах
сім'ї.

Таким чином, доказуванню підлягає факт
використання майна за договором на
потреби сім'ї і тягар доказування
покладається на кредитора, а не на
боржника, тому суд прийшов до
помилкового висновку про можливість
задоволення позову лише тому, що
доказів на спростування такого
твердження не надав ОСОБА_3

Водночас докази про витрату 8 760 328
гривень з 16.01.2013 року таким чином, щоб це
свідчило про участь в цьому ОСОБА_3 не
надано, не надано доказів про покупку
цінного майна за цей час, сума боргу є
вкрай значною і доказів про наявність
письмової згоди ОСОБА_3 на отримання їх
в борг не надано.

За таких обставин вимоги до ОСОБА_3 є
безпідставними, рішення суду не
відповідає вимогам закону, підлягає
скасуванню із ухваленням нового про
часткове задоволення позову з огляду
на викладені обставини.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 28 жовтня 2013 року скасувати,
ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за борговими
розписками від 16.01.2013 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
борг в розмірі 8760328 гривень, судові
витрати в розмірі 3670,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 1720,50 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: