Справа № 495/6229/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Білгород-Дністровський
,Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
- від прокуратури - не з'явився
- від Сергіївської СР - не з'явився
- від ГУ Держземагентства - не з'явився
- від ІДАБК - не з'явився
- від ОСОБА_1 - не з'явився
- від РС Б-Дністровського МУЮ - не
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/6229/13-ц
за позовом Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Сергіївської селищної ради, Головного
управління Держземагентства в
Одеській області, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
- Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
про знесення об'єктів самочинного
будівництва, звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, вартістю 38
06.08.2013 року Заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора (далі по тексту - позивач-1) в
інтересах держави в особі Сергіївської
селищної ради (далі по тексту -
позивач-2), Головного управління
Держземагентства в Одеській області
(далі по тексту - позивач-3), Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області (далі по
тексту - позивач-4) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по
тексту - відповідач-1),
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області (далі по тексту -
відповідач-2) про знесення об'єктів
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
вартістю 38 416,40 грн.
Так, позивач просить суд:
- скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на нежитлові
будівлі у вигляді котельні літ. «В»
загальною площею 18,9 кв.м.; складу літ.
«Г» розміром 4,0 х 4,8 м загальною площею
16,7 кв.м.; столярного цеху літ. «Д»
загальною площею 125,4 кв.м.; складу літ.
«Є» розміром 6,40 х 6,90 м загальною площею
34,8 кв.м.; побутову будівлю літ. «Ж»
розміром 17,2 х 3,0 м загальною площею 42,9
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1;
- зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинне
будівництво, а саме: котельню літ. «В»,
загальною площею 18,9 кв.м.; склад літ. «Г»
розміром 4,0 х 4,8 м, загальною площею 16,7
кв.м.; столярний цех літ. «Д», загальною
площею 125,4 кв.м.; склад літ. «Є» розміром
6,40 х 6,90 м, загальною площею 34,8 кв.м.;
побутову будівлю літ. «Ж» розміром 17,2 х
3,0 м, загальною площею 42,9 кв.м. за
- зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 238,7 кв.м., вартістю 38
416,40 грн., що знаходиться під
нежитловими будівлями у вигляді
котельні літ. «В» загальною площею 18,9
кв.м.; складу літ. «Г» розміром 4,0 х 4,8 м
загальною площею 16,7 кв.м.; столярного
цеху літ. «Д» загальною площею 125,4 кв.м.;
складу літ. «Є» розміром 6,40 х 6,90 м
загальною площею 34,8 кв.м.; побутову
будівлю літ. «Ж» розміром 17,2 х 3,0 м
загальною площею 42,9 кв.м. за адресою:
Позовні вимоги мотивовані тим, що при
проведені Білгород-Дністровською
міжрайонною прокуратурою перевірки,
встановлено, що ОСОБА_1 самовільно
збудовано котельню літ. «В», загальною
площею 18,9 кв.м.; склад літ. «Г» розміром
4,0 х 4,8 м, загальною площею 16,7 кв.м.;
столярний цех літ. «Д», загальною
площею 125,4 кв.м.; склад літ. «Є» розміром
6,40 х 6,90 м, загальною площею 34,8 кв.м.;
побутову будівлю літ. «Ж» розміром 17,2 х
3,0 м, загальною площею 42,9 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки
відділу Держземагентства у м.
Білгород-Дністровському, нормативна
вартість 1 кв. м. земельної ділянки
становить 160,94 грн. З метою визнання
права власності на зазначене
будівництво ОСОБА_1 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом, який рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.07.2012 року по справі № 1505/5599/2012
задоволений. Рішенням від 19.02.2013 року
апеляційного суду Одеської області,
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.07.2012 року по справі № 1505/5599/2012
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у позовних вимогах ОСОБА_1 до
Сергіївської селищної ради про
визнання права власності на самочинне
будівництво відмовлено у повному
обсязі. На підставі вищевикладеного,
позивач-1 звернувся до суду з вказаною
позовною заявою.

Відповідно до заяви Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора, замінено відповідача-2 у
справі з Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області на належного
відповідача-2 - Реєстраційну службу
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області (далі по тексту -
відповідач-2).

Представник прокуратури в судових
засіданнях заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив їх
задовольнити. Відповідно до поданої до
суду заяву, просить провести розгляд
справи 21.01.2014 року за його відсутності,
проти заочного розгляду справи не
заперечує.

Представник Сергіївської СР в судове
засідання 21.01.2014 року, не з'явився, але
подав до суду заяву, згідно з якою
просить розглянути справу за його
відсутності.

Представники ГУ Держземагентства,
ІДАБК, та РС Б-Дністровського МУЮ в
судові засідання 27.08.2013 року, 26.09.2013
року, 14.11.2013 року, 19.12.2013 року та 21.01.2014
року не з'явилися без поважних причин,
про причини неявки суд не повідомили,
будь-яких клопотань не заявляли, хоча
були належним чином повідомлені про
час та місце судових засідань, що
підтверджується відповідними
поштовими повідомленнями та
розписками.

ОСОБА_1 надав до суду заперечення на
позов, відповідно до якого просив в
задоволенні позовних вимог заступника
Б-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Сергіївської СР, ГУ Держземагентства в
Одеській області, ІДАБК в Одеській
області до ОСОБА_1 та РС
Б-Дністровського МУЮ в Одеській
області про знесення об'єктів
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
вартістю 38 416,40 грн. відмовити в повному
обсязі.

В судові засідання 27.08.2013 року, 26.09.2013
року, 14.11.2013 року, 19.12.2013 року та 21.01.2014
року ОСОБА_1 не з'явився без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, що підтверджується
відповідними поштовими
повідомленнями.

21.04.2014 року до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
надійшло клопотання про перенесення
розгляду справи № 495/6229/13-ц у зв'язку з
відсутністю директора.

Між тим, суд вважає таке клопотання
задоволенню не підлягає, оскільки,
по-перше, клопотання підписано ОСОБА_2
та зазначено додатки: копія паспорту та
довіреність, але не вказано кого ОСОБА_2
представляє та до клопотання не додано
зазначені в ньому копія паспорту та
довіреність, по-друге, до поданого
клопотання не додано жодного доказу, що
обґрунтовує заявлене клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

У разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи (ч.1 ст.224 ЦПК України).

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
ГУ Держземагентства, ІДАБК, ОСОБА_1 та
РС Б-Дністровського МУЮ в судові
засідання 27.08.2013 року, 26.09.2013 року, 14.11.2013
року, 19.12.2013 року та 21.01.2014 року не
з'явилися, будь-яких клопотань не
заявляли, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення судових засідань,
представники прокуратури та
Сергіївської СР в судове засідання
21.01.2014 року не з'явилися, але просили
розглянути справу без їх участі та
проти заочного розгляду справи не
заперечували, строк розгляду справи,
відповідно до ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України,
закінчився і ніхто із сторін не заявив
клопотання про його подовження, суд
вважає за можливе і необхідне, у
відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224
Цивільного процесуального кодексу
України розглянути справу без
присутності учасників судового
процесу, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовна заява
Заступника Б-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Сергіївської СР, ГУ
Держземагентства, ІДАБК до ОСОБА_1 та РС
Б-Дністровського МУЮ про знесення
об'єктів самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, вартістю 38 416,40 грн.
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом у судовому
засіданні, у червні 2012 року ОСОБА_1
звернувся до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Сергіївської СР про
визнання права власності на самочинне
будівництво.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.07.2012 року по справі № 1505/5599/2012
позовна заява ОСОБА_1 до Сергіївської
СР про визнання права власності на
самочинне будівництво задоволена.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на
самовільно збудовані: котельню літ.
«В», загальною площею 18,9 кв.м.; склад
літ. «Г» розміром 4,0 х 4,80 м, загальною
площею 16,7 кв.м.; столярний цех літ. «Д»,
загальною площею 125,4 кв.м.; склад літ.
«Є» розміром 6,40 х 6,90 м, загальною площею
34,8 кв.м.; побутову будівлю літ. «Ж»
розміром 17,20 х 3,0 м, загальною площею 42,9
кв.м.; а також на самовільне
переобладнання всередині нежитлової
будівлі літ. «А», в результаті чого
загальна площа нежитлової будівлі літ.
«А» зменшена на 7,1 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням, Заступник Б-Дністровського
міжрайонного прокурора звернувся до
апеляційного суду Одеської області з
апеляційною скаргою, згідно з якою
просив рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.07.2012 року по справі № 1505/5599/2012
скасувати, а в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1- відмовити.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19.02.2013 року апеляційну
скаргу Заступника Б-Дністровського
міжрайонного прокурора задоволено.
Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.07.2012 року по справі № 1505/5599/2012
скасовано. Відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Сергіївської СР про
визнання права власності на самочинне
будівництво.

Проведеною перевіркою встановлено, що
на підставі скасованого рішення суду
ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію
нежитлових будівель, до складу яких
ввійшли котельня літ. «В», загальною
площею 18,9 кв.м.; склад літ. «Г» розміром
4,0 х 4,8 м, загальною площею 16,7 кв.м.;
столярний цех літ. «Д», загальною
площею 125,4 кв.м.; склад літ. «Є» розміром
6,40 х 6,90 м, загальною площею 34,8 кв.м.;
побутова будівля літ. «Ж» розміром 17,2 х
3,0 м, загальною площею 42,9 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
інформаційною довідкою з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 6894537 від
26.07.2013 року.

Відповідно до листа Сергіївської СР №
406 від 17.04.2013 року, рішень щодо надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або затвердження проекту
землеустрою за адресою: АДРЕСА_2,
Сергіївська селищна рада не приймала.

Згідно із ст.1 Земельного кодексу
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

У відповідності до ст.83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю; у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Статтею 12 Земельного кодексу України
встановлено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин та території
сіл, селищ, міст зокрема належить:

- розпорядження землями територіальних
громад;

- передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

У сенсі положень ст.116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України, право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1 не отримував
правовстановлюючого документа на
спірну земельну ділянку, хоча на
підставі скасованого рішення суду
ОСОБА_1 все ж таки здійснив державну
реєстрацію нежитлових будівель, межі
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) йому не виносились.

Отже, ОСОБА_1 неправомірно приступив до
використання спірної земельної
ділянки всупереч вимогам ст.125
Земельного кодексу України.

За змістом ст.212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Відповідно до ст.ст. 20, 23, 24, 29 Закону
України «Про планування і забудову
територій», фізичні і юридичні особи,
які мають намір здійснити будівництво
об'єктів містобудування (тобто
капітальних будівель або споруд) на
земельних ділянках, повинні отримати у
відповідних виконавчих органів дозвіл
на таке будівництво.

В матеріалах справи відсутні належні
документи, які б свідчили, що самочинно
збудовані ОСОБА_1 об'єкти нерухомості,
збудовані відповідно до вимог чинного
законодавства, із дотриманням
встановлених державних стандартів.

Статтею 376 Цивільного кодексу України
встановлено застосування до
забудовника санкцій у вигляді знесення
об'єкта самочинного будівництва, які
частини 4 і 7 зазначеної норми закону
пов'язують з порушенням суспільних
інтересів, прав власника (користувача)
земельної ділянки, на якій здійснено
будівництво, або інших осіб.

Цією нормою закону передбачено
загальне правило про те, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, а
також зобов'язана знести за власний
рахунок самочинне будівництво у разі
заперечення власника земельної
ділянки проти визнання за цією особою
права власності на нерухоме майно.

Крім того вказаною правовою нормою
чітко визначено коло осіб, які наділені
правом вимагати знесення особою, яка
здійснила самочинне будівництво,
об'єкту самочинного будівництва, а саме
- власник (користувач) земельної
ділянки, на якій здійснене самочинне
будівництво, а також відповідний орган
державної влади або місцевого
самоврядування.

Положення частини 1 статті 376
Цивільного кодексу України дають
підстави для висновку, що критеріями
самочинного будівництва є: будівництво
об'єкту нерухомого майна на земельній
ділянці, яка не відведена для цієї мети,
здійснене без належного дозволу чи
проекту, або з порушенням будівельних
норм і правил,

Відповідно до частини 2 статті 376
Цивільного кодексу України, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього.

Наведена норма закону передбачає три
окремі підстави для визнання
будівництва самочинним та відповідні
правові наслідки для особи, яка його
здійснила.

Зокрема, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, або за її
рахунок, якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб (частина 4
статті 376 ЦК України).

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства свідчить про те, що
законодавство не визнає самочинне
будівництво об'єктом правового
захисту, крім передбаченого частиною 3
статті 367 Цивільного кодексу України
випадку, а тому правовими наслідками
самочинного будівництва, в разі
звернення до суду з позовом
відповідного органу, є знесення такого
будівництва.

При цьому, під самочинним будівництвом
слід розуміти як нове будівництво, так
і реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт вже існуючих
об'єктів нерухомості (стаття 9 Закону
України від 20.05.1999 року «Про
архітектурну діяльність»).

Будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
нерухомості здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному статтею 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність».

Будівництво без належного дозволу має
місце як при відсутності дозволу на
будівництво, так і при відсутності
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Відповідно до Законів України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про основи
містобудування», здійснення
будівництва на земельних ділянках, не
наданих відповідно до вимог закону, без
отримання дозволів на будівництво та
виконання будівельних робіт, без
розроблення і затвердження проектної
документації, є самовільним
будівництвом і тягне за собою
відповідальність згідно із
законодавством.

Отже, застосування до забудовника
санкцій у вигляді знесення об'єкта
самочинного будівництва закон пов'язує
з порушенням ним встановленого порядку
забудови території і використання
земель.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідного дозволу на виконання
ОСОБА_1 будівництва нерухомого майна не
видавалось. Будівництво здійснювалось
ОСОБА_1 без належних документів, що
засвідчують право землекористування, і
дозволу інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю.

При таких обставинах суд вважає, що між
сторонами виникли правовідносини, які
регулюються ч.7 ст.376 Цивільного кодексу
Україні, відповідно до якої житловий
дім, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони побудовані або
будуються на земельній ділянці, яка не
була відведена для цієї цілі, або без
належного дозволу чи належним чином
затвердженого проекту. Особа, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, зобов'язана знести цю
будову та відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням об'єкту в
попередній стан.

Згідно із пунктом 2 ст.121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
держави в суді у випадках, визначених
законом. Право звернення прокурора або
його заступника до суду в інтересах
держави передбачено ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру».

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді, що
полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у
випадках, передбачених законом.

Однією із форм представництва є
звернення до суду з заявами та позовами
про захист прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб, та
інше.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.04.1999 року № З-рп/99 у справі про
представництво інтересів держави в
арбітражному судочинстві зазначено, що
прокурор або його заступник самостійно
визначає і обґрунтовує в позовній
заяві, в чому полягає порушення
інтересів держави чи в чому існує
загроза інтересам держави, і ця заява є
підставою для порушення справи в суді.
Під поняттям «орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах»,
зазначеним у частині другій статті 2
Господарського процесуального кодексу
України, потрібно розуміти орган
державної влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість, правомірність та
законність позовних вимог Заступника
Б-Дністровського міжрайонного
прокурора, у зв'язку з чим позовна заява
Заступника Б-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Сергіївської СР, ГУ
Держземагентства, ІДАБК до ОСОБА_1 та РС
Б-Дністровського МУЮ про знесення
об'єктів самочинного будівництва,
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, вартістю 38 416,40 грн.
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати за розгляд позовної заяви
підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
користь держави.

Керуючись ст.121 Конституції України,
ст.ст. 20, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», ст.ст. 15, 16, 376 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 42, 83, 121, 125, 188, 212
Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 35
Закону України «Про охорону земель»,
ст.ст. 12-14, 22 Закону України «Про основи
містобудування», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 157,
197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Сергіївської селищної ради, Головного
управління Держземагентства в
Одеській області, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_1 та
Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області про знесення об'єктів
самочинного будівництва, звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
вартістю 38 416,40 грн. - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на нежитлові
будівлі у вигляді: котельні літ. «В»
загальною площею 18,9 кв.м.; складу літ.
«Г» розміром 4,0 х 4,80 м, загальною площею
16,7 кв.м.; столярного цеху літ. «Д»,
загальною площею 125,4 кв.м.; складу літ.
«Є» розміром 6,40 х 6,90 м загальною площею
34,8 кв.м.; побутову будівлю літ. «Ж»
розміром 17,20 х 3,0 м, загальною площею 42,9
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинне
будівництво, а саме: котельню літ. «В»,
загальною площею 18,9 кв.м.; склад літ. «Г»
розміром 4,0 х 4,80 м, загальною площею 16,7
кв.м.; столярний цех літ. «Д», загальною
площею 125,4 кв.м.; склад літ. «Є» розміром
6,40 х 6,90 м, загальною площею 34,8 кв.м.;
побутову будівлю літ. «Ж» розміром 17,20 х
3,0 м, загальною площею 42,9 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 238,7 кв.м., вартістю 38
416,40 грн., що знаходиться під котельнею
літ. «В», загальною площею 18,9 кв.м.;
складом літ. «Г» розміром 4,0 х 4,80 м,
загальною площею 16,7 кв.м.; столярним
цехом літ. «Д», загальною площею 125,4
кв.м.; складом літ. «Є» розміром 6,40 х 6,90
м, загальною площею 34,8 кв.м.; побутовою
будівлею літ. «Ж» розміром 17,20 х 3,0 м,
загальною площею 42,9 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір за розгляд позовної заяви
в розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень
70 (сімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко