АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/1363/2013
Головуючий у І інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Іванченко М.М., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Міжнародна
інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс», Українська
студія телевізійних фільмів
«Укртелефільм», Державна реєстраційна
служба України, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Банк Форум»
про визнання права власності,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2013
року позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Міжнародна
інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс», Українська
студія телевізійних фільмів
«Укртелефільм», Державна реєстраційна
служба України, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «Банк Форум»
про визнання права власності,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
штрафу - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Міжнародна інвестиційна
компанія «Інтерінвестсервіс» на
користь ОСОБА_1 штраф за прострочення
терміну передачі новозбудованого
майна в сумі 12764 грн. 85 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Міжнародна інвестиційна
компанія «Інтерінвестсервіс» на
користь ОСОБА_1 127 грн. 64 коп.судового
збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
справу повернути до районного суду на
новий розгляд, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
апеляційну скаргу.

Представник відповідача та третьої
особи проти апеляційної скарги
заперечили.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, 16.11.2005р. між
ОСОБА_2 (інвестор) та відповідачем ПрАТ
«Міжнародна інвестиційна компанія
«Інтерінвестсервіс», як оператором за
договором про спільну діяльність від
30.01.2004 року, був укладений
інвестиційний договір №230/Б (про
інвестування у житлове будівництво).
Відповідно до п.2.1. інвестиційного
договору ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс»
зобов'язалося своїми силами та
засобами, з використанням
інвестиційних внесків, збудувати
об'єкт будівництва (житловий будинок з
нежитловими приміщеннями за адресою
АДРЕСА_1), здати його в експлуатацію та
передати у власність інвестору
новозбудоване майно (квартира АДРЕСА_1,
18 поверх, проектна площа 123,51 кв.м), а
інвестор зобов'язується внести
інвестиції та прийняти новозбудоване
майно у власність на умовах цього
договору.

Згідно п.2.2. інвестиційного договору
інвестор може отримати у власність
новозбудоване майно лише за умови
інвестування коштів, що складає сто
відсотків інвестиційних внесків.
Розмір інвестиційних внесків
визначено у п.4.1. договору у розмірі
432285,00 грн. При цьому інвестиційні
внески повинні бути сплачені до кінця
першого кварталу 2008 року.

Пунктом 6.1. інвестиційного договору
№230/Б від 16.11.2005 року передбачено, що
право вимоги у інвестора до ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» щодо передачі
йому новозбудованого майна і
документів, які підтверджують здачу
об'єкта будівництва в експлуатацію
виникає після внесення 100%
інвестиційних внесків.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем ОСОБА_2
інвестиційні внески по інвестиційному
договору №230/Р (про інвестування у
житлове будівництво) не сплачувались.

07.09.2006 року між ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс», як оператором від
імені спільної діяльності без
створення юридичної особи, та АКБ
«Форум» було укладено договір іпотеки.
Згідно п.1.2. договору іпотеки є майнові
права на нерухомість, будівництво якої
не завершено, що стане власністю
іпотекодавця після завершення
будівництва, а саме
адміністративно-житловий комплекс з
вбудованими- прибудованими
приміщеннями та підземним паркінгом,
який будується в АДРЕСА_1, що у
Дніпровському районі м.Києва. Згідно п.
1.2.1 договору іпотеки від 07.09.2006 року
предмет іпотеки має зокрема наступні
характеристики: загальна площа квартир
будинку 54294,0 кв.м., в т.ч. трикімнатні
квартири загальною кількістю 160 шт. У
зв'язку з укладенням договору іпотеки
приватним нотаріусом ОСОБА_4 було
накладено заборону на відчуження
зазначеного в договорі комплексу.
Відповідно до п.3.1.6. договору іпотеки
іпотекодавець зобов'язаний не
відчужувати предмет іпотеки та не
обтяжувати його зобов'язаннями з боку
третіх осіб (зокрема, не передавати
його в найм (оренду), в користування
іншим особам, наступну іпотеку тощо)
без отримання попередньої згоди на це
іпотекодержателя. 20.03.2007 року було
укладено договір №230/F-B про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого ОСОБА_2 було відступлене право
вимоги, належне їй на підставі
інвестиційного договору №230/F від 16.11.2005
року, ОСОБА_5. 20.03.2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 також було підписано акт
прийому-передачі, відповідно до якого
ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_5 прийняв
оригінал інвестиційного договору №230/F
(про інвестування у житлове
будівництво) від 16.11.2005р. Додатковою
угодою №1 до інвестиційного договору
№230/F від 10.05.2007 року, укладеною між
ОСОБА_5 та ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс», були внесені
зміни до розміру інвестиційних внесків
у зв'язку зі зміною загальної площі
квартири за проектно-кошторисною
документацією. Визначено, що інвестор
здійснює інвестиційні внески шляхом
внесення коштів в сумі 425495,00 грн. Також
п.1 додаткової угоди було визначено
плановий термін закінчення
будівництва і здачі об'єкта
будівництва в експлуатацію - четвертий
квартал 2007 року.

ОСОБА_5 відповідно до платіжних
доручень №126630 від 18.06.2007 року, №220596 від
30.07.2007 року, № 2 від 27.11.2007 року були
перераховані грошові кошти всього в
розмірі 425495,00 грн. з призначенням
платежу «інвестиційний внесок по
інвестиційному договору №230/F від 16.11.2005
року», що підтверджується відповідними
копіями, наявними в матеріалах справи.
Листом №20/12-11 від 20.12.2007 року ЗАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» повідомило
ОСОБА_5, що інвестиційні внески в
розмірі 425495,00 грн. по інвестиційному
договору №230/F від 16.11.2005 року сплачені в
повному обсязі і здійснені в
трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

16.11.2012 року між позивачем та ОСОБА_5 було
укладено договір про відступлення
права вимоги №230/F-B/l, відповідно до
якого первісний кредитор відступив, а
новий кредитор набув право вимоги
згідно інвестиційного договору №230/F
від 16.11.2005 року. Також між позивачем та
ОСОБА_5 було підписано акт
прийому-передачі від 16.11.2012 року згідно
якого позивачу були передані оригінали
інвестиційного договору від 16.11.2005
року, додаткової угоди №1 від 10.05.2007
року, договору №232/F-B про відступлення
права вимоги від 20.03.2007 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Частиною 2 ст.331 ЦК України передбачено,
що право власності на новостворене
нерухоме майно(житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договоромабо законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення та перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно п.1 ст.5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» у
Державному реєстрі прав реєструються
права на житлові будинки, розташовані
на земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення. Відповідно до ч.1 ст.19
наведеного закону державна реєстрація
прав проводиться зокрема на підставі
рішень судів, які набрали законної
сили, інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих до органу державної реєстрації
разом із заявою.

Станом на момент звернення з позовними
вимогами у позивача право власності на
новозбудований об'єкт не виникло,
оскільки не зареєстроване у Державному
реєстрі прав. Завершення об'єкта
будівництвом не є достатньою правовою
підставою для виникнення права
власності на нерухоме майно, як
стверджує у своїй заяві позивач. Крім
того, відповідно у п.6.2. інвестиційного
договору №230/Р від 16.11.2005року зазначено,
що новозбудоване майно вважається
переданим інвестору з моменту
підписання акту прийому-передачі.
Такий акт між позивачем та
відповідачем ТОВ «Інтерінвестсервіс»
підписано та укладено не було.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині визнання за позивачем права
власності, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивач не являвся
та не являється власником спірної
квартири в будинку АДРЕСА_1, підстави
для звернення з позовом про визнання
права власності на спірний об'єкт
нерухомого майна в порядку,
передбаченому ст.ст.386, 392 ЦК України, у
нього відсутні. З цих же підстав не
підлягає задоволенню вимога позивача
про зобов'язання передати у власність
квартиру АДРЕСА_1.

Вимога позивача про зобов'язання ПрАТ
«МІК «Інтерінвестсервіс» та УСТФ
«Укртелефільм» передати технічну
документацію (технічний паспорт) на
спірну квартиру і належним чином
завірені копії документів, які
підтверджують здачу об'єкта
будівництва в експлуатацію, також не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Довідкою №213/21 від 17.10.2013 року
підтверджується, що технічний паспорт
на квартиру АДРЕСА_1 у ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» відсутній (а.с.143).

В судовому засіданні встановлено, що у
відповідачів відсутня технічна
документація на спірну квартиру. Крім
того, позивачем в суді не доведено факт
наявності, саме у ПрАТ «МІК
«Інтерінвестсервіс» та УСТФ
«Укртелефільм» технічної документації
(технічного паспорту) на спірну
квартиру, тому судом першої інстанції
вірно відмовлено в задоволенні цієї
вимоги.

В суді першої інстанції представник
відповідача УСТФ «Укртелефільм» позов
визнав. Але даючи відповіді на
запитання суду представник пояснив, що
позивач до них не звертався та
документи на спірну квартиру у них
відсутні. На підтвердження чого надав
довідку (а.с.99).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В даному випадку відсутні порушення
прав позивача з боку відповідача УСТФ
«Укртелефільм».

Щодо вимог позивача до Державної
реєстраційної служби України про
зобов'язання зареєструвати за ОСОБА_1
право власності на квартиру, то вони
теж не підлягають задоволенню виходячи
з наступного.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
зокрема на підставі рішень судів, які
набрали законної сили. Тому позовні
вимоги про реєстрацію за позивачем
прав власності на трикімнатну квартиру
є передчасними, оскільки станом на
момент звернення з позовом таке
рішення відсутнє. В той же час, якщо
сторонами угоди, пов'язаної з переходом
права власності на майно, не дотримано
вимог нормативних актів стосовно
реєстрації майна, в даному випадку
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», то сама лише ця
обставина не є підставою для визнання
права власності на нерухоме майно чи
зобов'язання зареєструвати речові
права, оскільки питання видачі
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру, не було предметом
розгляду компетентним органом, рішення
чи відсутність якого давали б підстави
вважати про наявність порушення чи
невизнання права власності на квартиру
за позивачем та у зв'язку з цим,
наявність спору про право.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
вірно ухвалено рішення у справі
відповідно до наданих суду доказів та
в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги виходячи з
наступного.

Як встановлено в суді апеляційної
інстанції позивачу на час розгляду
справи було достовірно відомо, що на
спірну квартиру згідно витягу з
Державного реєстру речових права на
нерухоме майно зареєстровано право
власності за ТОВ «Пост Преміум» із вже
встановленими та зафіксованими
технічними характеристиками (а.с.182).

В суді апеляційної інстанції
відповідач МІК «Інтерінвестсервіс»
підтвердив, що дійсно власником
спірної квартири являється ТОВ «Пост
Преміум» виходячи з умов договору
іпотеки. Документів на підтвердження
вказаного надати не може, оскільки
документацію, що стосується
будівництва та введення в
експлуатацію будинку за адресою:
АДРЕСА_1 та стосується спільної
діяльності «Інтерінвестсервіс» з
«Укртелефільм», з ТОВ «Сілтек ЛТД», з
ПАТ «Банк Форум» та третіми особами
вилучено слідчими органами у зв»язку з
встановленням істини в кримінальному
провадженні.

Позивач та представник позивача
пояснили суду, що з заявами про
порушення кримінальної справи по
даному факту не звертались.

Також, не звертались до суду з позовом
про визнання договору іпотеки
недійсним та не оспорювали в судовому
порядку право власності ТОВ «Пост
Преміум» на спірну квартиру.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в

межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Виходячи з наведеного та обставин,
встановлених судом першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
вважає, що позивачем невірно обрано
спосіб захисту порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 21листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: