Справа № 466/8180/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1008/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника скаржника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою начальника
відділу Державної виконавчої служби
Свалявського районного управління
юстиції Арендаша Василя Петровича на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Львова від 08 листопада 2013 року у
справі за скаргою ОСОБА_2 на
неправомірні дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Свалявського районного управління
юстиції у Закарпатській області, -

В С Т А Н О В И Л
А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
із скаргою на дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Свалявського районного управління
юстиції у Закарпатській області.
Просив скасувати постанову
начальника відділу ДВС від 22.10.2013 року
про скасування постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 12.03.2013 року .

Оскаржуваною ухвалою на
підставі ст.ст. 386-389 ЦПК України
скаргу задоволено. Визнано постанову
начальника відділу ДВС Свалявського
районного управління юстиції Арендаша
Василя Петровича від 22 жовтня 2013 року
про скасування постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 12.03. 2013 року
неправомірною та скасовано.

Зобов»язано начальника
відділу ДВС Свалявського районного
управління юстиції Арендаша Василя
Петровича поновити арешт, накладений
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 12.03.2013 року.

В апеляційній скарзі на ухвалу
начальник відділу Державної
виконавчої служби Свалявського
районного управління юстиції Арендаш
В.П. просить ухвалу скасувати та
ухвалити про відмову у задоволенні
скарги ОСОБА_2 Мотивує тим, що в процесі
проведення виконавчих дій по
виконавчому провадженню з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1655/2010
виданого 20.05.2011 року Шевченківським
районним судом м. Львова про стягнення
380 250 гр. з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 -
державним виконавцем Раточка Г.Ю.
винесено ряд процесуальних документів,
в тому числі постанова від 12.03.2013 року.
Враховуючи прийняття такої постанови
всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче
провадження», така була скасована.
Подача ОСОБА_2 апеляційної скарги на
ухвалу Свалявського районного суду
від 15.01.2013 року про виключення майна
з-під арешту - не надавала державному
виконавцю права з цих підстав
повторно вирішувати питання арешту
майна, яке на час винесення постанови
12.03.2013 року боржнику не належало і право
власності на таке було зареєстроване
за іншою особою. Діючи у відповідності
до вимог ст. 83 ЗУ «Про виконавче
провадження» - вправі був скасувати цю
постанову, як незаконну. Просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та ухвалити у справі за скаргою нове
рішення про відмову у задоволенні
скарги.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник скаржника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін. Мотивує
тим, що на час винесення оскаржуваної
постанови - виконавче провадження
перебувало на виконанні у державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області, тобто правом контролю за
виконавчим провадженням станом на
22.10.2013 року мали начальник відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Закарпатській області та
начальник Управління ДВС Головного
управління юстиції у Закарпатській
області, які на той час і були
наділені правом зняття арешту з майна
боржника при наявності на це законних
підстав. Крім того, на час прийняття
оскаржуваної постанови у Державному
реєстрі прав на нерухоме майно право
власності на спірну земельну ділянку
за іншою особою зареєстровано не було,
відповідачем таких доказів ні суду
першої інстанції ні суду апеляційної
інстанції не надано. Крім того, з
врахуванням ЗУ «Про свободу совісті та
релігійні організації» та статутних
документів, релігійні організації не
можуть займатися підприємницькою
діяльністю, а частина 7 ст. 17 цього
Закону забороняє релігійним
організаціям використовувати землю
для підприємницької діяльності, тобто
релігійним організаціям заборонено
мати землю на праві власності. Такі
земельні ділянки можуть бути надані
лише у користування. Просить апеляцію
відхилити а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

При розгляді справи за
апеляційною скаргою представник
скаржника підтримав заперечення на
апеляцію.

Інші учасники в судове засідання
не з»явились, належним чином
повідомлені про дату розгляду справи
за апеляційною скаргою. Судова колегія
вважає можливим продовжувати розгляд
справи у їх відсутності, що відповідає
вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України .

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 суд
мотивував своє рішення наступним.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Свалявського
районного управління юстиції
перебувало виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2- 1655/2010, виданого 20.05.2011 року
Шевченківським районним судом м.
Львова про стягнення 380 250 гр. з гр-на
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 В процесі
вчинення виконавчих дій, державним
виконавцем 12.03.2013 року накладено арешт
на належне боржнику майно - земельну
ділянку площею 0,09 га для
обслуговування житлового будинку за
адресою Закарпатська область м.
Свалява, вул. Нова 7-а і яка належить
ОСОБА_5, згідно державного акту на
право власності на землю серії ІІ-ЗК №
0028337.

Відповідно до постанови начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління
Закарпатської області від 14 червня 2013
року виконавче провадження передано
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області.

З врахуванням наведених мотивів суд
вважав, що постанова начальника ВДВС
Свалявського РУЮ Арендаша В. від 22.10.2013
року про скасування постанови від
12.03.2013 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження є неправомірною.

Крім того, судом критично оцінено
доводи начальника ВДВС Свалявського
РУЮ, викладені в оскаржуваній
постанові про те, що ОСОБА_5 на час її
винесення не був власником земельної
ділянки, на яку повторно накладено
арешт державним виконавцем з
посиланням на відповідь управління
Держкомземагенства у Свалявському
районі за № 01-13/334 від 04.04.2013 року за
ОСОБА_5 на території Свалявського
району на праві власності земельної
ділянки не зареєстровано. З посиланням
на вимоги ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав нам нерухоме майно та їх
обтяжень», з 01.01.2013 року державну
реєстрацію прав на земельні ділянки
здійснює орган Державної реєстрації
прав, а не Держкомземагенство, а тому
вся інформація про речові права на
земельні ділянки міститься в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, а про приналежність на
час винесення постанови 12.03.2013 року
земельної ділянки іншій особі
начальником ДВС доказів суду не надано.
З таких обставин суд дійшов висновку
про задоволення скарги.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується виходячи з таких мотивів.

Судом вірно встановлено терміни
перебування на примусовому виконанні
у відділі ДВС Свалявського РУЮ
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
20.05. 2011 року Шевченківським районним
судом м. Львова про стягнення вказаних
вище сум з боржника ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2

В процесі вчинення дій по примусовому
виконанню рішення суду, державним
виконавцем Раточка О.Ю. Свалявського
РУЮ 07.08. 2012 року винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження / а.с. 16/. Із
змісту вказаної постанови убачається,
що державним виконавцем накладено
арешт на ту ж земельну ділянку площею
0,009 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку у м.
Свалява, як приналежну боржнику ОСОБА_5

За заявою релігійної громади «Свідки
Єгови м. Свалява Закарпатської
області» - ухвалою 15.01.2013 року
Свалявського районного суду
Закарпатської області - земельна
ділянка звільнена з-під арешту,
накладеного постановою державного
виконавця від 07.08.2012 року у виконання
якої постановою 06.02.2013 року державного
виконавця відділу ДВС Свалявського
РУЮ Раточка О.Ю. земельну ділянку
звільнено з-під арешту. Така значиться
за адресами АДРЕСА_1/ або по старій
назві АДРЕСА_2, однак мова іде про одну
і ту ж земельну ділянку, що не
оспорюється. /а с. 21-22/.

Постанову 12.03.2013 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження - державний виконавець
Раточка О.Ю. мотивував тим, що ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу на ухвалу
Свалявського районного суду від 15.01.2013
року та Апеляційним судом поновлено
строк на апеляційне оскарження цієї
ухвали та призначено розгляд
апеляційної скарги на 29.03.2013 року. А
тому, з метою збереження майна
боржника вирішено накласти арешт на
цю ж земельну ділянку.

Скасовуючи означену постанову,
начальник відділу ДВС Свалявського
РУЮ керувався вимогами в тому числі ч. 2
ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження»,
за якою - начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішенням діями державного
виконавця під час виконання рішень
має право у разі, якщо вони суперечать
вимогам закону, своєю постановою
скасувати постанову або інший
процесуальний документ / або їх частину
/ винесені у виконавчому провадженні
державним виконавцем та ін.

Оскільки державний виконавець Раточка
О.Ю., в тому числі на час винесення
оскаржуваної постанови перебував у
безпосередньому підпорядкуванні
начальника відділу ДВС Свалявського
РУЮ, то оцінюючи винесений ним
процесуальний документ в процесі
вчинення виконавчих дій - Начальник ДВС
не вийшов за межі наданих йому законом
повноважень та дійшов обгрунтованого
висновку про незаконність постанови
від 12.03.2013 року. За її змістом -
державний виконавець Раточка О.Ю.
наклав повторно арешт на земельну
ділянку, як на майно боржника у
виконавчому провадженні з мотивів
прийняття до розгляду та призначення
справи за апеляційною скарго ОСОБА_2
на вказане вище судове рішення, яким
виключено земельну ділянку з-під
арешту, згідно постанови того ж
державного виконавця від 07.08. 2012 року,
яка залишилась би чинною у випадку
задоволення скарги ОСОБА_2 та
скасування ухвали Свалявського
районного суду Закарпатської області
та відмову у задоволенні заяви
релігійної громади про виключення
майна з-під арешту.

Отже державним виконавцем Раточка О.Ю.
повторне накладення арешту на земельну
ділянку як на майно боржника мало
місце виключно з врахуванням
отриманої ВДВС копії апеляційної
скарги ОСОБА_2, на підставі якої у
державного виконавця не було правових
підстав для накладення арешту на
земельну ділянку. Крім того, начальник
відділу ДВС Свалявського РУЮ
обгрунтовано врахував, що на час
винесення постанови 12.03.2013 року у
державного виконавця не було даних про
приналежність цієї земельної ділянки
боржнику ОСОБА_5 Обгрунтованість
посилання начальника Свалявського
відділу ДВС на відповідь
Держкомземагенства у Свалявському
районі від 04.04.2013 року, на запит
державного виконавця від 06.03.2013 року -
за ОСОБА_5 на території району
земельної ділянки на праві власності
не зареєстровано. Враховуючи дати
запиту та відповіді, на які послався
начальник відділу ДВС в оскаржуваній
постанові - постанова державним
виконавцем 12.03.2013 року прийнята до
отримання цієї відповіді на запит та за
відсутності даних про приналежність
майна боржнику, на яке накладається
арешт.

Представник заявника при
розгляді справи за апеляційною скаргою
не спростував її мотивів щодо
проведення реєстрації прав на
земельну ділянку 20.02.2013 року за
відмінною від боржника особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЗУ «Про
виконавче провадження» з майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом.

Такий порядок було виявлено
начальником Свалявського ВДВС.
Порушення такого мало місце в процесі
здійснення дій державним виконавцем по
виконанню рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
у справі відсутні дані про передачу та
прийняття старшим державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Закарпатській області для подальшого
виконання виконавчих проваджень
згідно постанови начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області від 14 червня 2013
року.

Задовольняючи вимоги скаржника, суд
першої інстанції вирішив вимогу, котра
ОСОБА_2 не заявлялась та безпідставно
ухвалив про зобов»язання начальника
відділу ДВС Свалявського районного
управління юстиції поновити арешт,
накладений постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 12.03.2013 року .

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.6
ч.1 ст.314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника
відділу Державної виконавчої служби
Свалявського районного управління
юстиції Арендаша Василя Петровича
задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного
суду м. Львова від 08.11.2013 року скасувати
і постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні скарги ОСОБА_2 на
неправомірні дії начальника відділу
державної виконавчої служби
Свалявського районного управління
юстиції у Закарпатській області
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді