УХВАЛА

іменем україни

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого
Гончара В.П.,

суддів:
Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Олійник А.С., Савченко
В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта» про
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17 жовтня 2012 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 19 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 31
липня 2008 року між ним та відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль») укладено кредитний договір
№ 014/0076/73/101946 на придбання
транспортного засобу. 31 липня 2008
року між позивачем та товариством з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» (далі - ТДВ «СК
«Провіта») укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту (далі -Договір страхування)
№ 23/02 5631158 - автомобіля «Mitsubishi Lancer»,
д.н.з. НОМЕР_1, яким визначено страхову
суму у розмірі 136 499 грн.

28 грудня 2008 року близько 15 год. на вул.
Плеханівській у м. Харкові сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортного засобу -
автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого
транспортному засобу були завдані
механічні пошкодження.

Відповідно до довідки відділу ДАІ з
обслуговування м. Харкова, складеної за
фактом ДПТ 28 грудня 2008 року, автомобіль
«Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 отримав
механічні пошкодження: деформація
переднього бампера, капота, решітки
радіатора, переднього бампера зліва,
зірвані з кріплень права та ліва фари.

У зв'язку з настанням страхового
випадку позивач звернувся до страхової
компанії із заявою про виплату
страхового відшкодування та надав
належні документи.

13 березня 2009 року від ТОВ «СК «Провіта»
відмовило у виплаті позивачу
страхового відшкодування на підставі
п. 8.2, 8.2.16 Договору страхування, у
зв'язку з тим, що згідно з висновком
спеціалістів № 415 Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. М.С. Бокаріуса
пояснення водія автомобіля «Mitsubishi
Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3 щодо обставин
ДТП не відповідають механічним
пошкодженням транспортного засобу.

Позивач вважав відмову у виплаті
страхового відшкодування
необґрунтованою, оскільки неправдивих
даних щодо обставин ДТП він
відповідачу не надавав, та просив
стягнути на його користь страхове
відшкодування за Договором
страхування у розмірі 76 913 грн 01 коп.,
три проценти річних у розмірі 5 158 грн 44
коп., інфляційні витрати у розмірі 12 767
грн 55 коп. та пеню у розмірі 30 969 грн 59
коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17
жовтня 2012 року позов задоволено.
Стягнуто з ТДВ «СК «Провіта» на користь
ОСОБА_3 у рахунок виплати страхового
відшкодування за Договором
страхування № 23/025631158 від 31 липня 2008
року страхове відшкодування у розмірі
76 913 грн 01 коп., три проценти річних у
розмірі 5 158 грн 44 коп., інфляційні
втрати у розмірі 12 767 грн 55 коп., пеню у
розмірі 30 969 грн 59 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 19 серпня 2013
року рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17
жовтня 2012 року змінено в частині
розміру пені з 30 969 грн 59 коп. до 8 883 грн 98
коп. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ «СК «Провіта»
просить скасувати вказані рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
страхувальник своєчасно повідомив
страховика про страховий випадок,
пояснення страхувальника відповідають
схемі ДТП, тому страховик зобов'язаний
на підставі Договору страхування
виплатити позивачу страхове
відшкодування у розмірі 76 913 грн 01 коп.
Крім того, оскільки граничним строком
виплати страхового відшкодування є 29
червня 2009 року, страховик зобов'язаний
виплатити позивачу три проценти
річних, інфляційні витрати та пеню за
прострочення виконання зобов'язання на
підставі ст. 625 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині розміру пені та зменшуючи
розмір пені з 30 969 грн 59 коп. до 8 883 грн 98
коп., апеляційний суд виходив з того, що
до вимог про стягнення неустойки (пені,
штрафу) застосовується спеціальна
позовна давність в один рік, тому пеня
підлягає стягненню лише за останній
рік до моменту звернення позивача до
суду, тобто з січня 2011 року по січень 2012
року.

Судами встановлено, що 31 липня 2008 року
між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» укладено кредитний договір
№ 014/0076/73/101946 на придбання
транспортного засобу.

31 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ТДВ «СК
«Провіта» укладено Договір
страхування № 23/02 5631158 автомобіля
«Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, яким
визначено страхову суму у розмірі
136 499 грн.

28 грудня 2008 року близько 15 год. біля
будинку № 40 по вул.
Плеханівській у м. Харкові сталась ДТП
за участю транспортного засобу -
автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3

Працівниками відділу ДАІ з
обслуговування м. Харкова на місці
події складено протокол місця події,
схему ДТП, довідку про ДТП, в яких
зазначено, що автомобіль «Mitsubishi Lancer»,
д.н.з. НОМЕР_1, зазнав механічних
пошкоджень у результаті ДТП, яка
сталася з вини невстановленої особи.

Відповідно до довідки відділу ДАІ з
обслуговування м. Харкова, складеної за
фактом ДПТ 28 грудня 2008 року, автомобіль
«Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 отримав
механічні пошкодження: деформація
переднього бампера, капоту, решітки
радіатора, переднього бамперу зліва,
зірвані з кріплень права та ліва фари.

29 грудня 2008 року ОСОБА_3 повідомив ТОВ
«СК «Провіта» про ДТП, яка сталась 28
грудня 2008 року.

13 березня 2009 року ТДВ «СК «Провіта»
відмовило у виплаті ОСОБА_3 страхового
відшкодування на підставі п. 8.2, 8.2.16
Договору страхування, у зв'язку з тим,
що згідно з висновком спеціалістів № 415
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз
ім. М.С. Бокаріуса пояснення водія
автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1,
ОСОБА_3 щодо обставин ДТП не
відповідають механічним пошкодженням
транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.1 Договору
страхування страховим випадком,
зокрема, є пошкодження транспортного
засобу.

За положеннями ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 6.4.1 Договору страхування
пошкодження транспортного засобу - є
пошкодженням або знищенням
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди - події,
що сталася під час руху транспортних
засобів, внаслідок якої загинули або
отримали поранення люди чи нанесені
матеріальні збитки.

На підставі підпункту 8.4.4 п. 8.4 Договору
страхування страховик зобов'язаний,
зокрема, при настанні страхового
випадку здійснити виплату страхового
відшкодування на користь
страхувальника в строки та у розмірі
відповідно до умов договору, правил та
законодавства України.

Відповідно до підпунктів 8.4.5 п. 8.4
Договору страхування страховик
зобов'язаний, зокрема, в межах
страхової суми відшкодувати доцільні
витрати, понесені страхувальником при
настанні страхового випадку, з метою
запобігання або зменшення збитків.
Вказані витрати мають бути затверджені
страхувальником відповідно до
законодавства України.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до квитанції по сплаті за
послуги, надані станцією технічного
обслуговування, та акта виконаних
робіт № 84985 від 06 січня 2009 року розмір
завданої матеріальної шкоди
становить78 278 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору
страхування франшиза становить 1 % від
заявленої вартості транспортного
засобу і складає 1 364 грн 96 коп.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 19 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», з урахуванням змісту
статті 979 ЦК України та статті 16 Закону
України «Про страхування» у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

Задовольняючи позов у частині
стягнення страхового відшкодування,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що у відповідача були відсутні
підстави для відмови у здійсненні
виплати страхового відшкодування,
оскільки страхувальником умови
Договору страхування порушені не були,
розбіжностей між поясненнями ОСОБА_3 та
схемою ДТП судом не встановлено.

Крім того, відповідно до положень ст. 526
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У п. 21 вищевказаної постанови пленум
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснив, що при безпідставній
відмові у виплаті страхового
відшкодування, крім наслідків,
передбачених договором, страховик,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу страхувальника
зобов'язаний сплатити йому суму
страхової виплати з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (стаття 526,
частина друга статті 625 ЦК України).

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (пені, штрафу) застосовується
спеціальна позовна давність в один рік.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача
трьох відсотків річних, інфляційних
витрат та пені, у зв'язку з
простроченням виконання грошового
зобов'язання.

Апеляційний суд, посилаючись на
положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України,
змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині зменшення розміру пені,
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
пеня підлягає стягненню за останній
рік до моменту звернення позивача до
суду з позовом.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних рішення суду першої
інстанції в незміненій частині та
рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції в незміненій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 17 жовтня 2012
року в незміненій частині та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 19 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П.
Гончар

Судді:

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник

В.О. Савченко