У Х В А Л А

24 листопада 2014 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оскомсервіс» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Оскомсервіс» про зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно п. 7 Постанови № 2 від 12.06.09р. Пленуму Верховного суду України, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, де закріплено принцип змагальності, за яким кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, ОСОБА_1 у заяві повинен на підтвердження підстав позову зазначити докази, які підтверджуватимуть кожну обставину, яка входитиме до предмету доказування. Відбір таких доказів повинен здійснюватися позивачем з урахуванням положень статей 58, 59 ЦПК України.

Щодо змісту позовних вимоги, то відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Однак, діючим законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права як: «визнати позивача таким, що належно, реально та повно виконує свої договірні обов'язки з оплати спожитої електроенергії, що випливають з договору, укладеного між позивачем та відповідачем; визнати правопорушенням в електроенергетиці у формі незабезпечення енергією споживача, що не допускає порушень своїх обов'язків перед відповідачем, дії відповідача зі складання повідомлення про припинення електропостачання від 12.11.2014р.; зобов'язати відповідача припинити будь-які дії, пов'язані з виконання повідомлення про припинення електропостачання від 12.11.2014р.; визнати повідомлення про припинення електропостачання від 12.11.2014р., складеного відповідачем, протиправним та таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати відповідача належно виконувати умови укладеного договору та забезпечити надійне і якісне постачання електроенергії в будинок 23 по вул. Осинки в с. Зазим'є Броварського району Київської області».

Таким чином, прохальна частина позову викладена не конкретно, в той час, як відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Слід звернути увагу позивача на те, що суд розглядає спори про захист порушених прав чи інтересів, а вимоги, спрямовані на регулювання відносин у «майбутньому» діючим законодавством не передбачені.

Крім цього, позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» та як наслідок підсудність даної справи Подільському районному суду м. Києва за місцем свого проживання.

Однак, виключний перелік підстав для розгляду справ за вибором позивача, в тому числі за його місцем проживання, визначений у статті 110 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 цього Кодексу позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Таким чином, позивачеві слід надати належні докази, що підтверджують факт його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач, звертаючись з даним позовом, не вказує на порушення відповідачем норм, гарантованих Законом України «Про захист прав споживачів», а лише посилається на нього як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оскомсервіс» про зобов'язання вчинити певні дії, залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі якщо позивач у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

СуддяО. В. Васильченко