Справа № 350/2355/13-ц
Провадження № 22-ц/779/583/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Матківського Р.Й., Шалаути Г.І.

секретаря
Вилки І.В.

з участю представників: апелянта -
ОСОБА_2, позивача 2 - ОСОБА_3,
відповідачів- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - Перша Рожнятівська державна
нотаріальна контора про зміну
черговості одержання права на
спадкування та надання права на
спадкування із спадкоємцями першої
черги, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення
Рожнятівського районного суду від 22
січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися в суд із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що після смерті ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина
на ? частину житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться АДРЕСА_1 Оскільки ОСОБА_8т.
був хворий на тяжку хворобу та не міг
фізично працювати, позивачка ОСОБА_4 зі
своїм чоловіком ОСОБА_9 та позивачем
ОСОБА_5 з 1999 року постійно доглядали,
опікувалися спадкодавцем, матеріально
та морально допомагали йому, одночасно
допомагаючи стареньким батькам. Вони
возили його на різні обстеження та
лікування, витрачаючи при цьому власні
кошти, а в 2000 році у Львівській обласній
клінічній лікарні йому проведено
операцію, яку вони оплатили, вартість
якої становила 25000грн. За весь час ні
колишня дружина ні його діти не
цікавились його життям та здоров'ям.
Вважають, що вони заслуговують право на
спадкування частини майна ОСОБА_8 разом
із спадкоємцями першої черги
спадкування за законом.

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 22 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_4 -
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд прийшов до
помилкового висновку про те, що
позивачами не надано жодного доказу на
підтвердження факту надання
позивачами спадкодавцю ОСОБА_8
матеріального забезпечення та іншої
допомоги, а також те, що ОСОБА_8 мав
тяжку хворобу та через неї перебував у
безпорадному стані і потребував
стороннього догляду. Так позивачами
були надані суду такі письмові докази:
виписка з медичної карти ОСОБА_8 про те,
що він з 1999 року постійно перебував на
стаціонарному лікуванні та знаходився
на диспансерному обліку; довідка
Львівської обласної клінічної лікарні
від 24.07.2002 року про особисту допомогу
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в догляді за пацієнтом
та матеріальному забезпеченні
лікування; лист про оплату операції
ОСОБА_8 в розмірі 25000грн.; лист
священника храму смт. Брошнів-Осада від
30.07.2013 року про догляд та опіку за
ОСОБА_8; листи священників про збір
коштів; лист Львівської обласної
клінічної лікарні від 16.09.2013 року та
Брошнівської міської лікарні віл 13.09.2013
року про те, що ОСОБА_8 потребував
стороннього догляду та що хвороба, на
яку він хворіє є важкою; копії трудової
книжки та пенсійного посвідчення;
довідка виконкому Брошнів-Осадської
селищної ради про проведений похорон
ОСОБА_8 встановлення посмертного
пам'ятника. Крім того, дані факти
підтверджуються показами свідків.

Апелянт також вказує, що помилковим є
висновоку суду і про те, що ОСОБА_8 був
працездатним і матеріально
забезпеченим, оскільки після
проведеної операції виїхав до Чехії на
заробітки. Однак, як було встановлено,
ОСОБА_8 поїхав на роботу у 2005 році після
п'яти років реабілітації, а ввесь
період з 1999-2005 роки, позивачка ОСОБА_4
здійснювала догляд та опікувалася ним,
надавала всю необхідну допомогу, так як
колишня сім'я відвернулася від нього.

Вважає повністю доведеними факти того,
що позивачка ОСОБА_4 та її покіний
чоловік тривалий час без участі
колишньої сім'ї спадкодавця, у зв'язку з
тим, що ОСОБА_8 через тяжку хворобу та
інвалідність перебував у безпорадному
стані та потребував стороннього
догляду, здійснювала опіку та догляд за
спадкодавцем, повне матеріальне
забезпечення, а також перевіз тіла
спадкодавця, його поховання, поминання,
встановлення пам'ятника. Отже, у
відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України,
заслуговує право на спадкування
частини майна ОСОБА_8 разом із
спадкоємцями першої черги спадкування
за законом.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просив про їх
задоволення.

Представник позивача ОСОБА_5
апеляційну скаргу підтримала, просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог

Представник відповідачів апеляційну
скаргу заперечила, вважає її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Інші сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про час й місце розгляду
справи, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачами не надано жодного належного
та допустимого доказу на підтвердження
факту надання позивачами спадкодавцю
ОСОБА_8 матеріального забезпечення та
іншої допомоги, а також те, що ОСОБА_8
мав тяжку хворобу та через неї
перебував у безпорадному стані і
потребував стороннього догляду, так як
не зважаючи на інвалідність працював
за кордоном та був матеріально
забезпеченим, оскільки придбав за
зароблені кошти автомобіль та
допомагав відповідачам.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Згідно ст. 1258 ЦК України,
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 1259 ЦК
України, фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.10), був власником ?
будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно повідомлення Державного
нотаріуса Першої Рожнятівської
державної нотаріальної контори, у
відповідь на звернення ОСОБА_9 та
ОСОБА_5, вказано, що після смерті
їхнього брата ОСОБА_8 заяви про
прийняття спадщини подали діти
спадкодавця - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які є
спадкоємцями першої черги (а.с. 12).
Згідно копії свідоцтва про смерть
(а.с.16), ОСОБА_9 - чоловік позивачки
ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Згідно
із копіями довідок №1153 та №1154 (а.с. 18),
виданими 30.07.2013 року Брошнів-Осадською
селищною радою, ОСОБА_9 до дня смерті
проживав і був зареєстрований з 04.07.2005
року в АДРЕСА_1 із дружиною ОСОБА_10, а
остання дійсно проживає без реєстрації
по даний час.

Згідно копії рішення суду від 16.04.1999
року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8
розірвано, а неповнолітніх дітей
залишено проживати з матір'ю. (а.с. 22).

У листах Львівської обласної клінічної
лікарні від 16.09.2013 року та Брошнівської
міської лікарні від 13.09.2013 року,
підтверджено той факт, що ОСОБА_8
потребував стороннього догляду та що
хвороба, на яку він хворіє та з приводу
якої була проведена операція є важкою
(а.с. 24-25). Із довідок священнослужителів
(а.с.27-30), вбачається, що позивачка
зверталася та отримала фінансову
допомогу у 1999-2000 роках на лікування
ОСОБА_8 Із довідки Львівської обласної
клінічної лікарні №2434/с від 23.08.2013 року
(а.с. 31) та витягу з медичної карти (а.с.32)
вбачається, що ОСОБА_8 є інвалідом
другої групи та що оплату операції в
сумі 25000грн. здійснено братом пацієнта
ОСОБА_9 Довідкою Брошнів-Осадської
селищної ради підтверджується, що
ОСОБА_9 провів похорон свого брата
ОСОБА_8 (а.с. 35).

Так, судовий порядок зміни черговості
застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування. Право на пред'явлення
позову про зміну черговості
спадкування мають лише спадкоємці за
законом. Підставами для задоволення
такого позову є сукупність наступних
юридичних фактів, встановлених у
судовому порядку:здійснення опіки над
спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради, консультації); матеріальне
забезпечення спадкодавця (придбання
їжі, одежі, ліків тощо); надання
будь-якої іншої допомоги
спадкодавцеві, тобто такої допомоги,
яка має матеріалізоване вираження
(прибирання приміщення, приготування
їжі, прасування одежі, ремонт квартири,
тощо); тривалий час здійснення дій з
надання допомоги, який визначається із
тривалості самої хвороби, протягом
якої, така допомога надавалася;
безпорадний стан спадкодавця, тобто
такий стан, під час якого особа
неспроможна самостійно забезпечувати
свої потреби, викликаний похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом.

При цьому зміна черговості спадкування
лише надає право спадкоємцю наступної
черги на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, а не визнає його
спадкоємцем цієї черги. Отримавши
право на спадкування разом із
спадкоємцями іншої черги, такий
спадкоємець вважається спадкоємцем
тієї черги, до якої він належить
відповідно до статей 1261- 1265 ЦК України,
про що висвітлено в інформаційному
листі "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування"
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Як встановлено в суді першої інстанції,
а також підтверджено в судовому
засіданні апеляційного суду
спадкодавець ОСОБА_8 після проведеної у
2000 році операції виїхав у 2005 році на
заробітки в Чеську Республіку де
працював до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до
настання смерті.

Як пояснили в засіданні апеляційного
суду представник апелянта та
представник ОСОБА_5, позивачі повністю
опікувалась спадкодавцем, проводили
оплату також і за перевезення тіла, а
також за кошти позивачів встановлено
пам'ятник. Крім того спадкодавець хотів
заповісти все майно позивачу. Проте,
доводи апелянта про те, що позивачами
витрачено кошти на перевіз тіла та
встановлення пам'ятника є
голослівними і жодними доказами не
підтверджені, як і не доведено
покликання про те, що померлий
спадкодавець мав намір залишити
заповіт на їх користь.

Таким чином, зважаючи на викладене
вище, та з правового аналізу ч.2 ст. 1259 ЦК
України, враховуючи, що законодавець
зміну черговості одержання права на
спадкування пов'язує, перш за все із
безпорадним станом спадкодавця
внаслідок похилого віку, тяжкої
хвороби або каліцтва, а позивачами
такий стан не доведений, оскільки
ОСОБА_8 незважаючи на інвалідність
працював у Чехії, отримував там
достатні кошти за які придбав
автомобіль для свого сина, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта про те, що дружина
та діти спадкодавця відвернулися від
нього та не надавали йому допомоги не
заслуговують на увагу, оскільки
дружина після розлучення не
зобов'язана утримувати чоловіка, а діти
на той час були неповнолітні і на їх
утримання стягувались з ОСОБА_8
аліменти.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута