Справа №468/2196/13-ц 25.02.2014 25.02.2014 25.02.2014
Справа № 22-ц/784/314/14
інстанції: Муругов В.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Яценко Л.В.,

за участі представника позивача -
Поліщука А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 09 грудня 2013
року за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 р. товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося з позовом до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 16 травня 2006 р. між
акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
003/0506/71-010 (далі - Договір), за умовами
якого Банк передав відповідачці кредит
у розмірі 3637 доларів США, які
позичальник зобов'язувався повертати
частинами в строк до 16 травня 2016 р. з
оплатою 14% річних за користування
кредитом для оплати за купівлю
квартири АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 13
червня 2006 р. між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_4
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, за яким іпотекодавець передав
в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 р. між ПАТ
«Сведбанк» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу, відповідно до
пунктів 2.1, 2.2 якого ПАТ «Сведбанк»
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, в тому числі
відносно ОСОБА_4

28 листопада 2012 р. між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, внаслідок якого
позивач набув право вимоги
заборгованості до ОСОБА_4

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що позичальник
не виконує свої зобов'язання за
Договором, внаслідок чого
заборгованість за кредитним договором
станом на 01 липня 2013 р. складає 42773,90, з
яких: 2304,87 доларів США заборгованості
за кредитом, що еквівалентно 18422 грн. 83
коп., 817,02 доларів США заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, що
еквівалентно 6530 грн.44 коп. та 2229,53
доларів США пені, що еквівалентно 17820
грн. 63 коп., позивач просив суд в рахунок
погашення вказаної заборгованості
звернути стягнення на належну
відповідачці квартиру шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки з прилюдних
торгів, встановивши початкову ціну на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 09 грудня 2013
року позов задоволено.

Постановлено в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором № 003/0506/71-010 від 16 травня 2006 р.,
яка станом на 01 липня 2013 р. складає 42773
грн. 90 коп., із яких 18422 грн. 83 коп. -
заборгованість за кредитом, 6530 грн. 44
коп. - заборгованість по процентам, та
17820 грн. 63 коп. пені, звернути стягнення
на предмет іпотеки за іпотечним
договором від 13 червня 2006 р. - квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 31,7 кв.м,
житловою площею - 15,9 кв.м, яка належить
на праві власності ОСОБА_4. Визначено
спосіб реалізації нерухомого майна -
шляхом продажу з публічних торгів за
початковою ціною для його подальшої
реалізації на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності. Стягнуто з
відповідачки на користь відповідача 427
грн. 74 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі
відповідачка вказує на недоведеність
висновків суду обставинам справи, а
тому просить рішення суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 16 травня 2006 р. між
акціонерним комерційним банком
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», та ОСОБА_4 (позичальник)
укладено кредитний договір № 003/0506/71-010,
за умовами якого Банк передав
відповідачці кредит у розмірі 3637
доларів США, які позичальник
зобов'язувався повертати частинами в
строк до 16 травня 2016 р. з оплатою 14%
річних за користування кредитом для
оплати за купівлю квартири АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 13
червня 2006 р. між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_4
(іпотекодавець) укладено договір
іпотеки, за яким іпотекодавець передав
в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 р. між ПАТ
«Сведбанк» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу, відповідно до
пунктів 2.1, 2.2 якого ПАТ «Сведбанк»
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, в тому числі
відносно ОСОБА_4

В той же день між ПАТ «Сведбанк»
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
плюс» укладено нотаріально
посвідчений договір про відступлення
прав за іпотечними договорами (а.с. 63).

28 листопада 2012 р. між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, внаслідок якого
позивач набув право вимоги
заборгованості до ОСОБА_4

В той же день між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір про відступлення прав за
іпотечними договорами (а.с. 83-87), згідно
якого до нового іпотекодержателя - ТОВ
«Кредитні ініціативи» перейшли права
за договорами іпотеки, серед яких й
укладений 13 червня 2006 р іпотечний
договір з ОСОБА_4

Як визначено ч. 1 ст. 1077 ЦК України
за договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України
передбачено, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

З урахуванням викладених
обставин справи, які підтверджені
наявними у справі доказами, суд вірно
дійшов висновку, що на підставі
укладених договорів факторингу до
позивача перейшли права та обов'язки
кредитора за укладеним 16 травня 2006 р.
кредитним договором між АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та позичальником
ОСОБА_4, а також права іпотекодержателя
за договором іпотеки, який було
укладено у забезпечення виконання
кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність позивачем права вимоги
за договором іпотеки є безпідставними,
оскільки таке право виникло у ТОВ
«Кредитні ініціативи» на підставі
договору про відступлення прав за
іпотечними договорами від 28 листопада
2012 р.

Позичальник свої зобов'язання за
Договором виконувала неналежним чином,
внаслідок чого позивач звернувся з
даним позовом, вказуючи, що
заборгованість станом на 01 липня 2013 р.
складала: 2304,87 доларів США
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 18422 грн. 83 коп., 817,02 доларів
США заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, що еквівалентно
6530 грн.44 коп.. Також позивачем
нараховано 2229,53 доларів США пені, що
еквівалентно 17820 грн. 63 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням
позичальником умов Договору
(несвоєчасним та не в повному обсязі
погашенням передбачених графіком сум)
позивачем відповідно до положень ст. 35
Закону України «Про іпотеку» 09 липня 2013
р. була направлена відповідачці
письмова вимога про усунення порушень,
тобто про необхідність у
тридцятиденний строк погасити
заборгованість, та попереджено про
звернення стягнення на іпотечне майно.
Ця вимога відповідачкою залишена без
задоволення.

Як зазначено в ст. 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно ст. 20 Закону України
«Про заставу» заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

В силу положень ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Право іпотекодержателя
достроково звернути стягнення на
предмет іпотеки у разі неналежного
виконання позичальником будь-яких умов
основного зобов'язання передбачено
пунктом 11 іпотечного договору.

За таких обставин та з
урахуванням положень ст. ст. 543, 1050, 1054 ЦК
України, ст. 20 «Про заставу», ст. ст. 12, 33,
39 Закону України «Про іпотеку» є
підстави для звернення стягнення на
заставлене майно - належну
відповідачеві на праві власності
квартиру, а тому висновок суду про
обґрунтованість позову Банка про
звернення стягнення на майно є
правильним.

Щодо незгоди апелянти із сумою
заборгованості, в погашення якої слід
звернути стягнення на іпотечне майно,
то з таким погодитись не можна,
оскільки суд вірно виходив з наданого
позивачем розрахунку.

Так, як убачається з витребуваної
апеляційним судом копії заочного
рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 21 січня 2011 р.,
з ОСОБА_4 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 003/0506/71-010, укладеним 16 травня
2006 р., стягнуто на користь ПАТ
«Сведбанк» 21030 грн. 39 коп.
заборгованості, розрахованої станом на
18 березня 2010 р.

Згідно наданої відповідачкою в
суд апеляційної інстанції копії
постанови заступника начальника
відділу державного виконавчої служби
Баштанського районного управління
юстиції Миколаївської області від 17
серпня 2012 р. виконавчий лист, виданий на
виконання заочного рішення суду від 21
січня 2011 р., повернуто стягувачеві з
частковим виконанням рішення: на
користь позивача стягнуто 3092 грн. 67 коп.

З наданого представником
позивача особового рахунку
позичальника ОСОБА_4 вбачається, що
стягнута у примусовому порядку
державним виконавцем заборгованість -
3092 грн. 67 коп. надійшла ПАТ «Сведбанк» у
період з 22 серпня 2011 р. по 02 серпня 2012 р.
та була зарахована в рахунок погашення
простроченої заборгованості по
кредиту в сумі 389,63 доларів США. Отже
сума заборгованості за даним позовом
визначена позивачем з врахуванням
сплачених відповідачкою коштів на
виконання рішення суду від 21 січня 2011 р.

За такого колегія суддів не
вбачає підстав для скасування або
зміни рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: