Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3850/13-ц
Провадження № 2/553/66/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.02.2014м. ПолтаваЛенінський районний
суд м. Полтави у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві в
складі:

головуючого - судді Кононенка С.Д.,

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участю сторін, розглянувши цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення місць
проживання, припинення права власності
на частку квартири, усунення перешкод у
користування квартирою , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом
до ОСОБА_3, Ленінський районний сектор у
м. Полтаві УДМС України в Полтавській
області про визначення місць
проживання, припинення права власності
на частку квартири, усунення перешкод у
користування квартирою.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2, кожна окремо свої позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити.

При цьому ОСОБА_1 вона пояснила суду, що
їх сімя перестала існувати. Шлюб між
нею і відповідачем розірвано.

Але при цьому під час шлюбу, а саме
21.01.2003 року, їх сім'я у складі трьох осіб:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 приватизувала
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій
кожному із співвласників належить по 1/3
частини вказаної квартири.

Розподілити квартиру в натурі не
можливо. Досягнути іншої домовленості
про розподіл квартири шляхом її
продажу і розподілу виручених грошей
відповідно до часток кожного із
співвласників не вдається в зв'язку із
категоричною відмовою відповідача від
такого варіанту врегулювання спору.

При цьому відповідач продовжує
проживати у вказаній квартирі з іншою
жінкою, а вона вимушена винаймати
квартиру для проживання.

Тому позивачка просить суд винести
рішення, яким визнати частку ОСОБА_3. у
вказаній квартирі незначною та такою,
що не може бути виділена в натурі.
Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3
частину вказаної квартири. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини
АДРЕСА_1. 3обовязати ОСОБА_3 отримати
вартість 1/3 частинивказаної квартири.
Визнати ОСОБА_3 таким , що втратив право
на проживання і реєстрацію у вказаній
квартирі і зобов'язати ОСОБА_3 протягом
5 днів, після набрання рішення суду
законної сили подати заяву до
відділення ГІРФО Ленінського РВ ПМУ з
проханням зняти його з реєстрації у
АДРЕСА_1. Зобов'язати відділення ГІРФО
Ленінського РВ ПМУ протягом 7 днів
після дати набрання рішення законної
сили чи в день подання ОСОБА_3. заяви про
зняття з реєстрації зняти ОСОБА_3 з
реєстрації у АДРЕСА_1.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_4
вимоги своєї довірительки підтримав в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти
позовних вимог ОСОБА_1, вказавши, що
отримав вказане житло як службове,
працюючи каменярем у будівельному
підприємстві. Одружившись із
позивачкою, та маючи намір на створення
доброї сім'ї, приватизував квартиру на
всих членів сімї. Але через деякий час
його колишня жінка ОСОБА_1 пішла із дому
до іншого чоловіка, а він залишився
проживати у своїй квартирі.

При цьому відповідач вказав, що коли
постало питання про розподіл квартири,
він намагався зібрати гроші, щоб
виплатити позивачці і її доньці
вартість їх частки квартири, яку вони
вказали, але не зміг зібрати вказану
суму.

Також відповідач ОСОБА_3 вказав, що із
квартири не виїде, оскільки іншого
житла не має.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_5 підтримав позицію свого
довірителя, вказавши, що ст. 41
Конституції України кожний громадянин
України має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Таким чином ОСОБА_6 має повне
право користуватися своєю квартирою.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, подані сторонами
докази та оцінивши їх в сукупності,
вважає, що позов задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
одружилася з ОСОБА_3 30 квітня 1998 року.
Проживали та були зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1. Разом з ними мешкала
донька позивачки - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після народження донькою сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_3, той став мешкати у
вказаному помешканні.

Під час шлюбу, а саме 21.01.2003 року, сім'я у
складі трьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 приватизувала квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, в якій кожному із
співвласників належить по 1/3 частини
вказаної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 02 грудня 2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

В судовому засіданні, сторони
згодилися, що оскільки квартира
складається із однієї житлової кімнати
то розділити її в натурі не
представляється можливим. При цьому
домовленості про продаж квартири або
іншого варіанту розподілу квартири
сторони не досягли.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Виходячи із норми вказаної статті ЦК
України судом встановлено, що дійсно
частка відповідача ОСОБА_3 у вказаній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1 є
незначною, становить 6 кв. м. і не може
бути виділена в натурі. Як слідує із
пояснень сторін спільне володіння
користування вказаною квартирою є
неможливим, оскільки шлюб між
сторонами розірвано і на теперішній
час вони проживають роздільно.

Разом з тим судом також достовірно
встановлено, що припинення права
власності ОСОБА_3 на його частку у
вказаній квартирі завдасть істотної
шкоди його інтересам, оскільки, як було
встановлено в ході розгляду справи, у
нього відсутнє інше житло, куди б він
міг виселитися.

Крім того, як було встановлено в
судовому засіданні, на теперішній час
відповідач втратив роботу, а грошових
коштів, які йому пропонує позивачка за
його частку у вказаній квартири явно не
вистачає для придбання іншого житла.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Так сторонами по справі не надано суду
доказів про дійсну вартість квартири
за адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого
суд позбавлений можливості встановити
дійсну вартість вказаної квартири та
розмір частки відповідача у спільному
майні.

Тому пояснення позивачки, що вартість
1/3 частки вказаної квартири, яка
належить ОСОБА_3 становить 30 000 грн. не
підтверджуються ніякими документами і
не приймаються судом до уваги, як доказ
по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
57- 60, 365 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 15, 208, 213 - 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місць
проживання, припинення права власності
на частку квартири, усунення перешкод у
користування квартирою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів після
проголошення рішення..

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. Д. Кононенко