Справа № 617/1435/13-ц
Провадження № 2/617/11/14
26.02.2014 року Вовчанський районний суд
Харківської області в складі:
головуючого - судді Глоба М.М.,
при секретарі Борщ Л.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Вовчанську цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ОСОБА_1 у серпні 2013 року звернувся до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 19
жовтня 2008 року біля 01 год. 30 хв. біля
бару «Олимп», розташованого по вул.
Леніна у смт. Приколотне
Великобурлуцького району Харківської
області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 умисно нанесли йому удари
ногами та руками по різним частинам
тіла, спричинивши гостру
черепно-мозкову травму із струсом
головного мозку, синці обличчя, забій
лівого ока з субкон'юктівіальним
крововиливом і перелом кісток носа,
тобто легкі тілесні ушкодження.
Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.
122, ч. 2 ст. 296 КК України, а ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 визнані винними у вчиненні
злочину, передбаченому ч. 2 ст. 296 КК
України.

ОСОБА_1 зазначив, що після побиття він
тривалий час проходив лікування в
медичних установах м. Вовчанська
Харківської області. З 19 жовтня 2008 року
по 27 жовтня 2008 року він знаходився на
стаціонарному лікуванні у Вовчанській
ЦРЛ. Після закінчення стаціонарного
лікування він змушений був
неодноразово звертатись до
лікаря-невропатолога, лікаря-окуліста
щодо погіршення здоров'я, пов'язаного з
перенесеними 19 жовтня 2008 року травмами.
Неодноразово звертався до медичних
закладів в зв'язку з погіршенням стану
здоров'я. Під час лікування він
витратив 1714 грн. 40 коп. на придбання
медикаментів, за час розгляду справи 1500
грн. 00 коп. на правову допомогу та 938 грн.
35 коп. за подання телеграми,
транспортні послуги - купівлю бензину
та автобусні квитки. Після побиття він
був позбавлений можливості жити
повноцінним життям, функції
пошкоджених носа та ока тривалий час не
відновлювались. Внаслідок зазначеного
йому була спричинена моральна шкода у
розмірі 30000 грн. 00 коп. Просив стягнути
солідарно з відповідачів матеріальну
шкоду у розмірі 4152 грн. 75 коп. та
моральну шкоду у розмірі 30000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, сповіщались судом про час та
місце розгляду справи завчасно та
належним чином, про поважність причин
неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду по захист своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні й суспільні інтереси в спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст. 16 ЦК України.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав можуть бути: відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди (ч. ч. 1, 2 ст.
16 ЦК України).

Згідно вироку Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
22 березня 2013 року, 19 жовтня 2008 року
близько 01 год. 30 хв. біля бару «Олімп»,
розташованого по вул. Леніна в сел.
Приколотне Великобурлуцького району
Харківської області ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали бити братів
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 У результаті побиття
ОСОБА_1 були спричинені гостра
черепно-мозкову травма із струсом
головного мозку, синці обличчя, забій
лівого ока з субкон'юктівіальним
крововиливом і перелом кісток носа,
тобто легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст.
296 КК України, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
визнані винними у вчиненні злочину,
передбаченому ч. 2 ст. 296 КК України (а.с.
5-9).

Вказане судове рішення у кримінальній
справі набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі є
обов'язковим для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої винесено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, розглядаючи позов, який випливає
із кримінальної справи, суд вирішує
питання лише про розмір відшкодування
шкоди.

Дане роз'яснення також міститься й у п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі».

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вказані тілесні ушкодження були
отримані ОСОБА_1 в наслідок
противоправних дій ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

У зазначеній нормі права, яка
встановлює загальні підстави
відшкодування шкоди в рамках деліктних
(позадоговірних) зобов'язань, під
шкодою розуміється матеріальна шкода,
що виражається в зменшенні майна
потерпілого в результаті порушення
належного йому майнового права та (або)
применшенні немайнового блага (життя,
здоров'я тощо). Шкода це не тільки
обов'язкова умова, але й міра
відповідальності, оскільки завдана
шкода (реальна шкода та упущена вигода)
відшкодовується в повному обсязі.

Як вбачається з повідомлень
Вовчанської ЦРЛ від 03 грудня 2008 року та
08 грудня 2008 року, ОСОБА_1 19 жовтня 2008
року звернувся до хірургічного
відділення медичного закладу з
діагнозом: гостра закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, обширна гематома
обличчя. Було проведене консервативне
лікування, медикаменти придбані за
особисті кошти. Після стаціонарного
лікування ОСОБА_1 звернувся 28 жовтня 2008
року до поліклінічного відділення до
лікаря-невропатолога з діагнозом:
гостра черепно-мозкова травма, струс
головного мозку з астенічним та вести
було-атаксичним синдромом, був
відкритий лікарняний лист до 11
листопада 2008 року, консультований
окулістом 30 жовтня 2008 року та
оторіноларіноголом 10 листопада 2008
року. ОСОБА_1 отримав лікування (а.с. 10,
10а).

Відповідно до довідок ТВФ «Веста»,
ОСОБА_1 придбав в аптеці медикаменти на
загальну вартість 952 грн. 60 коп. та 761
грн. 80 коп. відповідно (а.с. 11-11а).

Як зазначено у листках
непрацездатності № 721026 та № 720857,
ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 19
жовтня 2008 року по 11 листопада 2008 року
(а.с. 12).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що для лікування ушкоджень, завданих
здоров'ю ОСОБА_1 в наслідок
противоправних дій ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач витратив 1714
грн. 40 коп. на придбання медичних
препаратів, що цілком узгоджується з
медичними засобами, призначеними для
лікування, а тому вони підлягають
стягненню з відповідачів на його
користь.

Надаючи оцінку вимоги позивача про
відшкодуванню матеріальної шкоди при
здійсненні ним витрат на правову
допомогу при провадженні кримінальної
справи, з урахуванням природи
походження цих правовідносин, суд
вважає що вони не є обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

При провадженні по кримінальній
справі, потерпілий вправі мати
представника, який користується
процесуальними правами особи, інтереси
якої представляє.

Матеріали справи свідчать, що для
представлення інтересів в суді при
розгляді кримінальної справи 29 квітня
2009 року ОСОБА_1 уклав із адвокатом
ОСОБА_7 договір № 17 про надання
правової допомоги та згідно квитанцій
№ 11 від 10 квітня 2009 року, № 15 від 29
квітня 2009 року сплатив 500 грн. 00 коп. та
1000 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 18-19).

Відповідно до вимог до ст. ст. 84, 88 ЦПК
України та ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики,
схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01 жовтня 1999 року та
ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» передбачено,
що єдиною допустимою формою отримання
адвокатом за надання правової допомоги
клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової допомоги
повинен бути законним за формою і
порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром.

Відповідно до податкового
законодавства фізичні особи -
підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі - само
зайняті особи), зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат (далі - Книга), у
якій щоденно на підставі первинних
документів здійснюються записи про
операції, що відбулися у звітному
(податковому) періоді.

Таким чином, згідно зазначених норм
склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входять до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат пов'язаних з наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки
тощо). Недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам.

Надані адвокатами квитанції не є
належним доказом понесених позивачем
витрат на правову допомогу, оскільки
вони не є фінансовими первинними
документами.

Окрім цього, питання відшкодування
витрат потерпілим на правову допомогу
регулює кримінально-процесуальний
закон. Однак він не передбачає
відшкодування потерпілому витрат на
участь представника в процесі,
оскільки регулює лише оплату праці
участі адвоката за призначенням.
Витрат на оплату праці представника
потерпілого не відносяться до судових
витрат.

Понесені ОСОБА_1 витрати на оплату
праці представників у кримінальній
справі також не є майновою шкодою в
розумінні ст. 1166 ЦК України, на яку
посилався позивач у позовній заяві.

За таких обставин у задоволенні
позовних вимог про стягнення 1500 грн. 00
коп. судових витрат, понесених ОСОБА_1
на оплату праці адвоката, який
представляв його інтереси по
кримінальній справі слід відмовити.

Окрім цього, твердження позивача про
наявність витрати на придбання палива,
автобусних квитків та подання
телеграми в зв'язку з противоправними
діями відповідачів, суд вважає
безпідставними, оскільки з наданих
товарних чеків не вбачається, що саме
позивач ніс зазначені витрати та їх
необхідність, ним не надано
відповідного розрахунку, а тому у
позовних вимог в цій частині необхідно
також відмовити (а.с. 13-17).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, що полягає у душевних стражданнях
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в іншій спосіб,
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала (ст. 1167 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду
України у п.п. 3, 5 постанови № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Суд вважає встановленим в судовому
засіданні заподіяння позивачу
моральної шкоди, через спричинення
йому тілесних ушкоджень, тривалого
лікування, наявність зміни нормального
перебігу його життя та психологічних
переживань, необхідність витрачати час
та сили для захисту свого права,
відповідальність за що покладається
судом на відповідачів та визначає
розмір моральної шкоди, який підлягає
стягненню на користь ОСОБА_1 з
урахуванням розумності та
справедливості, в розмірі 20000 грн. 00 коп.

Оскільки шкода ОСОБА_1 була завдана
спільними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5, вони несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим, що
цілком узгоджується з вимогами ч. 1 ст.
1190 ЦК України.

Суд розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Таким чином заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним
судові витрати (за подання позовної
заяви в частині немайнового характеру -
відшкодування моральної шкоди), а саме:
сплата судового збору - 114 грн. 70 коп. у
рівних частках по 28 грн. 68 коп. з кожного
(а.с. 1).

Оскільки позивач був звільнений від
сплати судового збору (в частині
відшкодування матеріальних збитків),
він стягується з відповідачів в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог, а саме - 229
грн. 40 коп. у рівних частках по 57 грн. 35
коп. з кожного (ч. 3 ст. 88 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок вчинення злочину
- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 1714 (одна
тисяча сімсот чотирнадцять) грн. 40 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцять
тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 28 грн. 68 коп.
витрат зі сплати судового збору з
кожного.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь держави по 57 грн. 35
коп. витрат зі сплати судового збору з
кожного.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Харківської
області через Вовчанський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти діб
з дня проголошення рішення суду.

Суддя -