АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/2153/14
Головуючий в 1 інстанції Залімська Н.В.
Доповідач Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Слоквенко Г.П., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовною заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал»» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ТОВ «Український
промисловий банк» звернулося до суду з
позовом до відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 07 вересня 2006 року
між ним та ТОВ ТПК «ОЛІЕКС» було
укладено договір на відкриття не
відновлювальної кредитної лінії,
згідно умов якого банк відкрив
останньому відновлювальну відкличну
кредитну лінію з лімітом кредитування
в еквіваленті 25000000 грн. зі збереженням
незнижувального залишку у сумі 12500000
грн. та строком дії кредитної лінії з 07
вересня 2006 року по 06 вересня 2011 року, а
остаточно розмір ліміту за
користування кредитними коштами був
зафіксований договором про внесення
змін та доповнень від 26 грудня 2008 року
та встановлено ліміт кредитування у
розмірі 6558000 грн. та 3615000 доларів США,
при цьому 07 вересня 2006 року та 07 серпня
2007 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 були укладені договори поруки,
згідно умов яких останні як поручителі
зобов'язалися перед банком відповідати
солідарно з боржником за виконання ним
усіх його зобов'язань за кредитором в
повному обсязі, але відповідачі свої
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів не виконали, в
результаті чого кредитна
заборгованість станом на 01 березня 2013
року складає 74849143,32 грн., яку позивач
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 грудня
2013 року залучено ТОВ «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал»» до участі у
справі у якості правонаступника
позивача.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 грудня
2013 року стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість станом на 01 березня 2013
року за Кредитним договором № 74/КВ-06
від 07.09.2006 року та договорами поруки №
74/Zпор-07-24 від 07.08.2007 року, № 74/Zпор-06-6 від
07.09.2006 року, № 74/Zпор-07-25 від 07.08.2007 року у
розмірі, що в гривневому еквіваленті за
курсом НБУ складає 74849143,32 грн., яка
складається з простроченої
заборгованості за основним боргом у
розмірі 6588000 грн., простроченої
заборгованості за основним боргом у
розмірі 3615000 дол. США, що в гривневому
еквіваленті складає 28894695 грн.,
простроченої заборгованості по
процентам у розмірі 5080628,90 грн.,
простроченої заборгованості по
процентам у розмірі 2286022,36 дол. США, що
в гривневому еквіваленті складає
18272176,72 грн., пені за несвоєчасне
погашення кредиту у розмірі 1844718,23
грн., пені за несвоєчасне погашення
кредиту у розмірі 1012242,94 дол. США, що в
гривневому еквіваленті складає 8090857,82
грн., пені за несвоєчасне погашення
процентів у розмірі 1243765,41 грн., пені
за несвоєчасне погашення процентів у
розмірі 604816,87 дол. США, що в гривневому
еквіваленті складає 4834301,24 грн., а також
- судові витрати у розмірі 3441 грн..

В апеляційній скарзі посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та відмовити в
задоволенні вказаного позову.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з постановленням нового
рішення.

Задовольняючи зазначений позов
суд виходив з того, що відповідачі як
поручителі зобов'язані сплатити
позивачу спірну кредитну
заборгованість.

З таким висновком суду погодитися
не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
07 вересня 2006 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ТОВ ТПК «ОЛІЕКС»
було укладено кредитний договір №
74-КВ-06 на відкриття відновлювальної
кредитної лінії, згідно умов якого
позивач відкрив позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію з лімітом кредитування в
еквіваленті 25000000 грн. зі збереженням
незнижувального залишку у сумі 12500000
грн. та строком дії кредитної лінії з 07
вересня 2006 року по 06 вересня 2011 року, а
останній зобов'язався кошти прийняти,
належним чином їх використовувати та
повернути у строк та на умовах,
передбачених договором та графіком
повернення заборгованості. Згідно
договору про внесення змін та
доповнень № 12 до кредитного договору
було остаточно визначено розмір ліміту
за користування кредитними коштами у
розмірі 6558000 грн. та 3615000 доларів США.

07 вересня 2006 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2, а 07 серпня 2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були укладені договори
поруки - відповідно № 74/Zпор-06-6, №
74/Zпор-07-24 і № 74/Zпор-07-25 з наступними
змінами за договорами № 1 від 04 жовтня
2007 року, № 2 від 21 листопада 2007 року, № 3
від 06 грудня 2007 року, № 4 від 11 квітня 2008
року, № 5 від 25 серпня 2008 року, № 6 від 30
вересня 2008 року та № 7 від 04 лютого 2009
року, за умовами яких останні як
поручителі зобов'язалися перед банком
відповідати за виконання
позичальником усіх його зобов'язань
солідарно з ним в повному обсязі щодо
повернення ним банку до 06 вересня 2011
року отриманих сум кредитів, відсотків,
штрафних санкцій тощо.

Проте, відповідачі свої
зобов'язання не виконали і мають
заборгованість, розмір якої станом на 01
березня 2013 року за наданим банком
розрахунком становить 74849143,32 грн. яка
складається з простроченої
заборгованості за основним боргом -
6588000 грн., простроченої заборгованості
за основним боргом - 3615000 дол. США, що в
гривневому еквіваленті складає 28894695
грн., простроченої заборгованості по
процентам - 5080628,90 грн., простроченої
заборгованості по процентам - 2286022,36
дол. США, що в гривневому еквіваленті
складає 18272176,72 грн., пені за несвоєчасне
погашення кредиту - 1844718,23 грн., пені за
несвоєчасне погашення кредиту - 1012242,94
дол. США, що в гривневому еквіваленті
складає 8090857,82 грн., пені за несвоєчасне
погашення процентів - 1243765,41 грн., пені
за несвоєчасне погашення процентів у
розмірі 604816,87 дол. США, що в гривневому
еквіваленті складає 4834301,24 грн..

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

А відповідно до ч. 4 ст. 559 цього
Кодексу порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Між тим, стягуючи з поручителів
вказану суму заборгованості солідарно
суд не врахував, що за умовами
зазначених договорів поруки
поручителі відповідають як солідарні
боржники з визначенням терміну
повернення кредиту до 06 вересня 2011
року, так же само як передбачено
кредитним договором, а матеріали
справи не містять даних про
направлення ним кредитором
відповідної вимоги у встановлений
законом шестимісячний строк після
цього часу, що в даному разі є підставою
для відмови в задоволенні вказаних
позовних вимог банку до них.

При цьому, суд залишив поза увагою
положення ч. 2 ст. 556 ЦК України щодо
переходу до поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою, усіх
прав кредитора у цьому зобов'язанні та
фактично вирішуючи, таким чином,
питання про права і обов'язки
позичальника - ТОВ ТПК «ОЛІЕКС», до
участі у справі його у встановленому
законом порядку не залучив, чим були
порушені його процесуальні права щодо
надання своїх заперечень і доказів по
справі.

За таких обставин, рішення суду, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення на підставі ч. 4 ст. 554 ЦК
України та ст. 309 ЦПК України про
відмову в задоволенні заявлених
позивачем вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 грудня 2013
року скасувати і в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал»» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: