У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 185/12068/13-ц

Провадження № 2/185/250/14

18 лютого 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Шаповалової І.С.,

при секретарі - Булдаковій
К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Павлограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності
на 1/2 частини житлового будинку сумісно
нажитого за період перебування в шлюбі,
та зобов'язати не чинити перешкоди в
користуванні ним,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частини
житлового будинку сумісно нажитого за
період перебування в шлюбі, та
зобов'язати не чинити перешкоди в
користуванні ним.

18 лютого 2014 року позивач та її
представник заявили в судовому
засіданні клопотання, яким просять
вжити заходи забезпечення позову а
саме накласти арешт на нерухоме майно ,
що є предметом спору, а саме - будинок
АДРЕСА_1, оскільки на її думку невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення
позову мають бути зазначені причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, інші відомості,
необхідні для забезпечення позову, у
відповідності до вимог ч.2 ст. 151 ЦПК
України.

Однак, заявником вимоги ч.2 ст.151 ЦПК
України не виконано, що позбавляє суд
можливості дійти висновку про
наявність достатньо обґрунтованого
припущення, що невжиття заходів
забезпечення позову може у майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22 грудня 2006 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно із п.1 ч.1
ст. 152 ЦПК України позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж
Постанови розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суддя має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову позовним
вимогам.

Однак суд вважає за необхідне у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову відмовити,
оскільки суду не надано доказів того,
що невжиття заходів позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 151-154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 5 -
денний строк з дня проголошення ухвали
заяви апеляційної скарги.

Суддя

І.С.Шаповалова