Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/421/14р.
Головуючий у 1-й інстанції Сінєльник
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
Дніпровського екологічного прокурора
на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року у
справі за позовом Запорізького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави до Запорізької
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, про
визнання недійсним рішення, визнання
недійсним виданого на його підставі
державного акту на право власності на
землю і договору купівлі-продажу,
скасування реєстрації права власності
та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2013 року Запорізький
міжрайонний екологічний прокурор в
інтересах держави звернувся до суду з
позовом до Запорізької міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, про визнання недійсним
рішення, визнання недійсним виданого
на його підставі державного акту на
право власності на землю і договору
купівлі-продажу, скасування реєстрації
права власності та повернення
земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що проведеною прокурорською
перевіркою встановлено, що рішенням
Запорізької міської ради від 25.02.2009
року за №39/188 ОСОБА_3 надано у власність
земельну ділянку площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. На підставі вказано рішення
ОСОБА_3 видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№2200997.

Водночас перевіркою встановлено, що
вищевказане рішення Запорізької
міської ради прийнято з порушенням
вимог чинного законодавства.

Так, земельна ділянка, яка видана
ОСОБА_3 розташована в водоохоронній
зоні затоки р. Дніпро та відноситься до
земель водного фонду.

Прокурор також зазначав, що ОСОБА_3
після отримання державного акту
відчужив спірну земельну ділянку
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу від 29.04.2013 року.

Оскаржуваним рішенням і діями щодо
передачі спірної земельної ділянки у
власність порушено право комунальної
власності на землі водного фонду, а
також інтереси держави у сфері
контролю за використанням та охороною
земель.

Прокурор зазначає, що оскільки про
порушення земельного законодавства
прокурору стало відомо лише під час
виконання завдання Дніпровської
екологічної прокуратури від 15.01.2013
року, просить вважати причини пропуску
строку позовної давності поважними.

Враховуючи вищевикладене прокурор
просив суд визнати недійсним рішення
Запорізької міської ради від 25.02.2009
року за № 39/188, яким ОСОБА_3 надано у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЗ №220997, виданий ОСОБА_3;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу №1129 від 29.04.2013
земельної ділянки площею 0,1000 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3;
зобов'язати Реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції скасувати запис №835505 від 29.04.2013
року про реєстрацію за ОСОБА_4 права
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_4 повернути
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
заступник Дніпровського екологічного
прокурора подав апеляційні скарги, в
яких посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
прокурора про визнання недійсними
рішення Запорізької міської ради від
25.02.2009 року № 39/189, яким ОСОБА_3 надано у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, та державного акту на право
власності на вищезазначену земельну
ділянку від 06.04.2009 року, суд застосував
строк позовної давності за заявами
відповідачів; при вирішенні решти
позовних вимог прокурора суд виходив
із необґрунтованості останніх.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, та оцінені
судом у відповідності до вимог ст. 212
ЦПК України, до встановлених
правовідносин вірно застосовані норми
матеріального права, відсутні
порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Запорізької міської ради від
25.02.2009 року № 39/189, було затверджено
проект землеустрою щодо відведення у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,1000 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення був
виданий державний акт на право
власності на вищезазначену земельну
ділянку ЯЗ № 220997 від 06.04.2009 року.

29.04.2013 року ОСОБА_3 продав вказану
земельну ділянку ОСОБА_4 за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу .

На момент передачі спірної земельної
ділянки у 2009 році у власність ОСОБА_3 у
встановленому законом порядку були
визначені розміри та межі
водоохоронної зони та прибережних
захисних смуг навколо р. Дніпро в межах
м. Запоріжжя (рішення Запорізької
міської ради від 23.04.2008 року № 27 "Про
затвердження "Проекту винесення в
натурі межі водоохоронної зони р.
Дніпро в межах м. Запоріжжя ).

Мотивами заявленого у цій справі
прокурором позову про визнання
недійсними рішення ради та державного
акту на землю є те, що при передачі у
власність ОСОБА_3 спірної земельної
ділянки за рішенням ради та видачі
державного акту на землю у 2009 році було
порушено інтереси держави та норми
Земельного і Водного Кодексів України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування " щодо місця
розташування земельної ділянки -
прибережна захисна смуга р. Дніпро.

Однак, звертаючись з вказаним позовом у
2013 році, прокурор пропустив строк
позовної давності, якій становить три
роки, а отже останній сплив у 2012 році.

При цьому, судом першої інстанції
правильно враховано, що решта позовних
вимог прокурора щодо визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки, скасування
реєстрації права власності на землю та
повернення земельної ділянки є
похідними від перших позовних вимог, а
тому у разі відмови у задоволенні
перших - останні також не підлягають
задоволенню.

Доводи прокурора про те, що строк
позовної давності не поширюється на
вимоги власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акту
органу місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право, не ґрунтуються на законі,
так як п. 4 ч. ч. 1 ст. 268 ЦК України був
виключений з 25.01.2012 року Законом
України №4176/20 від 20.12.2011 року.

Згідно із ст. 16 ЦК захисту в судовому
порядку підлягає порушене право особи,
і лише при встановленні цього
порушення суд застосовує строк
позовної давності, що й зробив суд
першої інстанції у частині позовних
вимог щодо визнання недійсними рішення
ради та державного акту на землю,
враховуючи відповідні клопотання
(заяви) відповідачів (а.с.124-125).

В силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Висновки суду першої інстанції про
відсутність поважних причин пропуску
прокурором 3-річного строку позовної
давності на звернення до суду із
вищезазначеним позовом у частині вимог
щодо визнання недійсними рішення
міської ради та державного акту на
землю від 2009 року є правильними і
доводами, наведеними в апеляційній
скарзі прокурором, не спростовуються.

Інші обставини, на які посилається
прокурор в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції було дотримано норми
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
Дніпровського екологічного прокурора
відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 листопада 2013 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: