АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/1926/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 14 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири.

Свої вимоги мотивували тим, що з 2005 року
по грудень 2012 року їх квартиру АДРЕСА_1
постійно заливає відповідач, який є
власником квартири АДРЕСА_2 у тому ж
будинку. На неодноразові звернення
позивачів з проханням усунути причину
залиття відповідач не реагує, у
встановленні причин залиття не сприяє.

У зв'язку з постійним залиттям квартири
позивачів, 12 та 13 квітня 2006 року, 14
листопада 2008 року та 27 грудня 2012 року
комісіями - ЖЕК-1013,

КП «ЖЕК «Сирець» та ТОВ
«Київжитлосвіт» складені відповідні
акти, в яких, серед іншого, зазначено, що
залиття квартири позивачів
відбувається з вини відповідача. При
цьому, згідно звіту № 103/13 від 5 серпня
2013 року, складеного ФОП «ОСОБА_10»,
вартість матеріальної шкоди завданої в
результаті залиття квартири, становить
3 418 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 14 листопада 2013
року вказаний позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
майнову шкоду у розмірі 1 139,33 грн,
моральну шкоду у розмірі 200 грн, витрати
на проведення експертного дослідження
у сумі 800 грн, судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 114,70 грн, а всього
на загальну суму 2 254,03 грн. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду
у розмірі 1 139,33 грн, моральну шкоду у
розмірі 200 грн, судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 114,70 грн, а всього
на загальну суму 1 454,03 грн. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду
у розмірі 1 139,33 грн, моральну шкоду у
розмірі 200 грн, судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 114,70 грн, а всього
на загальну суму 1 454,03 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Зокрема, апелянт посилається на ті
обставини, що задовольняючи позовні
вимоги щодо стягнення матеріальної та
моральної шкоди суд не з'ясував причин
пошкоджень, завданих позивачам
внаслідок залиття квартири, а також на
те, що акти, на які посилаються
позивачі, як на докази обґрунтованості
своїх вимог, містять суперечливі
висновки як щодо причин залиття так і
щодо конкретної кімнати, яка
пошкоджена. У зв'язку із викладеним та
через те, що судом не з'ясовано
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між заподіянням шкоди та діями
відповідача, суд прийшов до
помилкового висновку про необхідність
часткового задоволення позову, а тому
рішення підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_2 -

ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та
просив її задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_8 проти апеляційної
скарги заперечував, просив суд рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 14 листопада 2013 року залишити
без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивачам належить на праві
приватної,спільної часткової
власності квартира АДРЕСА_1, в якій вони
зареєстровані та проживають, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло та довідкою ТОВ
«Київжитлосвіт» № 4859 (форма № 3) від 8
листопада 2013 року.

15 грудня 2012 року у зв'язку із
пошкодженням внутрішньо-квартирних
комунікацій гарячого водопостачання у
квартирі АДРЕСА_2 та власником якої є
відповідач по справі, відбулось
залиття квартири позивачів, про що
комісією у складі працівників ТОВ
«Київжитлосвіт» складено Акт від 27
грудня 2012 року, який затверджено
підписом директора ТОВ
«Київжитлосвіт».

Крім вказаного акту, комісіями - ЖЕК-1013,
КП «ЖЕК «Сирець» та ТОВ
«Київжитлосвіт» складено і інші акти,
зокрема від 12.04.2006, 13.04.2006 та 14.11.2008, з
яких вбачається, що залиття квартири
позивачів систематично відбувається з
квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2

Згідно положень статті 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками, серед іншого,
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

При цьому, відповідно до вимог частини1
статті 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновимправам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі Звітом № 103/13 від 5 серпня 2013
року, складеним оцінювачем ФОП
«ОСОБА_10» ОСОБА_9 про оцінки збитків,
завданих власнику квартири внаслідок
залиття, вартість майнової шкоди,
завданої ОСОБА_3 в результаті залиття
його квартири АДРЕСА_1, за цінами і
станом на час дослідження становить 3 418
грн.

Положеннями статей 319, 322 ЦК України
передбачено, що при здійсненні своїх
прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства. Власність
зобов'язує.Власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що знайшли своє підтвердження при
розгляді справи обставини наявності
спричиненої шкоди позивачам у зв'язку
із затопленням їх квартири з квартири,
що належить відповідачу. Зазначені
обставини, зокрема, мали місце у зв'язку
із неналежним обслуговуванням
сантехнічного обладнання мешканцями
квартири АДРЕСА_2.

Таким чином, висновки суду щодо
необхідності задоволення позову в
частині стягнення з відповідача на
користь позивачів матеріальної шкоди у
розмірі 3 418 грн, тобто по 1 139,33 грн на
користь кожного з позивачів є
законними та відповідають фактичним
обставинам справи.

Також на користь ОСОБА_3 з відповідача
підлягають стягненню кошти у розмірі 800
грн, як додаткові витрати, яких він
зазнав у зв'язку з проведенням
експертної оцінки для визначення
розміру спричиненої шкоди.

Законним є також висновок суду щодо
необхідності відшкодування позивачам
заподіяної моральної шкоди.

Пленумом Верховного Суду України в п. 3
постанови № 4 від 31.03.1995 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» звернуто
увагу на те, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Суд, вирішуючи спір, враховуючи вимоги
статті 1167 ЦК України, прийшов до
правильного висновку про те, що у
зв'язку із залиттям квартири позивачам
спричинену моральну шкоду, так як з
вини відповідача була пошкоджена
належна їм власність та виходячи із
засад розумності та справедливості
вірно визначив розмір такої шкоди.

Судом правильно вирішено питання про
розподіл судових витрат по справі у
відповідності до вимог статті 88 ЦПК
України.

З приводу доводів апеляційної скарги
щодо того, що суд не з'ясував причин
пошкоджень, завданих позивачам
внаслідок залиття квартири та щодо
того, що ним не з'ясовано наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
заподіянням шкоди та діями відповідача
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як передбачено статтею 1166 ЦК України,
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, всупереч зазначеним нормам
закону, відповідач, заперечуючи проти
заявлених позовних вимог та оскаржуючи
рішення суду першої інстанції не
спростував спричинення заподіяної
шкоди з його вини.

Враховуючи зібрані по справі докази та
фактичні обставини та те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що доводи апеляційної скарги
на висновки суду першої інстанції не
впливають.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених ст. 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 14 листопада 2013 без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко