Справа № 127/701/14-ц
Провадження № 2/127/1485/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
казначейської служби України у м.
Вінниці Вінницької області про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2014 року звернувся
до суду з даним позовом, мотивуючі свої
позовні вимоги тим, що постановою
Вінницького міського суду від 18.04.2013 по
справі за №127/7232/13 його було визнано
винним у вчинені правопорушення
передбаченого ст. 173 КУпАП та
застосовано адміністративне стягнення
у виді сими діб адміністративного
арешту та було направлено до спец
приймальника для осіб підданих
адміністративному арешту для його
відбування.

26.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою на вище вказану
постанову. Рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 27.05.2013
апеляційна скарга була задоволена
частково, постанова Вінницького
міського суду Вінницької області від
18.04.2013 щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП була
скасована, адміністративне
провадження за ст. 173 КУпАП було закрито
в зв'язку з відсутності в діях ОСОБА_1
адміністративного правопорушення.

Наполягає, що внаслідок незаконно
накладення адміністративного
стягнення у виді адміністративного
арешту він зазнав значних матеріальних
витрат а саме: оплата квитків в дві
сторони з напрямку смт. Крижополя до м.
Вінниці та у зворотному напрямку під
час виклику його до суду; оплата
квитків в дві сторони з напрямку смт.
Крижополя до м. Вінниці та у зворотному
напрямку для виїзду до Прокуратури
міста Вінниці для дачі своїх свідчень;
оплата за виготовлення копій
документів та виготовлення позовної
заяви до суду; оплата за приниження
його честі та гідності якого він зазнав
під час відбування арешту в відділенні
для осіб підданих адміністративному
арешту; оплата за душевне страждання та
хвилювання, якого він зазнав у зв'язку
незаконно накладеним адміністративним
стягненням у виді адміністративного
арешту; оплата квитків в обидві сторони
з напрямку смт. Крижополя до м. Києва та
у зворотному напрямку для виїзду на
зустріч з членом Вищої кваліфікованої
комісії суддів України; оплата за
надання юридичної консультації; оплата
за незаконне позбавлення волі протягом
семи діб та інші виплати.

Суму матеріальної шкоди оцінює в 3046,76
гривень, суму моральної шкоди 10300,00
гривень, загальна сума стягнень
становить 13346,76 гривень.

Зазначає, що у зв»язку із незаконно
накладеним адміністративним
стягненням він був позбавлений права
на вільне пересування, на чесний та
справедливий суд, права на гідне
ставлення до себе під час розгляду
судової справи, права на повагу до його
честі та гідності та інші права, які
закріплені Конституцією України,
Декларацією з прав людини та іншим
міжнародним договорам. Перебування в
місці для осіб підданим
адміністративному арешту призвело до
порушення його нормальних життєвих
зв»язків, погіршення відносин з
оточуючими, його почали сторонитись
знайомі, друзі, родичі, сусіди.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги, уточнив суму
позову, додавши чеки за його проїзд з
смт. Крижопіль до м. Вінниці на судове
засідання по даній справі та за
бронювання квитка, просив суд стягнути
з відповідача і зазначені витрати.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти позову,
пояснила, що не є належним
відповідачем, про що надала суду
письмові заперечення, наголосила, що
зазначені виплати не передбачені у
видатках місцевого бюджету. Крім того,
управління не перебувало у відносинах
з позивачем, а тому не вчиняло жодних
протиправних дій.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції
України права та свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК
України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування
запобіжного заходу, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у
вигляді арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Слід також зазначити, що право на
відшкодування шкоди у повному обсязі
гарантоване також ч. 5 ст. 5 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, норми
якої згідно із ст.17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" є джерелом національного
права. У відповідності до якої, кожен,
хто є потерпілим від арешту або
затримання, здійсненого всупереч
положенням цієї статті, має
забезпечене правовою санкцією право на
відшкодування.

Так, дійсно постановою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18 квітня 2013 року ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 173
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді 7 діб
адміністративного арешту (а.с. 20).

Постановою Апеляційного суду
Вінницької області від 27 травня 2013 року
постанову судді Вінницького міського
суду Вінницької області від 18 квітня 2013
року щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП
скасовано, закрито адміністративне
провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 173
КУпАП в зв»язку з відсутністю в діях
ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення (а.с. 21-24).

Також в матеріалах справи наявні
ксерокопії квитків на автобус, на
трамвай та тролейбус, та відповідних
чеків, які позивачем придбавались в 2013
році у зв»язку із зазначеними вище
обставинами (а.с. 18-19).

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 4 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" відшкодування
моральної шкоди провадиться у
разі, коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове
розслідування, прокуратури і суду
завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до
порушення його нормальних
життєвих зв'язків, вимагають
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Моральною
шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Сам порядок відшкодування моральної
шкоди передбачений Законом України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду" від 1
грудня 1994 року, відповідно до п. 2 ст. 1, п.
4 ст. 2, п. 5 ст. 3 якого передбачено право
на відшкодування моральної шкоди в
разі незаконного накладення штрафу та
в звязку з закриттям справи про
адміністративне правопорушення.

Відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Разом з тим, слід зазначити, що
відповідно до ст.ст. 170, 176 ЦК України
держава здійснює цивільні права та
обов'язки через органи державної влади
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом, а тому в
деліктних правовідносинах
зобов'язання держави виконує Державна
казначейська служба України, на яку
покладена функція по здійсненню
управління наявними коштами
Державного бюджету України.

Згідно до вимог ст. 25, п. 9 розділу VІ
Прикінцеві та перехідні положення
Бюджетного Кодексу України, п. 35
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 2011 року № 845 виконання
судових рішень, які передбачають
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури, а також
судів здійснюється Державним
казначейством України за
вимогою органів державної
виконавчої служби України за
черговістю їх надходження, за рахунок і
в межах бюджетних асигнувань,
затверджених у Державному бюджеті
України на цю мету. Такий порядок
передбачений й п. 1.3 Порядку,
затвердженого наказом Державного
казначейства України від 04.02.2008 року N 39.

Тобто, виконання судових рішень, які
передбачають відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури, а також судів,
здійснюється Державною казначейською
службою України.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу
України центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Відповідно до п. 8 ст. 7 Бюджетного
кодексу України бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Згідно зі ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення. Бюджетні призначення
встановлюються законом про Державний
бюджет України.

З пояснень відповідача вбачається, що у
зв'язку з тим, що в Управлінні Державної
казначейської служби України у м.
Вінниці Вінницької області відсутні
бюджетні призначення на відшкодування
шкоди, то і рахунки на зазначені цілі не
відкривалися. Стягнення шкоди з
будь-яких інших рахунків Державного
бюджету, які відкриті в управлінні,
призведе до їх нецільового
використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Оскільки позивач такого
клопотання не заявляв, а суд
позбавлений можливості самостійно
визначати та залучати відповідача по
справі, безпосереднє стягнення
моральної та матеріальної шкоди з
Управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області є таким, що не відповідає
Закону. При цьому суд сприяв позивачу у
здійсненні прав позивача, розяснював
йому процесуальні наслідки вчинення
або невчинення процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
Державна казначейська служба України
не є самостійним відповідачем по
справам, в якій йдеться про
відшкодування завданих моральних
страждань, або майнової шкоди, крім
випадків, коли така шкода завдана
безпосередньо діями посадових осіб
Державної казначейської служби.

В усіх інших випадках
відповідачем по справам має виступати
той орган, діями посадових осіб якого
завдано таку шкоду, а Державна
казначейська служба України по таким
справам може бути співвідповідачем,
оскільки вона є виконавцем судового
рішення, та рішення про стягнення
відповідних сум за рахунок державного
бюджету здійснюється Державною
казначейською службу України.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про неможливість
задоволення позовних вимог позивача
про стягнення завданої йому
матеріальної та моральної шкоди з
Управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області в звязку з предявленням позову
до неналежного відповідача.

Як вбачається з п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 року № 5 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду" при пред'явленні позову до
частини відповідачів суд не вправі зі
своєї ініціативи і без згоди позивача
залучати інших відповідачів до участі
у справі як співвідповідачів. Суд
зобов'язаний вирішити справу за тим
позовом, що пред'явлений, і відносно тих
відповідачів, які зазначені в ньому.

На підставі вищевикладеного,
керуючись Конституцією України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
Законом України "Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини",
ст.ст. 23, 170, 176, 1167, 1176 ЦК України, Законом
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", Бюджетним кодексом України,
ст.ст. 3, 4, 10, 33, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області про відшкодування шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.

Суддя: