Справа №582/234/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - ДіскаНомер провадження
22-ц/788/233/14 Суддя-доповідач - Семеній
Лідія. Іванівна. Категорія - 45
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Бойка В. Б., Кононенко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 09
грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова»,

третя особа - відділ Держземагенства у
Недригайлівському районі Сумської
області,

про визнання договору оренди землі
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 09 грудня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення його позову.

Він вказує, що позивач, як новий власник
землі, у письмовій формі висловив свою
незгоду на державну реєстрацію
договору оренди землі, а також
повідомив про смерть попереднього
власника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
згоди по всім істотним умовам договору
з ним не досягнуто, його волевиявлення
на укладення цього договору також
відсутнє. Крім того, суд не звернув
уваги на те, що умови договору
суперечать вимогам земельного
законодавства.

Сторони належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, але в
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що спірний договір відповідає
вимогам чинного законодавства, на
момент його укладення сторонами було
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах договору, а тому відсутні
підстави для визнання його недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Так, судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії СМ №117008 від
28.10.2004 року ОСОБА_4 на праві приватної
власності належала земельна ділянка
кадастровий номер 02:002:0044,
02:002:0149 загальною площею 3,4911 га,
розташована на території
Деркачівської сільської ради
Недригайлівського району Сумської
області, призначенням якої є ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с.62).

01 вересня 2010 року між ОСОБА_4 та
сільськогосподарським ТОВ
«Дружба-Нова» було укладено договір
оренди вказаної земельної ділянки
кадастровий номер 02:002:0044,
02:002:0149 площею 3,4911 га, належної
ОСОБА_4 Даний договір зареєстрований у
Недригайлівському районному відділі
Держкомзему, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 22
липня 2011 року за №05429 (а.с.58-60).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_4 її онук ОСОБА_2,
позивач у справі, успадкував
вищевказану земельну ділянку (а.с.17).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
ОСОБА_2 вважає, що спірний договір
оренди землі суттєво порушує його
права, як нового власника земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення, посилається на те, що він
неодноразово звертався до відділу
Держкомзему у Недригайлівському
районі із заявами не реєструвати
зазначений договір через
невідповідність вимогам закону
окремих його пунктів (п.п. 2.3, 3.2, 6.2, 9.3,
12.5), вказує, що між ним та відповідачем
відсутня згода у належній письмовій
формі за всіма істотними умовами
договору, тому просить визнати спірний
договір недійсним вцілому.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
(зміст правочину, необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину, форма правочину,
реальне настання правових наслідків,
врахування інтересів дітей при
укладенні правочину).

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV, в
редакції від 17 серпня 2010 року,
визначені істотні умови договору, а
також зазначено, що відсутність у
договорі однієї з істотних умов, а
також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19
цього Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Зі змісту оспорюваного договору
вбачається, що такі істотні умови як
об'єкт оренди, строк дії договору,
орендна плата, умови використання,
збереження земельної ділянки, умови і
строки передачі земельної ділянки в
оренду, умови повернення земельної
ділянки, обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки, ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини,
відповідальність сторін в цьому
договорі передбачені, свою згоду на ці
та інші умови договору ОСОБА_4 надала
шляхом підписання спірного договору 01
вересня 2010 року.

Посилання ОСОБА_2 на те, що фактично він
згоди на укладення договору оренди не
надавав висновків суду першої
інстанції не спростовує, оскільки
договором передбачене збереження
чинності його умов при зміні власника
землі (п.п.12.8 п.12), а узгодження істотних
умов з новим власником землі договором
та законом не передбачене.

З цих підстав доводи позивача щодо
недотримання письмової форми
правочину є безпідставними.

З аналізу пунктів 3. 2 та 12. 5 спірного
договору оренди слідує, що ці умови
відповідають положенням ст.ст.32, 33
Закону України «Про оренду землі», у
редакції, яка діяла на момент укладення
договору.

За таких обставин, висновок місцевого
суду про відсутність підстав для
визнання договору оренди недійсним є
законним і обґрунтованим.

Посилання апелянта на незастосування
судом положень Розділу Х Земельного
кодексу України (п.14, п.п. «б» п.15) є
помилковими, оскільки умовами
оспорюваного договору, зокрема п.6.2, не
передбачено відчуження земельної
ділянки, а обумовлена в п.9.3 договору
можливість вносити право оренди до
статутного фонду у порядку та на умовах
визначених законодавством не
суперечить положенням ч. 5 ст. 93 ЗК
України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
містять обставин, які є підставою для
зміни чи скасування оскарженого
рушення.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Недригайлівського районного
суду Сумської області від 09 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -