Провадження № 2/258/3789/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2014 року
м. Донецьк

Кіровський районний суд м. Донецька у
складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі - Ярошенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу»,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, в якому просить розірвати
шлюб між нею та відповідачем з тих
підстав, що сімейні відносини між
сторонами не склалися, у них різні
характери, виховання та погляди на
подружнє життя. Подружні відносини
сторони не підтримують, не ведуть
спільне господарство. На даний час
шлюбні стосунки між сторонами
остаточно були припинені, а за таких
обставин позивачка дійшла висновку про
необхідність розірвання даного шлюбу
та звернулася до суду. Примирення між
ними не можливе і позивачка проти цього
категорично заперечує, оскільки
втратила до відповідача будь-які
почуття любові та поваги.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася у встановленому
законом порядку, однак надала до суду
заяву з проханням розглянути справу
без її участі, де також підтримала
позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку, однак надав до суду
заяву, згідно якої позов визнав, не
заперечував проти розірвання шлюбу та
просив розглянути справу без його
участі.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК)
установив наступне.

Так, між сторонами було зареєстровано
шлюб 18.10.2003 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції м.
Донецька, актовий запис № 427.

Сторони мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_2, серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4,
серії НОМЕР_5.

Шлюбні відносини сторони не
підтримують, спільне господарство не
ведуть. Основною причиною припинення
сімейних відносин є те, що сторони
втратили взаєморозуміння, почуття
любові й поваги один до одного, а також
єдність цілей та мети створення та
існування спільної сім'ї. Сторони є
різними за характером людьми, у них
різні погляди на побутові питання, а
також різні життєві позиції.

На примирення позивачка не згодна,
обґрунтовуючи це тим, що відновлення
сім'ї є неможливим, через що суд не
вважає за необхідне вживати заходів
щодо примирення сторін. Майнового
спору між сторонами судом не
встановлено.

Після розірвання шлюбу позивачка
просить суд залишити прізвище -
«ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне
значення. Відповідно до ч. 2 ст.114
Сімейного кодексу України - у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки
позивач наполягає на розірванні шлюбу,
то відповідно відмова в розірванні
шлюбу буде примушенням до шлюбу та
шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу
України - документом, що засвідчує факт
розірвання шлюбу судом, є рішення суду
про розірвання шлюбу, яке набрало
законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що заява про розірвання шлюбу
відповідає дійсній волі дружини та
чоловіка і що після розірвання шлюбу не
будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їх дітей, а
тому шлюб між сторонами необхідно
припинити шляхом його розірвання.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тобто з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений
позивачем судовий збір в розмірі 229,40
грн.

Враховуючи викладене, та керуючись
ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного
кодексу України, ст.ст.10,11,88,209,212,213-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання
шлюбу» - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 18.10.2003 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ленінського районного управління
юстиції м. Донецька, актовий запис № 427 -
розірвати.

За вибором позивачки її прізвище
«ОСОБА_1» залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
О.С. Леонов