Провадження № 2/537/118/2014
Справа № 537/6275/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року року Крюківський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді - Степури А.А.,
при секретарі - Грицьковій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, відповідно до якого просив
суд винести рішення, яким стягнути на
його користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в
сумі 30000,00 грн. завдану йому внаслідок
злочину.

Свої вимоги мотивував тим, що 24 грудня
2013 року близько 11.30 год. ОСОБА_2 у барі
«Василь» в м.Кременчуці по вул.. Ново
Червоноармійській,10 на грунті раптово
виниклих неприязних відносин вчинив
бійку з ОСОБА_1 в результаті якої
реалізуючи свій злочинний намір
спрямований на нанесення тілесних
ушкоджень намагаючись влучити в
обличчя, наніс йому удар рукою від
якого він захистився лівою рукою і в
результаті чого у нього виникли
тілесні ушкодження у вигляді перелому
шиловидного виросту лівої променевої
кістки зі зміщенням уламків, які за
ступенем тяжкості відносяться до
тілесних ушкоджень середнього ступеню,
за ознакою тривалого розладу здоров'я.
Вироком Крюківського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від
5.09.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122
КК України та призначено покарання у
вигляді двох років обмеження волі
відповідно до ст.. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з
іспитовим строком на 1 рік. В результаті
вчиненого відносно нього злочину йому
ОСОБА_2 завдано моральну шкоду, яка
полягає в наступному. Він є пенсіонером
за віком і до виходу на пенсію більше 30
років він працював сталеваром на КСЗ,
декілька раз керівництво заводу
виносило йому подяку за відмінну працю
та заносили портрет на заводську дошку
пошани. Все його життя він мешкає в
районі Раківки де має багато знайомих,
колег по роботі, родичів та друзів.
Після всього цього з нього глузували
знайомі та колеги по роботі, що він
такий чоловік який переплавив тонни
сталі не зміг дати відсіч злочинцю та
захисти свою честь. Він тривалий час
був позбавлений можливості
реалізувати свої уподобання та
бажання, як людина яка вела досить
активний спосіб життя. Усю роботу по
дому звик робити самотужки власними
руками, та після перелому всю роботу по
прибиранню снігу на подвір'ї
виконувала дружина. Він зазнав
душевних страждань та хвилювань. Йому
було зіпсовано Новорічні та Різдвяні
свята, він не зміг приділити онукам під
час їхніх зимових канікул та надати
допомогу своїй 88 річній матері. В
результаті травми у вигляді перелому
шиловидного виросту лівої променевої
кістки зі зміщенням уламків його ліва
рука не функціонує повністю і він її не
може використовувати повною мірою.
Крім цього, протиправні дії
відповідача спричинили порушення його
звичного життєвого укладу, тому що в
нього з'явилася необхідність
відстоювати свої права у судовому
порядку, витрачаючи на це багато часу.
Він пережив та переживає нервовий
струс який полягає в тому, що він
хвилюється за те, що ліва рука може
остаточно і не відновитись після
травми, що до речей й не виключають
лікарі. Тривале перебування в
психічній напрузі спричинило за собою
соматичні зміни в організмі, а саме
розлад сну, повою фобій. Завдану йому
моральну шкоду він оцінює в 30000,00 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав у повному
обсязі з підстав, що в ньому зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
надав суду свої заперечення проти
позову, а саме те, що він не вважає себе
винним у вчиненні злочину відносно
ОСОБА_1, про що він заявляв під час
розгляду кримінальної справи, оскільки
не спричиняв останньому тілесних
ушкоджень. При розгляді кримінальної
справи ОСОБА_1 заявив цивільний позов
про стягнення з нього моральної шкоди в
розмірі 5000 грн. та матеріальної шкоди в
розмірі 5000 грн. На даний час ОСОБА_1 має
бажання отримати з нього в рахунок
відшкодування моральної шкоди вже 30000
грн. Він не розуміє, що змінилося в житі
позивача з 14.06.2013 року, тобто з моменту
надання позовної заяви про стягнення з
нього матеріальної та моральної шкоди
яка була ним заявлена в ході судового
розгляду кримінальної справи за його
обвинуваченням і по теперішній час.
Позивач зазначає в позовні заяві, що
він є пенсіонером, благопристойною
особою, має сім'ю, дружину, онуків. Але
йому не зрозуміло, що робила ця
благопристойна особа, пенсіонер в 11.30
годин ранку в барі «Василь». З моменту
заподіяння травми ОСОБА_1 минув вже рік,
оскільки конфлікт трапився 24 грудня 2012
року. Підтвердив, що вирок Крюківського
районного суду м.Кременчука від 5.09.2013
року за яким його визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.122 КК України не оскаржував.

Представник відповідача - ОСОБА_3,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню у сумі 5000 грн., оскільки
позивачем не надано достатніх доказів
на підтвердження заяв дання моральної
шкоди на досить значну суму 30000 грн.
Позивачем суду не надано жодного
доказу з приваду спричинення йому
моральної шкоди, а саме не надано
медичний висновок лікаря, щодо
проведення медичних заходів по
відновленню діяльності руки після
отриманої травми. В разі наявності
таких досить серйозних психічних
розладів, про які зазначив в своїй
позовній заяві ОСОБА_1, а саме розладів
сну та незрозумілих фобії на
підтвердження зазначеної позивачем
психічної напруги позивач мав надавати
до суду відповідні висновки лікаря -
психіатра про психічний стан здоров'я.
Також, прохала суд при винесенні
рішення врахувати, що на утриманні
відповідача перебувають двоє
малолітніх дітей та дружина, яка на
даний час знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною. А на момент
досудового слідства по справі його
дружина ОСОБА_4 була вагітна другою
дитиною. Переживши образи з боку
ОСОБА_1, хвилювання за його долю увесь
період досудового та судового слідства
по справі, переживши нервовий струс,
оскільки на час виникнення конфлікту
вона була вагітна, на даний час
відповідач з дружиною мають великі
проблеми зі здоров'ям останньої та
великі витрати на її лікування.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача та його представника,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Вироком Крюківського районного
суду м.Кременчука від 5.09.2013 року, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочину, що
передбачений ст..122 ч.1 КК України та
призначено покарання у вигляді років
позбавлення волі відповідно до ст.. 75 КК
України звільнено його від відбування
призначеного судом покарання,
встановивши один рік іспитового
строку, цивільний позов потерпілого
ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Відповідно до вказаного вироку
суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що
останній 24.12.2013 року, близько 11.30 години
ранку, наніс удар рукою гр-ну ОСОБА_1, в
результаті чого завдав останньому
тілесні ушкодження середньої тяжкості
у вигляді перелому шиловидного виросту
лівої променевої кістки із зміщенням
уламків.

Згідно ст.49 КПК України
потерпілим визнається особа, якій
злочином заподіяно моральну, фізичну
або майнову шкоду. У справах про
злочини, внаслідок яких сталася смерть
потерпілого, права, потерпілого, мають
його близькі родичі.

Згідно ст..28 КПК України особа, яка
не пред'явила цивільного позову в
кримінальній справі, а також особа,
цивільний позов якої залишився без
розгляду, має право пред'явити його в
порядку цивільного судочинства.

Тобто у ОСОБА_1 наявні передбачені
Законом підстави для звернення до суду
з позовом про відшкодування моральної
шкоди до особи, що вчинила злочин.

Згідно ст..61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно ст..23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№4 "Про судову практику у справах про
відшкодування моральної шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ст.1177 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі, яка
потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону. Шкода завдана
потерпілому внаслідок кримінального
правопорушення, компенсується йому за
рахунок Державного бюджету України у
випадках та порядку, передбачених
законом..

На підтвердження моральної
завданої йому моральної шкоди позивач
надав виписку з амбулаторної карти
амбулаторного хворого, з якого
вбачається, що він двічі 25.12.2012 та 22.07.2013
року звертався до лікаря
поліклінічного відділення 2-ї міської
лікарні , де йому призначалось
лікування та довідку про проходження
рентгеноскопії 12.02.2014 року.

За клопотанням позивача судом
дослідженого матеріали кримінального
провадження №1-кп/537/218/2013 за
обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України. Згідно вказаних матеріалів
встановлено, що обставини завданих
позивачу тілесних ушкоджень
досліджувалися про проведенні
судово-медичних експертиз відносно
ОСОБА_1, а саме №41 від 09.01.2013 року та №747
від 26.06.2013 року. З вказаних експертиз
вбачається, що позивач 24.12.2012 року
отримав травму. Після чого звернувся до
3-ї міської лікарні, де йому зробили
рентген зйомку та відпустили додому.
Отриманий рентген знімок №56 від 09.01.2013
року ОСОБА_1 надав експерту.

Інших документів на
підтвердження лікування після
отриманої травми позивачем не надано.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
для своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх
позовних вимог інших належних доказів
не надав. Залишились непідтвердженими,
ні подальші моральні страждання, ні
наявність тривалого лікування, ні
значні зусилля щодо реабілітації після
нанесеної травми та погіршення роботи
руки, пов*язані з діями відповідача.

Враховуючи зазначені та
підтверджені позивачем характер та
обсяг душевних і психічних страждань,
характер немайнових втрат, тяжкість
вимушених змін у її життєвих стосунках,
відсутність можливості для
відновлення попереднього стану та
зважаючи на положення Постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди, з
урахуванням встановлених судом
обставин справи, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, підлягають частковому
задоволенню в розмірі 8000 грн.

Оскільки позов підлягає частковому
задоволенню, то із відповідача на
користь держави на підставі ст..88 ЦПК
України необхідно стягнути судові
витрати пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст..ст 23, 1167, 1168, 1187 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 8000 (вісім тисяч) грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 97
грн. 44 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.02.2014
року.

Суддя:
Степура А.А.