Справа № 729/1321/13-ц Провадження №
22-ц/795/95/2014 Головуючий у I інстанції
-Бойко В. І. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бойко О.В., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
просять скасувати рішення
Бобровицького районного суду від 14.11.2013
року, яким позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
задоволено частково, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що оскаржуване рішення є
необґрунтованим, а його висновки не
відповідають обставинам справи.

Апелянти в скарзі зазначають, що хоча у
договорі купівлі-продажу і зазначена
вартість будинку за адресою АДРЕСА_1 35
000 грн., будинок знаходився в аварійному
стані та був не придатний для
проживання.

Апелянти посилаються, що судом
безпідставно було відмовлено в
клопотанні відповідачів щодо виклику
та допиту в якості свідків позивача
ОСОБА_5, а також громадян ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, судом безпідставно не прийнято
до уваги свідчення відповідачів та
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Не
погоджуються з висновком суду про
стягнення моральної шкоди в розмірі 4000
грн., вважають, що визначена вартість
моральної шкоди є необгрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянтів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників позивача
ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_5
35000,00 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, пов»язаної із
знищенням належного йому будинку
АДРЕСА_1 та 4000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив з доведеності
вини відповідачів у заподіянні шкоди.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, оскільки судом першої інстанції
обставини справи з"ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Виходячи з положень ст. 216 ЦК України,
відповідно до якої у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування. Якщо у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано
збитків та моральної шкоди, вони
підлягають відшкодуванню винною
стороною.

Крім того, відшкодування збитків та
моральної шкоди, завданої у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину,
здійснюється винною стороною за
загальними правилами, встановленими
для зобов'язань, що виникають із факту
заподіяння шкоди в порядку визначеному
§ 1 гл. 82 ЦК України.

Згідно ст. 1166 ЦК України та п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року N 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" (зі
змінами) шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року « Про судову практику в справах
про відшкодування моральної шкоди « із
змінами , внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду України № 5 від
25.05.2001 року, на осіб, які заподіяли
моральну шкоду спільно
(взаємопов»язаними, сукупними діями,
або діями з єдиним наміром),
покладається солідарна
відповідальність по її відшкодуванню.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу житлового будинку від
13.06.2009 року ОСОБА_5 передав у власність
ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Продаж вчинено за 35000 грн. (а.с. 6).

Рішенням Бобровицького районного суду
від 13.12.2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області, договір
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, визнано недійсним.

Наступним рішенням Бобровицького
районного суду від 17.04.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області, в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про стягнення 35000 грн. отриманих
за цивільно-правовою угодою,
відмовлено. Рішеннями судів
встановлено факт неотримання ОСОБА_5
від ОСОБА_1 грошових коштів за проданий
будинок в сумі 35000 грн., та встановлений
факт отримання вказаних грошей ОСОБА_11,
встановлений факт введення покупцем
ОСОБА_1 продавця ОСОБА_5 в оману при
відчуженні будинку, а також здійснення
покупцем демонтажу придбаного будинку,
зазначеними рішенння встановлено, що
вартість будинку з надвірними
будівлями, що знаходився в АДРЕСА_1
становила 35000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи.

За таких обставин, необґрунтованими є
доводи апеляційної скарги щодо
визначення розміру завданих збитків з
врахуванням знаходження будинку на
момент укладення договору
купівлі-продажу в аварійному стані та
не придатністю для проживання,
виходячи з положень ст. 632 ЦК України.

З акту обстеження садиби за адресою:
АДРЕСА_1, складеного депутатом
Бобровицької міської ради Оліфір Є.С.
08.02.2013 року, вбачається, що житловий
будинок за вказаною адресою відсутній
(розібраний), на території садиби груди
будівельного сміття, рештки цегли. Зі
слів сусідів, будинок було розібрано та
вивезено у 2010 році сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, їм допомагали друзі.

Виходячи з зазначеного вище,
апеляційний суд вважає, що з
відповідачів на користь позивача
правомірно стягнуто як матеріальну так
і моральну шкоду в солідарному порядку,
як це регламентовано приписами ст. 1190
ЦК України, оскільки в обґрунтування
підстав заявленого позову позивач
посилався, як на положення ст. 216 ЦК
України, так і на положення ст.ст. 22, 23,
1166, 1167 ЦК України.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідачів покладено
обов'язок доведення відсутності їх
вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог, як
вбачається на підтвердження
заперечень проти позову відповідачами
не надано жодного доказу.

Суд апеляційний з дотриманням ч. 4 ст. 10,
ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 137 ЦПК України сприяв
всебічному й повному з'ясуванню
обставин справи, та пропонував
сторонам надати докази на
підтвердження тих обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Суду було надано відповідь КП
«Ніжинське міжміського бюро технічної
інвентаризації» від 27.12.2013 року №
01-34/1142, з якої вбачається, що відповідно
до матеріалів інвентаризаційної
справи останні відомості є лише станом
на 12.06.2009 року, вартість об»єкту
становила 16298 грн. Визначити вартість
станом на 2013 рік не має можливості,
оскільки об»єкт знесений. Віртуальна
інвентаризаційна оцінка об»єкту не
передбачена нормативами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку
заподіяно позивачу у зв»язку з
пошкодженням майна та протиправною
поведінкою, судом враховано, що
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов"язана
з розміром цього відшкодування, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки визначений
судом розмір грошової компенсації на
відшкодування моральної шкоди є
розумним, виваженим та справедливим.

Доводи апеляційної скарги, щодо
порушення судом норм процесуального
права щодо допиту свідків, не
заслуговують на увагу апеляційного
суду, оскільки, як вбачається з журналу
судового засідання (а.с. 76-88) від 18.10.2013
року головуючим були роз"яснені права,
як це регламентовано нормами ЦПК
України та допитані свідки по справі,
покази яких були оцінені в порядку ст.
212 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, рішення суду
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а
тому скасуванню не підлягає.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду І інстанції
перевірено в межах доводів апеляційної
скарги і підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 14 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: