ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" січня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Дубаса
В.А.,

при секретарі -
Іващенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ОМЕГА» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в порядку регресу -

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ПАТ «АСК «ОМЕГА»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, в порядку регресу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказував на те, що 06.07.2011 року з вини
відповідача ОСОБА_2 сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль «Деу» д.н.з. НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_4 Власник
автомобіля «Деу» д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_3,
звернулась до ПАТ «АСК «ОМЕГА» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, з яким 28.07.2010 року було
укладено договір добровільного
страхування наземного траспорту
автомобіля «Деу» д.н.з. НОМЕР_4.
Відповідно до платіжного доручення
№3332 від 07.09.2011 року ПАТ «АСК «ОМЕГА»
виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування за ремонт автомобіля
«Деу» д.н.з. НОМЕР_4 у сумі 4134 грн. 14 коп.

З огляду на викладене, ПАТ «АСК «ОМЕГА»
просить суд стягнути з ОСОБА_2 вказану
шкоду у порядку регресу.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, однак подав до
суду заяву про розгляд справи у
відсутність представника позивача,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив, заяви про розгляд справи
у його відсутність до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до ст.ст.169
ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки
представник позивача не заперечував
проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 06.07.2011 року о. 21.25 год. в м.Києві у
дворі будинку по просп. Бажана, 5,
керуючи автомобілем «Чері» д.н.з.
НОМЕР_5 під час руху заднім ходом не
переконався, що це буде безпечно,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_4 під
керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до
пошкодження транспортних засобів, чим
порушив п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, вчинив
правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду
м.Києва від 05.09.2011 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляду
штрафу (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6,
виданого РВ ДДАІ УМВС України,
власником з автомобіля «Деу» д.н.з.
НОМЕР_4 є ОСОБА_3 (а.с. 9 зворот), яка 07.07.2011
року звернулась до ПАТ «АСК «ОМЕГА» із
заявою про відшкодування
матеріального збитку, отриманого в
результаті ДТП, згідно договору
добровільного страхування наземного
транспорту №011-07-0591-11 від 28.07.2010 року
(а.с. 3-4).

Згідно страхового акту №8225-Т
пошкодження транспортного засобу
«Деу» д.н.з. НОМЕР_4 визнано страховим
випадком та призначено до виплати у
якості страхового відшкодування 4134
грн. 14 коп. (а.с. 7 зворот).

Позивач у справі відповідно до
платіжного доручення №3332 від 07.09.2011
року переказав 4134 грн. 14 коп. ОСОБА_3
страхове відшкодування вартості
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу «Деу»
д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. 8).

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо). Не вважається володільцем
джерела підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор і
т.ін.).

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV, а для суброгації відповідно до
статті 993 ЦК України і статті 27 Закону
України «Про страхування» встановлено
особливий правовий режим. При
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Оскільки при суброгації
відбувається заміна особи в
зобов'язанні, тому з урахуванням
положення статті 515 ЦК суброгація
застосовується лише до майнового
страхування.

Згідно зі ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи зі встановлених обставин
справи суд приходить до висновку, що
перехід права вимоги від
страхувальника (ОСОБА_3) до страховика
(ПАТ «АСК «ОМЕГА») у даному випадку є
суброгацією, а не регресом. При
суброгації нового зобов'язання не
виникає, а відбувається заміна
кредитора: потерпілий (а ним є
страхувальник або вигодонабувач)
передає страховику своє право вимоги
до особи, відповідальної за
спричинення шкоди, внаслідок чого
страховик виступає замість
потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не
надано жодних належних та допустимих
доказів в заперечення позовних вимог,
не здобуто таких доказів і в ході
судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ґрунтуються на вимогах
закону, обставини справи підтверджені
певними засобами доказування, а тому
позовну заяву необхідно задовольнити,
однак стягнути з відповідача завдану
матеріальну шкоду необхідно у порядку
суброгації, а не регресу.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ОМЕГА» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Сумської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ОМЕГА» (,
розташоване за адресою: м.Київ, вул.
Обсерваторна, 17-А) суму страхового
відшкодування у розмірі 4134 грн. 14 коп.
та витрати по сплаті судового збору у
сумі 229 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС