Справа № 180/865/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі : головуючого Хомченко С.І.

при секретарі Назаренко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа житлово-будівельний кооператив ДУ-1 про поділ майна та визнання права власності на 1/4 квартири -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу ДУ-1 про поділ майна та визнання права власності на квартиру № 81, що по вул. Ювілейний квартал, 1 у м.Марганець.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у вересні 1977 року розірвав з ОСОБА_4 шлюб, однак в 1974 році внесли як подружжя перший внесок за кооперативну чотирьохкімнатну квартиру № 81, що по вул. Ювілейний квартал у м.Марганець в сумі 290 рублів та вступили разом до кооперативу, сплачуючи при цьому з спільного сімейного бюджету поквартально гроші за квартиру. В подальшому він на своє імя отримав рішення Марганеької ради народних депутатів № 10 від 20 січня 1975 року про право власності на спірну квартиру. На час розірвання шлюбу ними спільно сплачено 3403,69 рублів, що становить половину від всієї вартості квартири. Про поділ квартири як спільної власності подружжя питання перед ОСОБА_4 не ставив, оскільки раніше домовились, що квартира залишиться сину ОСОБА_6 09 квітня 1992 року відповідачка отримала свідоцтво про право власності на квартиру, при цьому рішення переробила на своє імя, в якому зазначено, що вона являється одноособовим власником спірного помешкання. Про даний факт йому не було нічого відомо, довідався лише в січні 2013 року. Вподальшому виявилось, що ОСОБА_4 змінила навіть домову книгу, щоб ніде не було жодного сліду, що він був прописаний у ній. В 1993 році син одружився, відповідачка переїхала проживати у інше помешкання, залишивши квартиру сину та його сімї., у звязку з чим він був спокійний за своє майно, бо був впевнений, що квартира перейде сину. Зі слів сина йому було відомо про його домовленість з матірю, що останній буде їздити на заробітки, тим самим виплатить відповідачці вартість однокімнатної квартири. Потім син захворів на рак, помер, а відповідачка так і не переписала спірне житло на сина. Зазначає, що оскільки відповідачка не мала претензій до сімї сина, він сподівався, що квартира буде перепитсана на них, то вважав, що його майнове право на спільну квартиру не було порушено, а у січні 2013 року ОСОБА_4 порушила таке, виганяючи невістку з онукою з квартири. З цього часу він і довідався, що відповідачка оформила квартиру лише на себе.

Відповідачка позов не визнала, подала заперечення, в обґрунтування якого покликається на те, що являється власником квартири № 81, що по вул. Ювілейний квартал, 1 у м.Марганець. Позивач 06 вересня 1977 року виписався з спірної квартири, не проживав та не проживає у такій. Просить у задоволенні позову відмовити за спливом строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_4 підтримав та просить позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив, просить у задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Представник третьої особи ОСОБА_7 позов залишила на розсуд суду.

Суд, заслухавши сторони, опитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно рішення Марганецького народного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 1977 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_4, зареєстрований 19 серпня 1972 року в Ленінському домі щастя м.Дніпропетровська (актовий запис № 1211), розірвано (а.с.31).

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 392613, виданого 07 вересня 1977 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 192 (а.с.13).

Згідно ст. 44 КЗпШС УРСР шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ч.3 ст. 29 КЗпШС УРСР для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Як вбачається з ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи позивача ОСОБА_4 стосовно того, що про порушення свого права він довідався від невістки у січні 2013 року, коли останню з онучкою відповідачка виганяла з квартири, суд вважає необгрунтованими, оскільки дотримання чи порушення прав третіх осіб по інших правовідносинах, в даному випадку житлових, жодним чином не впливає на права та обовязки ОСОБА_4 по правовідносинах, про які він зазначає у своєму позові.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного і керуючись ст. 267 ЦК України, ст. ст. 57, 58, 59, 60, 212, 215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа житлово-будівельний кооператив ДУ-1 про поділ майна та визнання права власності на 1/4 квартири відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми при проголошенні рішення з дня отримання копії рішення.

Суддя: С. І. Хомченко