У х в а л а

27 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді
Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із вище указаним позовом,
посилаючись на те, що 7 травня 2009 року
між нею та відповідачкою було укладено
попередній договір, за умовами якого
відповідачка зобов'язалася продати їй
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку, площею 0,0692 га, за тією ж
адресою. Основний договір мав бути
укладений не пізніше 30 квітня 2010 року
за ціною, що за курсом Національного
Банку України, який буде діяти на день
укладення основного договору,
відповідатиме 169 тис. доларів США. При
підписанні попереднього договору вона
передала відповідачці аванс в розмірі
231 тис. грн, що станом на 7 травня 2009 року
за курсом Національного Банку України
становило 30 тис. доларів США. 2 липня 2009
року вони уклали договір про внесення
змін до попереднього договору, за яким
розмір авансу за попереднім договором
збільшено, відтак, вона передала ОСОБА_3
додатково грошові кошти у розмірі 76 395
грн, що за курсом Національного Банку
України становило 10 тис. доларів США.
Отже, загальна сума отриманого
відповідачкою авансу становила 307 395
грн, що за курсом Національного Банку
України складало 40 тис. доларів США.
Зазначала, що основний договір
протягом строку, встановленого
попереднім договором, так і не був
укладений, тому згідно з ч. 3 ст. 635 ЦК
України зобов'язання, встановлене
попереднім договором, було припинене.
Проте, незважаючи на припинення 30
квітня 2010 року попереднього договору,
відповідачка не повернула їй отриманий
за попереднім договором аванс.

У зв'язку з цим, позивачка, уточнивши
позовні вимоги, просила суд стягнути з
відповідачки суму авансу у розмірі 307 395
грн, інфляційні втрати в розмірі 26 128
грн 57 коп. за весь час прострочення, три
проценти річних від простроченої суми
в розмірі 25 619 грн 05 коп., штраф у розмірі
231 тис. грн, а також понесені нею судові
витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
30 травня 2013 року прийнято відмову
ОСОБА_5 в частині відмови від позовних
вимог про стягнення інфляційних втрат
та 3 % річних, рішення районного суду в
цій частині скасовано, провадження у
справі закрито.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
30 травня 2013 року рішення районного суду
скасовано в частині стягнення авансу
та в цій частині ухвалено нове рішення
про задоволення позову ОСОБА_5 Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму авансу
у розмірі 307 395 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 30
травня 2013 року відмовлено на підставі
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. ст. 526, 635 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, про
перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

Наведені заявником доводи з посиланням
на рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року
не містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставою для
перегляду судових рішень, оскільки із
доданого до заяви судового рішення не
убачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів до
провадження Верховного Суду України за
заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько С.Ф.
ХоптаМ.Є. Червинська В.А. Черненко