Номер провадження 2/754/1013/14
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ярошенко С.В.,

при секретарі Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 з зазначеним позовом
посилаючись на те, що 31.10.13 року між
сторонами укладено попередній договір
про укладення договору купівлі-продажу
квартири з передоплатою,
зареєстрований за №10879.

Відповідно до умов договору сторони
дійшли згоди, що до 30.11.13 року між ними
буде укладено основний договір купівлі
- продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Посилається на те, що з'явився для
укладення основного договору до
нотаріуса ОСОБА_3 оскільки вважав, що
основний договір буде посвідчувати той
самий нотаріус, який посвідчував
попередній договір, однак ОСОБА_2 не
з'явилася.

Проте, незважаючи на те, що при
підписанні договору відповідач
погодилася з його умовами, станом на
час розгляду справи свої зобов'язання
не виконала, договір купівлі-продажу
квартири з позивачем не уклала,
внаслідок чого відповідач зобов'язана
повернути отриману від позивача
завдаток та сплатити штрафні санкції у
розмірі 100% від суми передоплати,
неустойку та 3% річних.

Позивач, представник позивача у
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, посилалась на те, що на
виконання попереднього договору
ОСОБА_2, як продавцем квартири,
направлено позивачу, як покупцю, лист з
проханням останнього з'явитися 30.11.12
року до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 для укладення основного
договору, ОСОБА_1 у визначений час не
з'явився.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.12 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній
договір, відповідно до п. 2.1. якого
сторони дійшли згоди, що вони укладуть
до 30.11.12 року у порядку встановленому
чинним законодавством України договір
купівлі - продажу квартири, за яким
відповідач передасть у власність
позивача нерухоме майно за угодженою
сторонами ціною 573 497,75 грн.

Згідно з п. 2.3., 2.4 попереднього договору,
якщо у термін до 30.11.12 року позивач
відмовиться від укладення договору
купівлі - продажу, істотні умови
котрого викладені у п. 2.1 даного
договору, відповідач залишає у себе
суму передоплати і позивач не вправі
вимагати її повернення. Якщо у термін
до 30.11.12 року відповідач відмовиться
від укладення договору купівлі -
продажу, істотні умови якого викладені
у п. 2.1 даного договору, то в такому
випадку відповідач зобов'язана негайно
без зволікань, до 09:00 год. ранку 01.12.12
року повернути суму передоплати з
урахуванням індексу інфляції та
сплатити штраф у розмірі 100 % від суми
передоплати, а у разі прострочення -
також сплатити неустойку в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за весь
час прострочення.

Матеріалами справи підтверджується та
не заперечується сторонами, що позивач
передплатив продавцю 567 503 грн.

В порушення умов договору від 31.10.12 року
договір купівлі-продажу квартири між
сторонами не укладено у зв'язку з
ухиленням відповідача від виконання
своїх зобов'язань за попереднім
договором купівлі-продажу.

Суд вважає необґрунтованими посилання
представника відповідача, що
відповідачем здійснено всі можливі
заходи для укладання основного
договору, що звільняє його від
відповідальності. Зокрема відсутнє
підтвердження про отримання позивачем
листа, в якому було запропоновано час
та місце укладення основного договору
купівлі - продажу, а також повідомлено
прізвище, ім'я по-батькові приватного
нотаріуса, який буде посвідчувати
основний договір.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до ч. 1ст. 570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 571 ЦК України
якщо порушення зобов'язання сталося з
вини кредитора, він зобов'язаний
повернути боржникові завдаток та
додатково сплатити суму у розмірі
завдатку або його вартості.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає способом платежу, способом
забезпечення виконання зобов'язання
обома його сторонами, а також доказом
факту укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо
не буде встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст. 571 ЦК України
встановлено правові наслідки
порушення або припинення зобов'язання,
забезпеченого завдатком. Якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові
завдаток та додатково сплатити суму у
розмірі завдатку або його вартості.
Сторона, винна у порушенні
зобов'язання, має відшкодувати другій
стороні збитки в сумі, на яку вони
перевищують розмір (вартість) завдатку,
якщо інше не встановлено договором. У
разі припинення зобов'язання до
початку його виконання або внаслідок
неможливості його виконання завдаток
підлягає поверненню.

Правила ст. 571 ЦК України про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
мають бути повернуті в тому розмірі, в
якому вони надавалися. Внесення
завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку, якщо таке зобов'язання
випливає із договору, укладеного
сторонами.

Надаючи оцінку доказам дослідженими
судом в ході розгляду справи у їх
системному аналізі з вказаними
правовими нормами, суд дійшов висновку,
що кошти в сумі 567 503 грн. оплачені на
виконання договору та на поверненні
яких наполягає позивач є не завдатком,
а авансовим платежем.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача авансу у сумі 567 503
гривень й неустойки, зокрема
передбаченої договором, у сумі 80 678,71
гривень є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача подвійного розміру
авансового внеску суд вважає
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Відповідно ст. 625 ЦК України 3 % річних
від простроченої суми підлягає
стягненню, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором.

Виходячи з наведеного, така вимога
задоволенню не підлягає, оскільки
штрафні санкції передбачені
відповідним договором.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню 3 441 грн. судового збору.

Керуючись ст. 10, 15, 60, 77, 88, 212-215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму авансового внеску у розмірі 567 503
грн., суму неустойки у розмірі 80 678,71
грн. та судовий збір у сумі 3 441 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий