Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1177/14 Головуючий у 1
інстанції: Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26» лютого 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року по
справі

за поданням старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немної С.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу ОСОБА_3 до виконання ним в
повному обсязі заборгованості по
зведеному виконавчому провадженню, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна С.В. звернулась з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу
ОСОБА_3 до виконання ним в повному
обсязі заборгованості по зведеному
виконавчому провадженню.

Зазначила, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області перебуває зведене
виконавче провадження № 203/2, щодо
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП
Банк» суми боргу 7 241 565,89 грн.

При виконанні зведеного провадження
державним виконавцем винесено
постанову від 20 січня 2012 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та перевірено
майновий стан боржника.

У ході проведення виконавчих дій
встановлено, що за боржником
зареєстровано:

- відкриті рахунки, на які державним
виконавцем накладено арешт, та
направлені платіжні вимоги до
фінансових установ про примусове
списання коштів, списано кошти у
розмірі 32,47 грн., 22,23 грн., та 104,51 грн.;

- причіп згідно довідки з АІС
«Автомобіль», про розшук якого
державним виконавцем винесено
постанову від 18 квітня 2013 року;

- квартира за адресою АДРЕСА_1, яку актом
опису та арешту майна від 24 квітня 2013
року описано та накладено арешт;

- 1/2 частина промислово-складського
корпусу літ. В1 за адресою АДРЕСА_2, яку
актом опису та арешту майна від 18
квітня 2013 року описано та накладено
арешт.

Боржник ухиляється від сплати боргу, не
співпрацює з органами ДВС, в строк для
самостійного виконання виконавчі
документи не виконано.

Просила постановити судове рішення про
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України без вилучення
паспортного документа ОСОБА_3 до
виконання ним в повному обсязі
заборгованості по зведеному
виконавчому провадженню.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року подання
задоволено. Тимчасово обмежено у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу боржника ОСОБА_3
до виконання ним в повному обсязі
заборгованості по зведеному
виконавчому провадженню №203/2.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -

В апеляційній скарзі ОСОБА_3.,
посилаючись на забезпечення
зобов'язань ОСОБА_3 договорами іпотеки,
недоведеність ухилення боржника від
виконання зобов'язань, просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про відмову в задоволенні подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги ,обговоривши доводи
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізької
області, суд першої інстанції послався
на ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» та виходив із того,
що ОСОБА_3 має непогашені боргові
зобов'язання.

Ухвала суду першої інстанції не
відповідає п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

П. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Суд першої інстанції виходив лише
з факту невиконання судового рішення,
не мотивував та не обґрунтував
ухилення ОСОБА_3 від виконання
зобов'язань за судовими рішеннями.

З апеляційної скарги та доданих до неї
матеріалів убачається, що згідно з
договорами майнової поруки
зобов'язання ОСОБА_3 за кредитними
договорами забезпечено іпотекою
нерухомого майна (а.с. 99-105). В ході
виконання судових рішень державним
виконавцем було описано та накладено
арешт на нерухоме майно.

Зазначені обставини мають суттєве
значення, проте вони не були предметом
перевірки та оцінки суду, а тому
обмеження у праві виїзду за кордон було
застосовано судом передчасно.

Згідно із ч. 2 ст. 377 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання державного
виконавця без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих сторін
за участю державного виконавця.

Проте суд у порушення ч.2 ст.377 ЦПК
України розглянув подання за
відсутності державного виконавця,
належно не з'ясувавши фактичні
обставини.

Оскільки суд порушив порядок,
встановлений процесуальним законом
для вирішення подання державного
виконавця, ухвала суду на підставі п.3
ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 грудня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: