У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Коротуна В.М.,

Кафідової О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою Прокурора
м. Севастополя в інтересах держави
в особі: Дитячого
санаторно-оздоровчого центру «Ласпі»,
Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради, у
справі про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Український правовий
союз» за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Фірма «Николай», ОСОБА_4
від 09 вересня 2008 року, за касаційною
скаргою прокурора м. Севастополя на
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 07 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор міста Севастополя в інтересах
держави в особі: Дитячого
санаторно-оздоровчого центру «Ласпі»
(далі - ДСОЦ «Ласпі»), Фонду
комунального майна Севастопольської
міської ради звернувся до суду із
заявою про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Український правовий
союз» за позовом ОСОБА_3 до ПП «Фірма
«Николай», ОСОБА_4 від 09 вересня 2008 року,
посилаючись на те, що вказаним рішенням
у справі № 3/130 задоволено позовні
вимоги ОСОБА_3 до ПП «Фірма «Николай» та
ОСОБА_4 про визнання за нею права
власності на нерухоме майно. При цьому
за ОСОБА_3 визнано право власності на
нерухоме майно, а саме: кафе-бар з
літнім майданчиком на автостоянці,
розташованій в
АДРЕСА_1, що складає: бар літ. «А»
загальною площею 20,6 кв. м, сарай-склад
літ. «Б» загальною площею 15,8 кв. м,
туалет літ. «В» загальною площею 3,5 кв.
м, літній душ літ. «Г» загальною площею
4,8 кв. м (згідно із зовнішніми
розмірами), підпірна стінка площею
2,4/1,4 кв. м (згідно із зовнішніми
розмірами) підпірна стінка 1,2/0,7 кв. м
(згідно із зовнішніми розмірами),
підпірна стінка площею 2,9/1,1 кв. м
(згідно із зовнішніми розмірами),
підпірна стінка 7,3/2,7 кв. м, мощення.

Статтею 51 Закону України «Про
третейські суди» передбачено право
оскаржити рішення третейського суду
особами, які не брали участь у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про їх права і обов'язки, у
випадках, передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України
«Про третейські суди» (далі - Закон),
рішення третейського суду може бути
оскаржено та скасовано у випадках, якщо
справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до закону
та коли рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди.

Статтею 6 Закону в редакції, яка діяла
на момент прийняття оскаржуваного
рішення, чітко визначені категорії
справ, які не можуть бути розглянуті
третейськими судами.

Так п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону передбачено, що
третейським судам не підвідомчі справи
де однією із сторін є орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
державна установа чи організація,
казенне підприємство.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 6 Закону передбачено, що
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Закон можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ, які відповідно до
закону підлягають вирішенню виключно
судами загальної юрисдикції.

Окрім того, у пункті 4 Рішення
Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 зазначено,
що згідно з положеннями ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами Іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Відповідно до
Закону України «Про третейські суди»
третейські суди приймають рішення
тільки від свого імені (стаття 46), а самі
ці рішення, ухвалені в межах чинного
законодавства, є обов'язковими лише для
сторін спорів.

Втім, ані Севастопольська міська рада,
ані ДСОЦ «Ласпі» до участі у справі
третейським судом не залучені.
Третейський розгляд не є правосуддям, а
рішення третейських судів є лише
актами недержавної юрисдикційної
діяльності з вирішення спорів сторін у
сфері цивільних і господарських
відносин.

Проте третейський суд, всупереч статей
2, 3, 6, 27, 51 Закону, розглянув справу з
питань, що зачіпають інтереси
Севастопольської міської ради як
представника територіальної громади
та прийняв рішення, яким порушено права
власника - територіальної громади
міста Севастополя в особі
Севастопольської міської ради,
вийшовши, тим самим, за межі
підвідомчості справи третейському
суду. Вказаний спір підвідомчий судам
загальної юрисдикції.

Крім того, прокуратурою було
встановлено, що земельна ділянка на
якій ПП «Фірма «Николай» побудовано
приміщення кафе-бару перебуває у
власності територіальної громади м.
Севастополя та належить на праві
постійного землекористування ДСОЦ
«Ласпі» відповідно до державного акта
ІІ-КМ № 005219, виданого 06 січня
1995 року Севастопольською міською
Радою.

Таким чином, рішенням третейського
суду від 09 вересня 2008 року визнано за
ОСОБА_3 право власності на нерухоме
майно, самовільно збудоване на
вказаних землях, без залучення
Севастопольської міської ради та ДСОЦ
«Ласпі».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 19 червня 2013 року
рішення Постійно діючого третейського
суду при Всеукраїнській громадській
організації «Український правовий
союз» за позовом ОСОБА_3 до ПП
«Фірма «Николай», ОСОБА_4 від 09 вересня
2008 року скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 07 жовтня 2013 року ухвалу
Ленінського районного суду м. Полтави
від 19 червня 2013 року скасовано,
постановлено нову ухвалу, якою заяву
прокурора м. Севастополя в
інтересах держави в особі ДСОЦ «Ласпі»,
Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради
залишено без розгляду.

У касаційній скарзі прокурор м.
Севастополя просить скасувати ухвалу
суду апеляційної інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та залишити в силі ухвалу суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та постановляючи нову
ухвалу, апеляційний суд виходив із
того, що прокуратурою м. Севастополя
пропущено тримісячний строк для
звернення із заявою про скасування
рішення третейського суду.

Проте з такими
висновками погодитись не можна.

Статтею 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено функцію представництва
інтересів держави в суді у випадках,
визначених законом.

Відповідно до ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
однією з форм представництва є
звернення до суду з позовами про захист
прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів посадових осіб.

Відповідно до ст. 45 ЦПК України у
випадках, встановлених законом,
Уповноважений Верховної Ради України з
прав людини, прокурор, органи державної
влади, можуть звертатися до суду із
заявами про захист прав, свобод та
інтересів інших осіб, або державних чи
суспільних інтересів та брати участь у
цих справах. Прокурор здійснює у суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії цивільного процесу.

Установлено, що 09 вересня 2008 року
рішенням Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Український
правовий союз» задоволено позовні
вимоги ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Фірма «Николай» та
ОСОБА_4 про визнання за нею права
власності на нерухоме майно. При цьому
за ОСОБА_3 визнано право власності на
нерухоме майно, а саме: кафе-бар з
літнім майданчиком на автостоянці,
розташованій в АДРЕСА_1, що складає: бар
літ. «А» загальною площею 20,6 кв. м,
сарай-склад літ. «Б» загальною площею
15,8 кв. м, туалет літ. «В» загальною
площею 3,5 кв. м, літній душ літ. «Г»
загальною площею 2,2 кв. м, ворота № 1,
паркан № 2, басейн площею 33,3
кв. м (згідно із зовнішніми розмірами),
яма вигрібна площею 4,8 кв. м (згідно із
зовнішніми розмірами), підпірна стінка
площею 2,4/1,4 кв. м (згідно із зовнішніми
розмірами) підпірна стінка 1,2/0,7 кв. м
(згідно із зовнішніми розмірами),
підпірна стінка площею 2,9/1,1 кв. м
(згідно із зовнішніми розмірами),
підпірна стінка 7,3/2,7 кв. м, мощення.

У січні 2013 року прокурор м. Севастополя
в інтересах держави в особі ДСАЦ
«Ласпі», Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради
звернувся до Ленінського районного
суду м. Полтави із заявою про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Український
правовий союз» від 09 вересня
2008 року у справі № 3/130 за позовом ОСОБА_3
до ПП «Фірма «Николай», ОСОБА_4, яким
задоволено позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України
заява про скасування рішення
третейського суду особами, які не брали
участі у і справі, подається протягом
трьох місяців з дня, коли вони
дізналися або повинні були дізнатися
про прийняття рішення третейським
судом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
прокуратуру» повноваження прокурорів,
організація, засади та порядок
прокуратури визначаються Конституцією
України, цим Законом, іншими
законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 вказаного
Закону органи прокуратури України
здійснюють свої повноваження на
підставі додержання Конституції
України та чинних законів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» прокуратура не підміняє
органи відомчого управління та
контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги прокуратура вказує на те, що
орган, уповноважений управляти
комунальним майном м. Севастополя -
Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради, будучи
з 12 січня 2012 року обізнаним про
наявність рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Український
правовий союз» від 09 вересня 2008 року, не
оскаржив його у передбачений ЦПК
України тримісячний строк. У
подальшому, у зв'язку з неналежним
виконанням Фондом комунального майна
Севастопольської міської ради наданих
управлінських повноважень,
прокуратурою м. Севастополя за
інформацією управління освіти і науки
Севастопольської міської державної
адміністрації від 06 листопада 2012 року,
з метою визначення підстав для
представництва інтересів держави в
суді, проведено перевірку в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів.

Оцінку законності вказаного рішення
третейського суду прокуратурою м.
Севастополя надано лише 17 листопада 2012
року під час ознайомлення у КП «Бюро
технічної інвентаризації та державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна»
з матеріалами інвентаризаційної
справи на об'єкт нерухомості,
розташований за адресою: м.
Севастополь, зона ПБК, 21/70, що
підтверджується копією вимоги
прокуратури м. Севастополя № 08-316
вих.-12 від 13 листопада 2012 року до КП
«Бюро технічної інвентаризації та
державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна», яка долучена до
заяви прокуратури м. Севастополя від 17
січня 2013 року про скасування рішення
постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Український правовий
союз» від 09 вересня 2008 року. Таким
чином, строк звернення до суду із
заявою про скасування рішення
третейського суду обчислюється саме з
17 листопада 2012 року.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08 квітня 1999 року
інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді, проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Отже, постановляючи ухвалу,
апеляційний суд вказане не врахував й
дійшов передчасного висновку, що
прокурором пропущено строк для
звернення до суду з такою заявою.
Вказуючи про те, що про існування
рішення третейського суду стало відомо
ДСАЦ «Ласпі» в жовтні 2011 року,
а Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради ‒?
12 січня 2012 року, однак ними у
встановлений законом процесуальний
строк його не оскаржено, а звернення
Севастопольської міської державної
адміністрації із вищевикладених
питань надійшло до прокуратури
м. Севастополя 12 квітня 2012 року, в
останній день спливу строку на його
оскарження фондом комунального майна
Севастопольської міської ради, тому
правових підстав для застосування
прокуратурою м. Севастополя
представницьких повноважень не
встановлено. Суд не звернув уваги на те,
що прокурор звернувся до суду із заявою
в інтересах держави, не підміняючи
самих заінтересованих осіб.

Не можна погодитися й з висновком суду
першої інстанції, оскільки
постановлюючи ухвалу, суд не перевірив
строки звернення до суду з даним
позовом.

За таких обставин ухвала суду першої
інстанції без змін залишатися не може
й підлягає скасуванню, а справа ‒?
передачі до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Прокурора м.
Севастополя задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 19 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 07 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді: М.В.
Дем'яносов О.В. Кафідова В.М. Коротун
О.В. Ступак