Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________РІШЕННЯ
23 грудня 2014 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі - Аслановій Е.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
У вересні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, у минуле судове засідання заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що відповідачі не перешкоджали позивачу у добровільному зверненні стягнення.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до п.2.1 умов Договору, виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника Банком приймається застава нерухомості, а саме: нежилого приміщення, загальною площею 211,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2
10 серпня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу автотранспортного засобу №111961000 від 10.08.2007 р., відповідно до якої сторони внесли певні зміни до даного договору.
У забезпечення в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань відповідача ОСОБА_1 перед АКІБ "УкрСиббанк", 10 серпня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачами, був укладений Договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення з №19-24,37-42, №52 загальною площею 211,5 кв.м. на першому поверсі житлового будинку літ.А, що належать відповідачам на праві власності, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Ринкова вартість предметі іпотеки, згідно звіту незалежного оцінщика, становить 1329903,00 грн.Предмет іпотеки належить відповідачам по ? частці кожному на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом ММНО ОСОБА_3 10.08.2007 р. за №1954, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 10 серпня 2007 року за №2263739, зареєстрованого в КП "ММБТІ" в реєстровій книзі 25, номер запису 2884 та в ЕРПВНМ за р.№17586943, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких відповідачі отримали право власності на Предмет іпотеки.
Відповідно до п.4.5 умов Договору іпотеки, звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до ЗУ "Про іпотеку".
Відповідно до п.5.1 умов Договору іпотеки, Іпотекодержатель самостійно визнає один з наступних способів звернення стягнення на Предмет іпотеки: передачу Банку права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 ЗУ "Про іпотеку"; право Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 ЗУ "Про іпотеку".
23 березня 2009 року між сторонами був укладений Договір про внесення змін до договору іпотеки від 10.08.2007 року, відповідно до якого сторони внесли зміни у п.1.2 та п.1.2.2 цього договору.
Таким чином, загальна сума заборгованості становить 3 940 996 грн. 80 коп.
В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У відповідності до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданий ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальними положеннями ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Стаття 585 ЦК України передбачає, що право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1.ст. 33 Закону України від 05.06.2003, № 898-IV "Про іпотеку", п.5 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.3.ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.
Відповідно до п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:
- загальний розмір вимог та всі його складові,що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу,встановленої статтею 38 цього Закону;
- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів,які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Обираючи такий спосіб забезпечення виконання прострочених зобов'язань відповідача, як звернення стягнення на предмет іпотеки, є правом позивача, яке передбачено, зокрема укладеним з відповідачем кредитним договором, договором іпотеки та Законом України "Про іпотеку".
Позивач як іпотекодержатель має право на підставі частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на спірне майно, оскільки вищезазначеними договорами іпотеки передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки одним із перерахованих у цьому договорі способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Статтею 13 ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.
У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
За такого на теперішній час у Банку наявні законні підстави для звернення стягнення на заявлений предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 26 від 10 липня 2008 року.
Крім того, 12.08.2014 р. на адресу відповідачів надсилалася лист-вимога, відповідно до якої позивач вимагав розглянути лист-вимогу в строки передбачені законодавством та договором та сплатити прострочену (поточну) заборгованість.
07.06.2014 року набрав чинності Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до ст. 1 якого протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя):
- за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті,
- за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Пункт 4 названого вище закону визначає, що протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у національній валюті, предметом іпотеки є нежитлові приміщення, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 553, 554, 624, 625,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.- в рівних частинах з кожного.
Керуючись ст.ст. 14, 209, 212-215, 228 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий зір у розмірі по 1827 грн. 00 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва Гуденко О.А.