Номер провадження 2/754/2289/14
Справа № 754/1598/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29.01.2014 Суддя Деснянського районного
суду м. Києва Колегаєва С.В.,
розглянувши матеріали за позовною
заявою ОСОБА_1 до Святошинського
районного суду м. Києва, судді ОСОБА_2,
треті особи: Прокуратура м. Києва,
Головне управління Державного
казначейства України в. м. Києві про
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями суду, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовом до відповідачів
Святошинського районного суду м. Києва,
ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за ст.. 375 КК України
та відшкодування за рахунок державного
бюджету моральної шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями суду,
посилаючись на те, що ним було подано до
Святошинського районного суду м. Києва
позовну заяву до Дніпровського
районного суду м. Києва та судді
Дніпровського районного суду м. Києва
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, однак всупереч ч.4 ст.122 ЦПК
України, відповідачем ОСОБА_2 було
постановлено ухвалу від 18 вересня 2013
року, якою у відкритті справи позивачу
було відмовлено, в результаті чого він
поніс матеріальні збитки у розмірі 150 000
грн., а тому вважає, що відповідач
ОСОБА_2 повинна понести кримінальну
відповідальність за ст.. 375 КК України
та відшкодувати йому моральну шкоду,
розмір якої визначено у 150 000 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Суд є органом, який розглядає
скарги на рішення, дії, бездіяльність
органів державної влади, їх посадових
осіб, а його рішення (дії,
бездіяльність) оскаржуються лише у
порядку, визначеному законодавством
про судочинство України.

П. 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 "Про
незалежність судової влади"
встановлено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

Зазначені роз'яснення є
відтворенням положень статей 62, 126 і 129
Конституції України, відповідно до
яких матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Вказаними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд
судом позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено. Таким чином, у відкритті
провадження у такій справі слід
відмовити на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 122
ЦПК України, а у разі відкриття
провадження у справі його слід закрити
на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

Зважаючи на вищевикладене, на
спірні правовідносини не поширюється
юрисдикція судів на розгляд заявлених
позивачем вимог в порядку цивільного
судочинства, оскільки чинним
законодавством України не передбачено
право особи на відшкодування за
рахунок держави шкоди, завданої
внаслідок вчинення процесуальних дій,
у зв'язку з розглядом справи та при
ухваленні судових рішень у справах
цивільної, адміністративної
юрисдикції.

На підставі викладеного, суддя
дійшов висновку про відмову у
відкритті провадження за позовною
заявою ОСОБА_1 до Святошинського
районного суду м. Києва, судді ОСОБА_2,
треті особи: Прокуратура м. Києва,
Головне управління Державного
казначейства України в. м. Києві про
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями суду.

Керуючись ст.ст.56, 62, 126, 129
Конституції України, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України, 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
р. № 8 "Про незалежність судової влади",
суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Святошинського районного суду м. Києва,
судді ОСОБА_2, треті особи: Прокуратура
м. Києва, Головне управління Державного
казначейства України в. м. Києві про
відшкодування моральної шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя