АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22-ц/774/1101/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Хомченко
Справа № 180/1868/13-ц
Доповідач - Петренко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М., Макарова М.О.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного
професійно-навчального технічного
закладу Марганецького професійного
ліцею про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати і моральної
шкоди,-

В С Т
А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду та просив
ухвалити рішення, яким визнати наказ
№046к/тр від 26 червня 2013 року незаконним
та скасувати його, зобов'язати
відповідача поновити його на посаді
майстра виробничого навчання, стягнути
з відповідача на його користь середній
заробіток за вимушений прогул в сумі
2905,10 грн. та моральну шкоду в сумі 1147
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував на те, що 01 вересня 2006р.
відповідно наказу №278-к від 30 серпня 2006
р. його було прийнято на посаду майстра
виробничого навчання до Марганецького
професійного ліцею.

26 червня 2013р. на підставі наказу №046к/тр
позивача було звільнено згідно п.4 ст.40
КЗпП України.

30 травня 2013р. о 19 годині 30 хвилин
позивач дуже погано себе став почувати
так як піднялась температура до 38,5
градусів, була слабкість, головний
біль, підвищився артеріальний тиск.
Позивач здійснив мірі для
самолікування.

Вранці 31 травня 2013р. температура спала
до 37,8 градусів, але на роботу він йти не
міг так, як погано себе почував.

Враховуючи, що він підпорядковується
безпосередньо старшому майстру ОСОБА_2,
то о 7 годині 15 хвилин позивач подзвонив
до нього та попросив надати йому
можливість 31 травня 2013р. лікуватись
дома, враховуючи, що за п'ятницю, суботу
та неділю він вилікується так, як їх
попереджають, щоб вони на лікарняні не
ходили у зв'язку з скрутним фінансовим
становищем ліцею, на що отримав дозвіл.

О 7 годині 30 хвилин позивач подзвонив та
попередив майстра виробничого
навчання ОСОБА_3 про те, що він захворів
та ОСОБА_2 дав дозвіл не виходити на
роботу та лікуватися, а по виходу на
роботу він повинен був написати заяву
про надання йому відпустки без
збереження заробітної плати.

У цей же день до позивача подзвонив
ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_2
сповістив його, що він захворів та дав
позивачу дозвіл лікуватися дома у
зв'язку з чим зобов'язав ОСОБА_3
виконувати обов'язки позивача.

02 червня 2013р. позивач прийшов на роботу,
а 03 червня 2013р. його повідомили, що він
здійснив прогул 01 червня 2013р. , так як у
цей день він повинен був працювати за 10
травня 2013р.

Але позивача ніхто не повідомляв про
те , що він повинен був працювати 01
червня 2013р., що підтверджується тим, що
з наказом №153 від 29 квітня 2013р. його не
було належним чином під розпис
ознайомлено та у зв'язку з тим, що 31
травня 2013р. він хворів, а тому з
поважних причин був відсутній на
роботі.

У цей же день позивач надав заяву
старшому майстру ОСОБА_2 на ім'я
директора ліцею з проханням надати
йому відпустку без збереження
заробітної плати на 31 травня та 01
червня 2013р. за станом здоров'я,
враховуючи попередню домовленість з
ним 31 травня 2013р.

Крім того, позивач посилається на те, що
у нього є раніше відпрацьовані робочі
дні при здійсненні контролю
проходження виробничого навчання -
виробничої практики учнями ліцею на
Марганецькому ГЗК у вихідні дні, а саме:
у травні - 19 травня - неділя, 25 травня
-субота та у липні - 02 червня - неділя, 08
червня - субота та 16 червня - неділя, що
підтверджується маршрутними листами,
але дані робочі дні йому не оплачуються
та вихідні дні не надаються.

Старший майстер ОСОБА_2 запропонував
позивачу йти до директора ліцею
Перепьолкіна М.І., який повідомив про
те, що його буде звільнено за прогул у
зв'язку з тим, що він підтримує голову
Профспілкового комітету.

26 червня 2013р. його ознайомили з наказом
№046к/тр від 26 червня 2013р. про звільнення
з роботи за прогул у зв'язку з
відсутністю на роботі без поважних
причин 31 травня та 01 червня 2013р.

Позивач вказує на те, що в порушення
вимог статті 149 КЗпП України від нього
не було витребувано пояснення з
причини його відсутності на роботі.

При розгляді подання до Профспілкового
комітету, він надав пояснення та згідно
витягу з протоколу №5 від 14 червня 2013р.
Профспілковий комітет не надав згоду
на його звільнення.

Враховуючи ситуацію, яка склалася,
позивач вважає, що відповідач
незаконно звільнив його з роботи за
прогул, враховуючи, що останній був
відсутній на роботі з поважних причин у
зв'язку з хворобою за попередньою
домовленістю зі старшим майстром
ОСОБА_2 та те, що в нього є раніше
відпрацьовані дні, які відповідач не
оплачує та не надає дні відпочинку.

Позивач також вказував на те , що
незаконними діями відповідача йому
спричинено моральну шкоду , яка має
відображення в наступному.

Так, згідно ст. 43 Конституції України
передбачено, що кожен громадянин має
право на працю, що включає можливість
заробляти собі на життя працею , яку він
вільно обирає або , на яку вільно
погоджується.

Вказані незаконні дії відповідача
призвели до моральних переживань, він
втратив душевний спокій, постійно
перебуває у роздратованому стані,
оскільки його незаконно звільнили з
роботи та свої права на працю він
повинен захищати у судовому порядку, що
також не приносить задоволення. Всі
зазначені моральні страждання
нанесені незаконними діями
відповідача негативно відображаються
на стані його здоров'я у зв'язку з чим
піднімається тиск та болить голова.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 1 постанови „Про судове рішення" № 11
від 29 грудня 1976 року, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим вважається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив із того , що
позивач 31 травня 2013 року і 01 червня 2013
року не з'явився на роботу без поважних
причин, виправдувальних документів не
надав, а тому скоїв прогули.

Однак , з такими висновками погодитись
не можна.

Так , судом було встановлено, що 01
вересня 2006 року позивач був прийнятий
до Державного професійно-навчального
технічного закладу Марганецький
професійний ліцей на посаду майстра
виробничого навчання.

Наказом від 29 квітня 2013 року № 153 в
Марганецькому професійному ліцеї
перенесено робочі дні з п'ятниці 3
травня на суботу 18 травня, з п'ятниці 10
травня на суботу 01 червня 2013 року.
Згідно п.2 даного наказу, в.о. заступника
директора з НВЧ Толмачовій А.С. вказано
ознайомити з наказом педагогічний
колектив на оперативній нараді 29
квітня 2013 року (а. с. 19).

Згідно доповідної записки старшого
майстра ОСОБА_2(а.с. 29), майстер ОСОБА_1 31
травня 2013 року та 01 червня 2013 року не
вийшов на роботу (а.с. 29)

03 червня 2013 року ОСОБА_1 подав заяву на
ім'я директора ліцею про надання
відпустки без збереження заробітної
плати на 31 травня 2013 року та 01 червня 2013
року, за станом здоров'я (а.с. 30).

Згідно Акту від 03 червня 2013 року,
складеного заступником директора
ліцею Донською Н.В., в.о. заступника
директора Толмачовою А.С, старшим
майстром ОСОБА_2, ОСОБА_1 був відсутній
на робочому місці з 31 травня 2013 року по
01 червня 2013 року (а.с. 31).

Письмове пояснення з приводу
відсутності на робочому місці ОСОБА_1
надати відмовився, що підтверджується
Актом від 05 червня 2013 року (а.с. 32).

Відповідно до положень п.4 ст.40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу ( в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Однак , як вбачається з протоколу
засідання профкому № 5 від 14 червня 2013
року профспілковий комітет ліцею не
надав згоду на звільнення ОСОБА_1,
оскільки прогул був ненавмисний ,
позивач має великий трудовий стаж і
він не скоював дисциплінарних
правопорушень за час роботи у
відповідача , а тому ПК просить
керівництво ліцею замінити звільнення
на більш м'яке покарання. (а.с. 18).

Відповідно до положень ст. 43 КЗпП
України розірвання трудового договору
з підстав, передбачених пунктом 4 ст. 40
КзпП, може бути проведено лише за
попередньою згодою профспілкогового
комітету. Власник або уповноважений
ним орган має право розірвати трудовий
договір не пізніше як через місяць з
дня одержання згоди профспілкового
органу. Згідно ч. 7 даної статті, рішення
виборного органу первинної
профспілкової організації про відмову
в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
профспілкової організації.

Крім того, відповідач при застосуванні
такого крайнього заходу, як звільнення,
не врахував положення ч.3 ст. 149 КзпП
України, згідно з якою при обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

У відповідності до роз»яснень , що
містяться в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року з наступними змінами
та доповненнями зазначено , що відмова
профспілкового органу в згоді на
звільнення є підставою для поновлення
працівника на роботі.

Відповідно до положень ст. 235 КзпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі
розглядається більше одного року, не з
вини працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Оскільки позивача звільнено без
законних підстав, то колегія суддів
задовольняє його позовні вимоги про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним
звільненням колегія суддів визначає за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку відповідно до
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 зі змінами.

Як вбачається з довідки від 10 лютого 2014
року № 087 , наданої відповідачем суду
апеляційної інстанції
середньомісячний заробіток ОСОБА_1
складав 3277 грн. 50 коп.

З урахування звільнення позивача 26
червня 2013 року по дату ухвалення даного
рішення - 26 лютого 2014 року вимушений
прогул позивача складає - 8 місяців ,
отже оплата вимушеного прогулу складає
26220 грн. ( 3277,5 х 8 ) , яку слід стягнути з
відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на відшкодування
моральної шкоди 1147 грн. , про що позивач
просив у своїй позовній заяві.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 243грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 19
листопада 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного
професійно-навчального технічного
закладу Марганецького професійного
ліцею про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати і моральної
шкоди - задовольнити.

Визнати незаконним наказ № 046к/тр від 26
червня 2013 року про звільнення ОСОБА_1 з
роботи 26 червня 2013 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді майстра
виробничого навчання в Державному
професійно-навчальному технічному
закладі Марганець кий професійний
ліцеї.

Стягнути з Державного
професійно-навчального технічного
закладу Марганецький професійний
ліцеї на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 26220 грн. та на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з Державного
професійно-навчального технічного
закладу Марганецький професійний
ліцеї на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди1147 грн.

Рішення у частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку у
межах платежу за 1 місяць у сумі 3277 грв.
50 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Судді: