У Х В А Л А

09 грудня 2014 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши позовну публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вважаю, що позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає залишенню без руху на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві не викладаються обставини щодо звернення до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості, також не зазначаються докази відмови відповідача сплатити зазначену заборгованість з тих чи інших підстав, що б вказувало про порушення прав позивача і наявність спору.

Згідно п. 7 Постанови № 2 від 12.06.09р. Пленуму Верховного суду України, позовна заява за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивачем в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме перерахування кредитних коштів на платіжну картку, факт отримання готівки клієнтом Банку у відповідному розмірі, виписки по особовому рахунку чи інші фінансово-бухгалтерські документи. З наданих до суду документів не вбачається, що відповідач вчинив будь-які дії, направлені на отримання кредиту. Підстав звільнення від доказування, перелік яких визначено в ст. 61 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено.

Крім того, слід звернути увагу позивача на платіжне доручення про сплату судового збору. П. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ від 21.01.2004 року №22 і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ від 21.01.2004 року №22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною у Додатку № 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами стосовно реквізитів розрахункових документів, які викладені в Додатку № 8 до цієї Інструкції.

Однак, додане до позовної заяви платіжне доручення не відповідає зазначеним нормативним актам, оскільки не містить будь-яких даних, які б свідчили про зарахування до бюджету сплачених грошових коштів, а тому надане платіжне доручення не може бути прийнято судом як належний доказ сплати судового збору.

Слід звернути увагу позивача, що подана до суду ксерокопія заяви Клієнта є нечитабельною, а тому з неї неможливо встановити фактичні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі якщо позивач у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

СуддяО. В. Васильченко