Справа № 495/8425/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та визнання
права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22 жовтня 2013 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та визнання
права власності, посилаючись на те, що
22.10.1996 р. між нею та ОСОБА_2, яка діяла в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 в
Білгород-Дністровському
представництві Одеської товарної
біржі було укладено договір
купівлі-продажу №599/Б квартири АДРЕСА_1.
Однак, укладений між сторонами договір
в порушення ст..334 ЦК України не був
посвідчений нотаріально, а відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення вищевказаного договору, у
зв'язку з чим позивачка позбавлена
можливості у встановленому законом
порядку зареєструвати право власності
на придбане нерухоме майно, тому вона
просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна № 599/Б від 22.10.1996 року та визнати
за ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не
зявилася, надавши до суду заяву,
відповідно до якої позовні вимоги
підтримує та просить справу розглядати
у її відсутність. (а.с.30).

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, причина неявки суду
невідома (а.с.26-29).

У звязку із неявкою сторін, відповідно
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши подану позовну заяву,
надавши оцінку зібраним доказам,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 жовтня 1996 року
ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3 з
однієї сторони та ОСОБА_1, з іншої,
уклали договір купівлі-продажу
нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_2,
продала, а ОСОБА_1 купила квартиру
загальною площею 35,40 кв.м., житловою
площею 17,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Підтвердженням наміру сторін,
досягнення домовленості, щодо всіх
істотних умов договору, а також змісту
умов домовленості про передачу права
власності на спірну квартиру є договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 599/Б
від 22.10.1996 року, укладений та
зареєстрований в Білгород-
Дністровському представництві
Одеської товарної біржі.(а.с.5)

Підтвердженням факту виникнення права
власності у ОСОБА_1 на придбану
квартиру, є реєстрація, договору
купівлі-продажу в КП
«Білгород-Дністровського БТІ» на праві
приватної власності під № 4882 від 06.11.1996
року, що підтверджується реєстраційним
посвідченням, затвердженим
начальником міжміського бюро
технічної інвентаризації (а.с.13)

Судом встановлено, що сторони повністю
виконали умови договору, позивач
передав відповідачу обумовлену
договором купівлі-продажу грошову
суму, а відповідач виписався та
звільнив квартиру, після чого ОСОБА_1
вселилась до квартири , де й проживає по
теперішній час.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про
товарну біржу" , зокрема угода
вважається укладеною з моменту її
реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за
договором купівлі-продажу продавець
зобовязується передати майно у
власність покупцю, а покупець
зобовязується прийняти майно та
сплатити за нього визначену грошову
суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963
року право продажу майна належить
власнику.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику в справах при визнання угод
недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК
УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка
виконала угоду, її правонаступників
або прокурора вправі визнати угоду
дійсною. Це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було
досягнуто згоди з істотних умов угоди
або для укладення її були в наявності
передбачені законом обмеження. Крім
того, суд повинен перевірити, чи
підлягала виконана угода
нотаріальному посвідченню, чому вона
не була нотаріально посвідчена і чи не
містить вона протизаконних умов.

Оскільки згода щодо істотних умов між
сторонами була досягнута, суд вважає,
що укладений 22.10.1996 року договір
купівлі-продажу є дійсним, та є
підтвердженням законного набуття
права власності позивачкою на
придбаний будинок.

Правовідносини між сторонами
регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963
року. Оскільки кожна із сторін виконала
усі зобов'язання за договором
купівлі-продажу квартири від 22.10.1996
року, то суд з наведених підстав визнає
вказаний договір дійсним та визнає за
позивачкою право власності на дану
квартиру.

Керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК
Української РСР (в ред. 1963 року), ст.ст. 10,
11, 57, 58, 60, 61, 64, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України,
ст. 15 Закону України «Про товарну
біржу», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та визнання
права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2, яка діяла в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 в Білгород- Дністровському
представництві Одеської товарної
біржі за № 599/Б від 22 жовтня 1996 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з 1-
коридору,2-житлової, 3-кухні,
4-санвузла,5-балкону, загальною площею
35,4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили
через десять днів з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.В.Чебан