Справа № 219/7378/2014-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

18 грудня 2014 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М.

розглянувши заяву ПП «Квартал» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій зазначено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржників в солідарному порядку заборгованості за комунальні послуги за період з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2012 року в розмірі 4359,66 грн. та судові витрати.

Згідно ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі, а також може бути видано і в інших випадках, встановлених законом.

Але відповідно до ст. 100 ЦПК України, якщо із заяви і доданих документів вбачається спір про право суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Так, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року, ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином, у зв»язку з тим, що з наданих заявником документів вбачається пропуск позовної давності та враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з 01 липня 2010 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 4359,66 грн., не може бути визнана судом безспірною, та, як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказного провадження у зв»язку із наявністю спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість часткового задоволення вимог, зазначених у заяві про видачу судового наказу, суд не знаходить підстав для застосування норм ч. 5 ст. 100 ЦПК України щодо можливості постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині вимог, яку не підлягають розгляду у порядку наказного провадження, оскільки норми даної статті не можуть бути застосовані при наявності спору про право.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та роз»яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, п. 2 ч. 3 ст. 100, 101 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ПП «Квартал» про видачу судового наказу щодо стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику його право на звернення з тими самими вимогами до суду у позовному поряду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Артемівський міськрайсуд Донецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя Н.М.Медінцева