АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Подільського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та
піклування Подільської районної у м.
Києві державної адміністрації про
поділ спільного майна подружжя,
встановлення порядку користування
квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Поділено спільне
майно сторін - квартиру АДРЕСА_1 шляхом
визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
власності по Ѕ частини квартири за
кожним. Визначено порядок користування
квартирою за яким у користування
ОСОБА_1 виділено кімнату площею 17.3 кв. м
з лоджією площею 2.4 кв. м, а в
користування ОСОБА_2 та неповнолітнім
дітям: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 виділено кімнати площею,
17.2 і 12.2 кв. м. У спільному користуванні
сторін залишено кухню, ванну кімнату,
вбиральню, коридор, вбудовану шафу.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в
частині визначення часток у власності,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просив рішення в цій частині скасувати
та ухвалити нове яким задовольнити
зазначені позовні вимоги частково та
визнати за ним право власності на 72100
частини квартири,а за позивачкою - на
28100 частин. Зазначав, що в оскаржуваній
частині рішення суду є неправильним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом безпідставно не було ураховано,
що при придбані спірної квартири, окрім
спільних коштів подружжя, ним були
витрачені особисті кошти, які він
одержав від продажу іншої, належної
йому особисто квартири.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
його представник апеляційну скаргу
підтримали з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 та її представник вважали
апеляційну скаргу безпідставною та
просили її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цих межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 02.11.1996 року по
16.06.2011 року. Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час шлюбу сторін відповідачем був
укладений інвестиційній договір за
яким він набув право власності на
квартиру АДРЕСА_1, про що йому 05.02.2002
року було видано відповідне свідоцтво.

Вказана квартира складається з трьох
кімнат: площею 17.3 кв. м з лоджією площею
2.4 кв. м ; площею,17.2 і 12.2 кв. м. Сторони та
їх діти зареєстровані та проживають у
спірній квартирі.

Зазначені встановлені судом обставини
сторони визнають, погоджуються, що
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя та не заперечують проти
встановленого судом порядку
користування нею.

Визнаючи за кожною із сторін право
власності на 12 частину квартири, суд
виходив з того, що у разі поділу
спільного майна подружжя їх частки є
рівними, підстав для відступлення від
засади рівності часток подружжя не
встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
належним чином вмотивовані, базуються
на вимогах закону і наданих сторонами
та досліджених судом у повному обсязі
доказах, яким надана належна правова
оцінка та є правильними.

Доказів, які б незаперечно свідчили, що
на придбання квартири АДРЕСА_1 були
використані особисті кошти ОСОБА_1 не
подано.

Та обставина, що ним 09.10.2001 року було
проведено відчуження квартири, що
належала йому на праві особистої
приватної власності, не може бути
доказом використання ним виручених від
її продажу коштів для купівлі спірної
квартири.

Докази, які б підтверджували цю
обставину відсутні, а пояснення
відповідача з цього приводу
доказового значення не мають, як свідок
щодо цих обставин він не допитувався
(ст. 57 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку, що
набута подружжям в період перебування
в шлюбі квартира АДРЕСА_1 є їх спільним
майном і їх частки в цьому майні рівні,
що передбачено ст. ст. 60, 61, 70 Сімейного
кодексу України.

З врахуванням викладеного неможливо
погодитись з доводами апелянта про
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи та
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими.

В інший частині рішення суду не
оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,313-315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 12 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий :

Судді :

Справа № 758/ 4459 /13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 2463
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Захарчук С.С.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.