Справа № 464/4188/13
Головуючий у 1 інстанції: Борачок
Провадження № 22-ц/783/735/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Дідуся О.Р.,

з участю:
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 15 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_5 про припинення права власності
на частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 15 листопада 2013 р. позов
задоволено. Ухвалено припинити право
власності ОСОБА_2 на 1/6 ідеальну частку
будинку АДРЕСА_2, стягнувши в його
користь компенсацію її вартості в сумі
4728,00 грн., що внесені ОСОБА_4 на рахунок
ТУ ДСА у Львівській області. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 1/6 ідеальну
частку будинку АДРЕСА_2.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, необґрунтованість,
неповне з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та в
задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що для припинення права
власності особи на частку у спільному
майні необхідно встановити наявність
будь-якої з обставин, передбачених п.1-3
ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім»ї. Вважає, що судом не взято до
уваги, що при наявності у користуванні
відповідача окремої квартири, нею
користується сім»я з 9 чоловік, які не
мають іншого житла. Тому припинення
права власності на 1/6 частку будинку
завдасть істотної шкоди відповідачу.
Крім того, позивачами не надано жодного
доказу про неможливість сторонами
спільного володіння і користування
будинком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_6 на
підтримання апеляційної скарги,
пояснення представника позивачки
ОСОБА_7 на заперечення скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 на праві спільної часткової
власності належиться будинок АДРЕСА_2,
відповідно позивачці і третій особі по
5/12 ідеальних часток, а відповідачу 1/6
ідеальна частка. У спірному будинку
зареєстрована і проживає позивачка та
члени її сім»ї. Відповідач зі своєю
сім»єю зареєстрований і проживає у
АДРЕСА_1. Спірний будинок складається з
однієї кімнати житловою площею 18,7 кв.м.,
загальна площа будинку 33,2 кв.м.
Квартира, в якій зі своєю сім'єю
проживає відповідач, складається з
чотирьох кімнат житловою площею 45,86
кв.м., загальна площа зазначеного
помешкання становить 70,40 кв.м.

Задовольняючи позов, припиняючи право
власності ОСОБА_2 на 1/6 ідеальну частку
спірного будинку і стягуючи в його
користь компенсацію вартості частки в
сумі 4728,00 грн. які внесені ОСОБА_4 на
рахунок ТУ ДСА у Львівській області,
районний суд виходив з того, що спірний
будинок не може бути реально поділений
між сторонами, оскільки такий поділ
неможливий з технічної точки зору, а
сумісне проживання позивача з
відповідачем в будинку, який
складається з однієї кімнати
суперечитиме вимогам ст. 50 ЖК України,
оскільки такі не є членами однієї сім'ї.
Суд також врахував і наявність інших
членів сім'ї позивачки, які проживають
разом із нею у спірному будинку та
набули права на користування належною
їй часткою, що відповідач з 1980 р. не
проживає в спірному будинку, а разом з
сім'єю зареєстрований та проживає в
АДРЕСА_1. Доказів того, що позивачем та
третьою особою чиняться перешкоди
відповідачу в користуванні спірним
майном, останнім не надано. Таким чином,
суд прийшов до вірного висновку, що
відповідач забезпечений іншим житлом,
а припинення права власності на
належну йому частку в спірному майні,
яка складає 5,5 кв.м не завдасть істотної
шкоди його інтересам та членам його
сім'ї.

Судова колегія погоджується з
висновками суду, оскільки вони
вмотивовані, обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи і
відповідають нормам матеріального
права.

Статтею 50 ЖК України встановлені
вимоги, що ставляться до жилих
приміщень, зокрема, передбачено, що при
наданні жилих приміщень не
допускається заселення однієї кімнати
особами різної статі, старшими за
дев'ять років, крім подружжя, не
допускається також заселення квартири,
збудованої для однієї сім'ї, двома і
більше сім»ями або двома і більше
одинокими особами.

Відповідно до ст.380 ЦК України житловим
будинком є будівля капітального типу,
споруджена з дотриманням вимог,
встановлених законом, іншими
нормативно-правовими актами, і
призначена для постійного у ній
проживання.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
2119/2120 від 30.08.2013 р. визначено ринкову
вартість будинку АДРЕСА_2 в розмірі
28367,00 грн. та встановлено, що виділення в
натурі 1/6 ідеальної частки будинку є
неможливим.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім»ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як вбачається із змісту даної норми,
законодавець визначив чотири
самостійні підстави, кожна з яких
окремо може слугувати приводом для
припинення права власності на частку в
спільному майні.

Ураховуючи наведене, районний суд
підставно задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини у справі, подані сторонами
докази та правильно визначив характер
спірних правовідносин.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції,
передбачених ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України,
які б мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України.

Рішення суду відповідає вимогам закону
і зібраним доказам. Доводи апеляційної
скарги не заслуговують на увагу,
оскільки висновків суду не
спростовують.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 15 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.