Справа № 226/7997/12 Провадження №
22-ц/772/178/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Робак С. О.Категорія:
46Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Нікушина
В.П., Копаничук С.Г.

при секретарі:
Торбасюк О.І.

за участю ОСОБА_2, її адвоката ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тульчинського районного суду
Вінницької області від 29.11.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання будинку об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, мотивуючи його
тим, що 25.02.2000 року вона зареєструвала
шлюб з відповідачем. Відповідач за
кошти подаровані її батьками 04.05.2000
року на користь їх сім'ї уклав договір
купівлі-продажу двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 60 СК України
дана квартира стала об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

В подальшому батько відповідача -
ОСОБА_5, будучи забезпеченим житлом,
подарував їм свій старий будинок
АДРЕСА_3. 09.12.2005 року договір дарування
був укладений на користь відповідача.
Даний будинок був глиняний, загальною
площею 50,8 кв.м., не газифікований, з
пічним опаленням, без водопостачання,
із застарілим електрообладнанням,
старими дерев'яними вікнами,
ненадійним дахом. Своє проживання в
даному будинку вони уявляли лише за
умови його капітального ремонту та
розширення. Тому, знаючи про
заплановане дарування будинку, 10.09.2005
року відповідач за її згодою продав їх
спільну квартиру АДРЕСА_1, а за отримані
кошти від продажу квартири та
переважно за рахунок коштів та праці її
батьків вони обклали будинок цеглою,
добудували дві жилі кімнати, замінили
дах та вікна, провели нову
електропроводку, приєднали будинок до
мереж центрального газопостачання та
водогону, внутрішні стіни та
перестінки облаштували
гіпсокартонними перекриттями та
відповідно пофарбували, замінили
підлогу, створели ванну кімнату з
санвузлом, яку обклали керамічною
плиткою та обладнали сантехнікою.

Таким чином, особиста приватна
власність відповідача - будинок
внаслідок їх з відповідачем спільних
трудових та грошових затрат істотно
збільшився у своїй вартості. 10.12.2010 року
шлюб між ними було розірвано і вони
перестали проживати однією сім'єю і
відповідач ОСОБА_5 жодних робіт по
покращенню будинку не проводив.

Так, як будинок відповідача по АДРЕСА_3
внаслідок її трудових та грошових
затрат істотно збільшився у своїй
вартості, то просить визнати його
спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки з нею проживає їх
неповнолітня дитина, а аліменти, які не
регулярно виплачує відповідач на
утримання дитини недостатній для
забезпечення її розвитку, то вважає, що
розмір її частки у їх спільному з
ОСОБА_4 будинку має бути збільшений до
2/3, просить постановити рішення, яким
визнати житловий будинок з
господарськими будівлями за АДРЕСА_3,
який належить ОСОБА_4 на підставі
договору дарування від 09.12.2005 року,
об'єктом спільної сумісної власності
її та ОСОБА_4 та визнати за нею право
власності на 2/3 частини житлового
будинку з господарськими будівлями за
АДРЕСА_3.

Рішенням Тульчинського районного суду
Вінницької області від 29.11.2013 року
відмовлено в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визнання будинку АДРЕСА_3
Вінницької області об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя і
поділі даного будинку з визнанням за
нею права власності на 2/3 його частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та
постановлення нового рішення, яким
задовольнити позов, оскільки судом
порушено норми матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
25.02.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було
зареєстровано шлюб, який розірвано
07.12.2010 року. Під час шлюбу 04.05.2000 року
сторонами була придбана квартира
АДРЕСА_1 на ім'я відповідача ОСОБА_4, яку
останній 10.09.2005 року продав, що
підтверджується договором
купівлі-продажу даної квартири,
посвідченого державним нотаріусом
Тульчинської державної нотаріальної
контри 10.09.2005 року та проти чого сторони
не заперечують.

09.12.2005 року ОСОБА_5 подарував
відповідачу ОСОБА_4 житловий будинок з
господарськими будівлями під АДРЕСА_3,
що підтверджується договором
дарування, посвідченого 09.12.2005 року
приватним нотаріусом Тульчинського
нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідно до ст. 57 СК України житловий
будинок з господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_3, який був
подарований ОСОБА_4 є його особистою
приватною власністю.

Судом встановлено, що сторони під час
шлюбу, а також відповідач після
розлучення проводили ремонтні роботи в
спірному будинку АДРЕСА_3, що
підтверджується показами свідків та
відповідно до копії договору № 1100 від
23.05. 2006 року в будинку АДРЕСА_3
проводилась газифікація даного
будинку, на що було витрачено
1094грн.(а.с.48).

Згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2010 року
проводилась в спірному будинку
реконструкція водопроводу на суму 8218,20
грн.

Із накладних, товарних чеків, квитанцій
до приходних касових ордерів за
травень, вересень, жовтень 2011 року
видно, що ОСОБА_4 витратив кошти на
придбання будівельних матеріалів та
проведення робіт по ремонту спірного
будинку на суму 3685 грн.

Як видно з висновку експерта судової
будівельно-технічної експертизи
№571/572/573/13-21 від 16.09.2013 року ринкова
вартість житлового будинку з
прибудовою, верандою та господарськими
будівлями складає 111712 грн, із яких
вартість поліпшень в даному житловому
будинку складає 68605 грн., куди входить
39469 грн. це вартість будівельних робіт
по будівництву двох прибудов -
прибудови до веранди «а2» та житлового
будинку «А» та прибудови до житлового
будинку «А., які є самочинним
будівництвом, оскільки зведені
всупереч вимогам вказаних в умовах і
порядку переобладнання, перебудови,
перепланування будинків, жилих і
нежилих приміщень у житлових будинках
встановлених Правилами утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затвердженими наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року №76.

Згідно з п. 1.4.1 цього наказу
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих приміщень у
будинках дозволяється робити після
одержання дозволу виконавчого
комітету місцевої ради, а сторони за
отриманням дозволу на перепланування
жилого будинку до виконкому
Кинашівської сільської ради не
звертались і відповідно його не
отримували. А тому самочинно збудовані
об'єкти нерухомого майна до розрахунку
про визнання житлового будинку
спільною сумісною власністю подружжя і
визнання за позивачем права власності
на частину житлового будинку
враховуватись не можуть.

Відповідно до даного висновку вартість
ремонтно-будівельних робіт по
улаштуванню оздоблення, інженерних
мереж та половини огорожі у житловому
будинку з прибудовами, розташованого
по АДРЕСА_3 у період з 09.12.2005 р. по 10.12.2010
року складає 27095,22 грн., із яких 8218,20 грн.
становить вартість реконструкції
водопроводу, яка проводилась в вересні
2010 року самим відповідачем, оскільки
сторони на той період часу вже спільно
не проживали, хоча шлюб між ними ще
розірваний не був і 2113 грн. - вартість
будівельних робіт по улаштуванню
огорожі у домоволодінні, які проводив
відповідач після розпаду їх сім'ї, чого
сторони не заперечують.

Таким чином, суд вважає доведеним, що
сторони в період шлюбу провели
ремонтно-будівельні роботи по
оздобленню житлового будинку на суму
14410 грн., які можуть враховуватись при
визначенні частки позивача в даному
будинку.

Вартість спірного житлового будинку з
господарськими будівлями до його
поліпшення складала 61161 грн., а вартість
частки позивача в проведенні
ремонтно-будівельних робіт в будинку,
яка враховується при визначені права
позивача на частину будинку складає 7205
грн., яка на думку суду є незначною, щоб
визнати спірний будинок об'єктом права
спільної сумісної власності і визнати
за позивачем право власності на
частину спірного житлового будинку.

Від отримання грошової компенсації
понесених позивачем витрат на
проведення ремонтних робіт та
облаштування спірного будинку
відмовилась.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов підставного висновку
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, оскільки
останні ґрунтуються на повно
з'ясованих обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 29.11.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді:/підписи/

з оригіналом вірно: