У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Державного підприємства
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченка» про зміну формулювання
причин звільнення, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 26
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року ,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернулась
до суду з вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що з 10 серпня
1977 року вона працювала на ДП
«Харківський приладобудівний завод ім.
Т.Г. Шевченка» 05 листопада 2001 року її
було звільнено з посади монтажниці
цеху № 74 за власним бажанням на
підставі заяви. Позивач вважає, що
формулювання звільнення «за власним
бажанням» не відповідає обставинам
справи,оскільки заява написана нею під
тиском адміністрації, в той час, як вона
звільнилась в зв'язку з хворобою її
доньки, яка потребувала стороннього
догляду як інвалід дитинства.
Звільнення її за власним бажанням з
підприємства стало перешкодою для
вирішення питання про забезпечення її
сім'ї житлом на пільгових умовах,
оскільки вона була виключена з черги ДП
«Завод ім. Т.Г. Шевченка».

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 26 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про її відхилення та
залишення без змін рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 26
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 24 грудня 2013 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Крім того, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтею 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 26 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. ІваненкоО.І. Євтушенко І.М.
Завгородня