Справа № 750/9570/13-ц Провадження №
22-ц/795/583/2014 Головуючий у I інстанції
-Сапон А. В. Доповідач - Бечко Є.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Хромець Н.С., Острянського
В.І.,при секретарі:Рудик І.І.,за
участю:ОСОБА_5, представника
відповідача ОСОБА_6

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Ніжинський
механічний завод» на рішення
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства «Ніжинський
механічний завод» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 січня 2014 року
задоволено частково позов ОСОБА_5 до
ПАТ «Ніжинський механічний завод»,
стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_5 3345 грн. 12 коп. у якості
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні, 1236 грн. 24 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
3000 грн. у відшкодуванні моральної
шкоди, вирішено питання про розподіл
судових витрат. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
представник ПАТ «Ніжинський
механічний завод» звернуся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Зокрема апелянт вважає, що
відповідачем була погашена
заборгованість в розмірі 7134 грн. 69 коп.
на картковий рахунок позивача, саме з
даним розміром погоджується
відповідач та вважає, що іншої
заборгованості не має. Також апелянт
вважає, що ОСОБА_5 не попередив
адміністрацію підприємства про час
простою. Крім того, апелянт зазначає, що
позивачем по справі не доведено факту
надання йому моральної шкоди діями
відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, апеляційний суд
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
факт вимушеного прогулу ОСОБА_5 в
період з 15 травня 2013 року по 01 липня 2013
року дійсно мав місце та
підтверджується табелями робочого
часу. Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, який не був спростований
відповідачем, борг відповідача на день
фактичного розрахунку становить 3345
грн. 12 коп., за час вимушеного прогулу
відповідач повинен сплатити 1236 грн. 24
коп., з таким розміром погодився й суд
першої інстанції. Проте, врахувавши
характер і ступінь завданої моральної
шкоди, тривалість страждань та
істотність вимушених змін у життєвих
стосунках судом було зменшено розмір
моральної шкоди до 3000 грн.

Даний висновок суду першої інстанції
ґрунтується на матеріалах справи і
відповідає вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_5 працював у ПАТ
«Ніжинський механічний завод» на
посаді інженера-технолога І категорії
з 31 березня 2011 року по 02 липня 2013 року
(а.с.6).

Згідно довідки від 03 вересня 2013 року №58
заборгованість по заробітній платі
перед ОСОБА_5 складала 7134 грн. 69 коп.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно платіжного доручення від 07
листопада 2013 року №263 (а.с.34) та копії
відомостей від 07 листопада 2013 року
(а.с.35) сума заборгованості була
перерахована позивачу на його
банківську зарплатну картку.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України
передбачено, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст.116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Позивач надав суду розрахунок згідно
якого борг ПАТ «Ніжинський механічний
завод» на день фактичного розрахунку
становить за період затримки
розрахунку при звільненні 3345 грн. 12 коп.
сума за вимушений прогул складає 1236
грн. 24 коп. (а.с.65). Даний розрахунок не
спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п.
32 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
відпрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого
1995 року №100.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають додаткових зусиль для
організації свого життя.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
достатніх підстав для скасування
вірного по суті рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Ніжинський
механічний завод» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: