2/258/112/14 258/5427/13-ц
25 лютого 2014 року. КІРОВСЬКИЙ
РАЙОНИЙ СУД міста ДОНЕЦКА
в складі: судді -
відповідачів - ГУДЗЬ О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
цивільну справу за позовом:
ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Кіровському районі міста
Донецька , Вагонного депо « ДОНЕЦЬК»
«про відшкодування моральної шкоди
завданої пошкодженням здоров'я» ,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовною заявою «про відшкодування
відповідачем моральної шкоди, завданої
пошкодженням здоров'я.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з
2004 року по теперішній час він працює у
відповідача в якості коваля ручного
кування. Працюючи на вищевказаному
підприємстві 30 грудня 2005 року з ним
стався нещасний випадок на
виробництві про що був складений Акт №
1 який був затверджений начальником
вагонного депо станції Донецьк 4 січня
2006 року. Внаслідок вищевказаного
нещасного випадку у нього було
травмовано два пальця лівої руки - один
палець лівої руки був ампутований.
4 травня 2006 року рішенням
Медико-соціальної експертної комісії,
позивачу було первинно встановлено
стійка втрата професійної
працездатності на 20 % у зв'язку з
отриманою професійною травмою. З 4
травня 2007 року згідно довідки № 057931
Донецької міжрайонної МСЕК№2 у нього
встановлено 15% втрати професійної
працездатності безстроково.
Позивач просив суд стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Кіровському
районі міста Донецька моральну шкоду
у сумі 5 000 гривень так як внаслідок
травми на виробництві він втратив
працездатність, переніс значні фізичні
та моральні страждання, від нього
вимагаються додаткові зусилля по
організації свого життя та побуту,
розірвані його нормальні життєві
зв*язки та умови побуту, він
позбавлений можливості реалізовувати
свої звички та бажання.
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі і дав
суду пояснення аналогічні
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю вважаючи, що
у позивача відсутнє право на
відшкодування моральної шкоди тому що
МСЕК не встановлена моральна шкода, а
також в зв'язку з тим, що згідно Закону
України „Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23.02.2007 р. норму закону про виплату
моральної шкоди виключено. Крім того,
просить суд врахувати,що нещасний
випадок з позивачем відбувся 30 грудня
2005 року ,тобто під час дії
законодавства відповідно до якого
обов*язок по відшкодуванню заподіяної
шкоди повинен відшкодовувати
працедавець або уповноважений ним
Представник Вагонного депо «
Донецьк» в судове засідання не
з*явився,про дату,час та місце
слухання справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.
Суд, вислухавши думку позивача,
представника відповідача дослідивши
докази, надані сторонами в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
В судовому засіданні відповідними
документами встановлено, що позивач,
працював в Вагонному депо Донецьк ,де
при виконанні трудових обов'язків,
отримав професійну травму. (а. с. 9-12 )
4 травня 2006 року рішенням
Медико-соціальної експертної комісії,
позивачу було первинно встановлено
стійка втрата професійної
працездатності на 20 % у зв'язку з
отриманою професійною травмою. З 4
травня 2007 року згідно довідки № 057931
Донецької міжрайонної МСЕК№2 у нього
встановлено 15% втрати професійної
працездатності безстроково. ( а.с.6),
У відповідності зі ст. 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили
втрату працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, виплачуючи
йому, зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.
За змістом ст. 21, 28, 30, 34, 35 вищевказаного
Закону та абзацу 3 п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди" право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі виплати за моральну шкоду,
виникає з дня встановлення особі такої
стійкої втрати працездатності вперше
Згідно зі ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 5
Цивільного кодексу України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.
Тобто, відповідач у відповідності з
діючим законодавством добровільно,
відшкодовує позивачеві матеріальну
шкоду, завдану пошкодженням здоров'я,
але відшкодувати моральну шкоду
відмовився, що є порушенням прав
позивача на відшкодування шкоди.
В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок професійного захворювання
пошкоджено здоров'я позивача, чим
завдано моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з
приводу пошкодження здоров'я,
погіршення життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Викладене є
підставою для відшкодування
позивачеві моральної шкоди
відповідачем у відповідності зі ст. 21
Закону "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".
Частиною 3 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", на яку посилається
відповідач у своїх запереченнях дійсно
передбачено, що моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва, яка не
спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності,
відшкодовується Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого, з викладом
характеру заподіяної моральної шкоди
та за поданням відповідного висновку
медичних органів, але згідно з п.4.1
Рішення Конституційного Суду України
від 24.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров'я тощо, а
положення ст. 34 вищевказаного Закону,
треба розуміти як визначення порядку,
процедури та розміру відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків моральної шкоди,
заподіяної умовами виробництва, в
окремому випадку - лише у разі
відсутності втрати потерпілим
професійної працездатності, тому що, у
випадку втрати потерпілим
працездатності він зазнає значно
більше моральної шкоди, ніж яка
заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу
України та п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру заподіяних
фізичних та душевних, їх глибини та
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
а також інших негативних наслідків, з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення, при визначення
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості,
тому задовольнити вимоги позивача про
стягнення з відповідача 40 000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди
суд не находить можливим, оскільки така
сума є завищеною та не відповідає
глибині моральних та фізичних
страждань позивача, ступеню втрати ним
професійної працездатності та групи
інвалідності.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і домірності завданої
моральної шкоди, з огляду на важкі
безстрокові наслідки професійних
захворювань, постійний характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, вважає за можливе та
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 4 000 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди, що буде
еквівалентним завданим моральним
стражданням з урахуванням принципу
розумності та достатності. Разом з тим,
суд вважає що заявлена позивачем сума
відшкодування моральної шкоди є
надмірно значною і такою,що не
відповідає оральним стражданням,
пережитим позивачем.

Прийняти до уваги заперечення
представника відповідача про
неможливість відшкодування позивачеві
моральної шкоди в зв'язку з тим, що
згідно Закону України „Про внесення
змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.02.2007 р. норму
закону про виплату моральної шкоди
виключено, суд не може, оскільки
страховий випадок з позивачем настав 4
травня 2006 року, коли йому було
встановлено втрату професійної
працездатності в зв'язку з професійною
травмою , і з цього часу у нього виникло
право на відшкодування моральної
шкоди, тому дія Закону України „Про
внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.02.2007 р. на
правовідносини сторін не поширюється,
оскільки закон не має зворотної дії у
часі, і на момент настання страхового
випадку, діяли норми згідно яких
відповідач повинен відшкодовувати
моральну шкоду позивачу, у зв'язку з
пошкодженням здоров*я на виробництві.

Згідно п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито»
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань звільнений
від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.
58 Конституції України, ст. ст. 21, 28, 34
Закону "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 р. №1-9 рп / 2004, ст. ст. 5, 23
Цивільного Кодексу України, п. 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито»,
ст. ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 81, 88, 212 - 215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Кіровському районі міста
Донецька , Вагонного депо « ДОНЕЦЬК» «
про відшкодування моральної шкоди
завданої пошкодженням здоров'я
задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Кіровському районі міста
Донецька на користь ОСОБА_2
одноразово, 4 (чотири тисячі) гривень, в
порядку відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Кіровському
районі міста Донецька , Вагонного депо
« ДОНЕЦЬК» « про відшкодування
моральної шкоди завданої пошкодженням
здоров'я «- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду першої інстанції може бути
подана протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
АНІСІМОВА Н.Д.