Справа №487/4256/13-ц 25.02.2014 25.02.2014 25.02.2014
Провадження №22-ц/784/648/14 Суддя
по 1 інстанції - Притуляк І.О.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Орельській Н.М.,

за участю:

- представника позивача -
Інспекції - Матвєєвої Н.Є.,

- відповідачки ОСОБА_3 та її
представника - ОСОБА_4,

- третьої особи ОСОБА_5 та її
представника - ОСОБА_6,

- третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 9 січня 2014 року у
справі

за позовом

Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області до ОСОБА_3, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору -
Миколаївська міська рада, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, про знесення самочинно
збудованої будівлі,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (далі -
Інспекція) звернулась з позовом до
ОСОБА_3 про знесення самочинно
збудованої будівлі за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилалась
на те, що ОСОБА_3 є співвласником
житлового будинку АДРЕСА_1, де їй
належить 30/100 часток.

Відповідачка самовільно, без
дозволу на виконання будівельних робіт
або документів, які б давали право на
виконання будівельних робіт, та без
проектної документації, а також на
земельній ділянці, яка їй не відведена,
виконує будівельні роботи з
реконструкції гаражу «Ц-1» шляхом
здійснення прибудов та надбудов до
нього.

Посилаючись на те, що зазначене є
грубим порушенням вимог
містобудівного законодавства та
небажання відповідачки привести
самочинне будівництво у відповідність
до вимог чинного законодавства,
позивач просив зобов'язати
відповідачку за власний рахунок
знести самочинно зведені надбудови та
прибудови до гаражу «Ц-1» за вказаною
адресою.

До участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, судом залучено
співвласника житлового будинку
ОСОБА_7

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
посилалась на те, що здійснила лише
реконструкцію даху гаражу, без
здійснення прибудови. В подальшому
вказувала, що самочинне будівництво
здійснив ОСОБА_7, з яким вони
проживають разом.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 9 січня 2014 року позовні
вимоги Інспекції задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок
знести самочинно зведену споруду при
реконструкції гаражу під літерою «Ц-1»
за адресою по АДРЕСА_1. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що факт здійснення відповідачкою
самочинного будівництва повністю
доведений позивачем, тому вважав
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та відповідає
вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 3 грудня 2011 року
ОСОБА_8 за договором дарування передала
в дар належні їй 32/100 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 - 30/100 часток, а
ОСОБА_7 - 2/100 частки. Іншими
співвласниками житлового будинку є
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

За вказаною адресою знаходяться
три житлові будинки під літерами А, В, Б
разом з господарськими спорудами,
зокрема гараж «Ц-1» знаходиться у
фактичному користуванні ОСОБА_3

Згідно із відміткою, яка міститься
у технічному паспорті на житловий
будинок, усі співвласники житлового
будинку користуються земельною
ділянкою, виділеною попереднім
співвласникам у 1955 році для його
обслуговування, загальною площею
786 кв. м (а.с. 87).

В матеріалах справи відсутні
докази того, що між співвласниками
домоволодіння (трьох житлових
будинків) відбувся реальний виділ їх
часток або визначався порядок
користування земельною ділянкою.

За повідомленням Миколаївської
міської ради ОСОБА_3 за вказаною
адресою земельна ділянка не
виділялась (а.с.43).

З 13 грудня 2011 року ОСОБА_3 проживає та
зареєстрована в житловому будинку
АДРЕСА_1, де самочинно здійснює
будівельні роботи по реконструкції
гаражу «Ц-1», який у 2003 році був
узаконений попереднім власником,
розміром 5,20 м х 3,60 м (а.с. 89). До нього
відповідачка здійснила прибудову
розміром 3,25 м х 2,33 м, висотою 2,55 м, а
також надбудова зверху розміром 3,25 м х
12,20 м, загальна висота двох поверхів
становить 5 м.

Так, 26 грудня 2011 року за результатами
перевірки вказаного факту, в
присутності відповідачки, Інспекцією
складено акт, в якому встановлено факт
порушення нею вимог ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та ст. ст. 7, 9
Закону України «Про архітектурну
діяльність», складено протокол про
вчинення правопорушення у сфері
містобудівної діяльності за ст. 96 ч.3
КпроАП та винесено постанову № 860
від 26 грудня 2011 року про притягнення
її до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
дохід держави у розмірі 850 гривень .
Штраф нею сплачено 26 січня 2012 року,
проте припис про надання у строк до 1
лютого 2012 року до Інспекції
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт нею не виконано
(а.с.12-17).

3 квітня 2012 року Інспекцією проведено
позапланову перевірку, в ході якої
встановлено, що вимоги припису від 26
грудня 2011 року ОСОБА_3 не виконано, що є
порушенням п. 14 «Порядку здійснення
архітектурно - будівельного контролю»,
затвердженого Постановою КМУ № 553 від
23.05.2011 року, про що складено акт,
адмінпротокол та постановою від 26
квітня 2012 року відповідачка притягнута
до адміністративної відповідальності
за правопорушення, передбачене ст. 188- 42
ч.1 КпроАП. Припис Інспекції від 3
квітня 2012 року про знесення самочинних
споруд до 3 травня 2012 року не
виконано (а.с. 18-24).

27 грудня 2012 року Інспекцією за
результатами наступної перевірки
встановлено
невиконання приписів, про що складено
відповідний акт, протокол про вчинення
адміністративного правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, та
відповідачка притягнута до
адміністративної відповідальності за
ст. 96 ч.7 КпроАП.

Припис Інспекції від 27 грудня 2012 року
про добровільне знесення самочинних
споруд у строк до 31 січня 2013 року
відповідачка не виконала (а.с. 26-31).

4 березня 2013 року Інспекцією проведено
четверту перевірку та встановлено
невиконання припису та вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 188-42
ч.1 КпроАП, за що ОСОБА_3, постановою від
12 березня 2012 року, притягнута до
адміністративної відповідальності.

Припис від 4 березня 2013 року про
знесення самочинних прибудов та
надбудов у строк до 20 березня 2013 року
не виконано (а.с. 33-41).

Адміністративні позови ОСОБА_3 щодо
оскарження вищезазначених постанов
про притягнення її до
адміністративної відповідальності,
судами не задоволені.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна вважається самочинним, якщо в
діях особи є хоча б одна із ознак,
передбачених ч. 1 ст. 376 ЦК
України, зокрема, у разі, коли забудова
проведена або здійснюється без
одержаного у встановленому порядку
дозволу чи належного затвердженого
проекту.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України,
передбачено, що у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил, суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
будівництво відмовляється від її
проведення, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво.

Частинами 1 та 2 ст. 38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» передбачено, що у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливим, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. У
разі, якщо особа у встановлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Відповідно до положень ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт
об'єкту архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Згідно до положень ст. 27 Закону України
«Про архітектурну діяльність», на
замовника (забудовника) під час
створення об'єкта архітектури
покладаються обов'язки по забезпеченню
будівництва об'єктів архітектури
згідно з робочою документацією, та
недопущення під час організації і
виконання будівельних робіт, порушень
законних прав та інтересів
користувачів прилеглих земельних
ділянок та власників розташованих на
них будинків і споруд.

З урахуванням конкретних обставин
цієї справи, будь-яка перебудова
вказаного самочинного будівництва є
неможливою.

Доводи відповідачки про те, що
самочинне будівництво здійснено
ОСОБА_7, є необґрунтованими, оскільки
спростовуються вищезазначеними
матеріалами справи, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку з
дотриманням вимог ст. ст. 57- 60, 212 ЦПК
України.

Згідно із ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці події та чи
вчинені вони цією особою.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування рішення
районного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 9
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді