СІМФЕРОПОЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа № 116/6259/13-ц

Провадження № 2/116/80/14

15.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді - Хіневич А.М.

при
секретарі - Велішаєвій Е.Р.

за участю
позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні житлом, вселення та
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому
просила усунути їй перешкоди у
користуванні належним їй майном -
квартирою, вселити її у квартиру
АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача
ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у
користуванні житлом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право
власності №175 від 15.06.2004 року, а також
власником 1/3 частки цієї ж квартири в
порядку спадкування за заповітом після
смерті опікуна - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 Відповідач ОСОБА_2 є
власником іншої 1/3 частки вказаної
квартири на підставі свідоцтва про
право власності №175 від 15.06.2004 р..
Позивач зареєстрована та до 2009 року
проживала у зазначеній квартирі, але
після смерті опікуна відповідач
обманним шляхом, нібито для здійснення
ремонту в квартирі, виселив її з
квартири, відібрав ключі від квартири і
до теперішнього часу перешкоджає
позивачу вільно користуватися
належним їй майном, проживати в
квартирі. Крім того, відповідач не
надав позивачу оригінали
правовстановлюючих документів на
квартиру, чим перешкодив їй в
оформленні спадкових прав. Позивач
зверталася до правоохоронних органів з
заявою про застосування заходів для
усунення перешкоди у користуванні
власністю, але у порушенні
кримінальної справи було відмовлено з
тих підстав, що між сторонами мають
місце цивільні правовідносини.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов, просила його
задовольнити, пояснила, що вона вже
майже 5 років проживає у своєї подруги.
Вона перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з чоловіком і бажає
проживати у належній їй квартирі. Разом
з тим, відповідач ухиляється від
зустрічі з нею, двері в квартиру не
відчиняє, забороняє їй проживати в
квартирі разом із її співмешканцем. Сам
відповідач одружився і проживає в
квартирі зі своєю дружиною. Всі речі, що
знаходилися у квартирі, відповідач
викинув, вона змогла забрати лише одяг.
На питання стосовно місцезнаходження
правовстановлюючих документів на
квартиру, відповів, що вони загублені.
Просила вселити її до квартири і
зобов'язати відповідача не чинити їй
перешкоди у користуванні належним їй
майном - квартирою. Не заперечувала
проти заочного розгляду справи.

Відповідач, повідомлений належним
чином про час і місце розгляду справи, у
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, заяви про
відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи за його відсутності не
надав.

За згодою позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справі,
відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню.

По справі судом встановлені такі
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, що підтверджено
дублікатом свідоцтва про право
власності №175 від 15.06.2004 р. Серії САВ
№702449, виданого Сімферопольською
сільською радою 04.09.2012 р. (а.с.5)

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно №11694542
від 28.10.2013 р. вбачається, що право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, по 1/3 частки за кожним.

З паспорту серії НОМЕР_2, виданого 22.09.2005
р. Сімферопольським РВ ГУ МВС України в
АР Крим, вбачається, що ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.4)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що
виконавчим комітетом Гвардійської
селищної ради Сімферопольського
району зроблений відповідний актовий
запис №05. (а.с.26)

Відповідно до заповіту від 14.01.2005 р.,
посвідченого державним нотаріусом
Другої Сімферопольської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
за реєстром №446, ОСОБА_3 заповів належну
йому на момент смерті 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1. (а.с.6)

Зі спадкової справи, заведеної після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, вбачається,
що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому
засіданні показали, що позивач є їх
знайомою. З 2009 року позивач проживає у
ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу проживати за місцем
реєстрації, відібрав ключі, намагався
позбавити позивача права власності на
1/3 частку квартири, що залишилася після
смерті ОСОБА_3. Позивач неодноразово
зверталася до ОСОБА_2 з вимогою
впустити її до квартири, але той
відмовляв їй, двері не відчиняв, все її
майно викинув. Позивач зверталася до
правоохоронних органів для
застосування заходів щодо усунення
перешкоди у користуванні належним
позивачу майном.

З постанов про відмову у порушенні
кримінальної справи від 04.01.2012 р. та
29.02.2012 р. вбачається, що ОСОБА_1
звернулася до дільничного інспектора
Гвардійського СВМ Сімферопольського
РВ ГУ МВС України в АР Крим із заявою, в
якій просила застосувати заходів до
ОСОБА_2, якій шахрайським шляхом
перешкоджає їй у прийнятті спадщини
після смерті ОСОБА_3, під приводом
проведення ремонту в квартирі змусив
заявника з'їхати з квартири АДРЕСА_1.
Заявник проживає АДРЕСА_2 з травня 2009
року у ОСОБА_8. ОСОБА_2 перешкоджає
ОСОБА_1 проживати за адресою
реєстрації. (а.с.9-11),

Згідно із ст.ст. 316, 317 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої України приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону від
17.07.1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріпляє право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Аналогічні приписи містяться у ст.ст.316,
317, 319, 321 Цивільного Кодексу України.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи власником 1/3
частки спірної квартири на підставі
свідоцтва про право власності і
спадкоємицею 1/3 частки цієї ж квартири
за заповітом, в силу положень
вищенаведених норм закону, має право
вимагати усунення перешкод у
користуванні належною їй часткою
квартири.

Матеріалами справи доведено, що
відповідач перешкоджає позивачу у
вселенні та проживанні в квартирі, тим
самим порушує право позивача на вільне
користування належним їй майном, що
може бути усунено шляхом вселення
позивача у належну їй квартиру і
зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди у користуванні належним
позивачу майном, отже обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права відповідає вимогам закону.

З урахуванням зазначеного, у суду є
законні підстави для задоволення
позову у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судові витрати у
сумі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215,
224-226, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житлом,
вселення та зобов'язання не чинити
перешкоди у користуванні житлом -
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
114, 70 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Сімферопольським районним судом АР
Крим за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
в Апеляційний суд АР Крим через
Сімферопольський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

У судовому засіданні 15.01.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суддя
А.М. Хіневич