Справа № 368/306/13-ц
Рішення

іменем України

"24" січня 2014 р. Кагарлицький
районний суд Київської області

в складі: головуючого судді
Шевченко І.І.

при секретарі
Губенко А.П.

з участю представників позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Кагарлик
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус
Кагарлицького районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

представник позивача уточнив
позовні вимоги позивача та просить суд
визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 , посвідчений 06 грудня
2011 року приватним нотаріусом
Кагарлицького районного нотаріального
округу ОСОБА_5, стягнути з відповідача
на користь позивача судові витрати та
витрати за проведенні експертизи,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер
брат позивача ОСОБА_6, який проживав до
дня смерті в с. Бурти, Кагарлицького
району, Київської області.

Звернувшись із заявою про прийняття
спадщини за законом у встановлений
законодавством, а саме: ст.1270 ЦК України
строк, до Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори він
дізнався, що 17 січня 2013 року із заявою
про прийняття спадщини за заповітом на
майно спадкодавця ОСОБА_6, звернувся
ОСОБА_4.

Зважаючи на той факт що відповідно до
наданої його інформації заповіт
складено та посвідчено третьою особою
06 грудня 2011 року, в той час коли його
брат тяжко хворів внаслідок
перенесених хвороб, він не міг
послідовно та логічно мислити,
розмовляти та висловлювати думок,
спілкувався здебільшого мімікою,
жалівся на сильні болі, у нього
виникають обґрунтовані підозри
недійсності зазначеного заповіту.

Згідно з ст.225 ЦК України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Зазначеним заповітом порушуються його
права спадкоємця, тому він і вимушений
звернутись до суду.

Відповідач позовні вимоги
позивача не визнав та пояснив, що
статтею 1223 ЦК України визначено, що
право на спадкування, яке виникає у
день відкриття спадщини, мають особи,
визначені у заповіті. Тільки у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. 07 липня 2010 року
заповідач ОСОБА_6, який являється йому
рідним дядьком по лінії матері, а він
відповідно його племінник, самостійно
без будь якого примусу з його сторони,
особи яка на той час надавала йому
допомогу по утриманню, вчинив на його
ім'я односторонню угоду - заповіт, яким
заповів йому все належне йому майно та
права на нього. 06 грудня 2011 року о 18
годині 55 хвилин тим же заповідачем
ОСОБА_6, жителем с. Бурти Кагарлицького
району, укладено новий заповіт який
посвідчений приватним нотаріусом
Кагарлицького районного нотаріального
округу ОСОБА_5 за своїм робочим місцем в
м. Кагарлику, яким він заповів йому,
ОСОБА_4, належні йому на праві власності
земельну ділянку площею 2,59 га з
кадастровим номером: :03:316:0011, що
була виділена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Буртівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області і що була надана йому
згідно рішення 16- ої сесії XXIII скликання
Буртівської сільської Ради народних
депутатів Кагарлицького району
Київської області від 23 лютого 2001 року
та майновий пай у пайовому фонді майна
колективного сільськогосподарського
підприємства СВК агрофірма «Перемога»
село Бурти Кагарлицького району
Київської області відповідно до списку
осіб, які мають право на майновий пай
затвердженого зборами співвласників 22
лютого 2000 року, номінальною вартістю
10895 гривень 00 копійок (десять тисяч
вісімсот дев'яносто п'ять гривень 00
копійок), що становить 0,1153 % від
загальної вартості майна пайового
фонду підприємства, що належить йому на
підставі свідоцтва про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) Серії КИ-ХІІ 1108309,
виданого 06 серпня 2002 року Буртівською
сільською радою Кагарлицького району
Київської області. Одночасно з
укладанням нового заповіту, цим
заповітом заповідач скасував раніше
складений та посвідчений 17 липня 2010
року приватним нотаріусом
Кагарлицького районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5
заповіт зареєстрований № 1590. Згідно
абз. 2 п.18 Постанови Пленуму ВС України
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або особою,
яка через стійкий розлад здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними. У справах
про спадкування нотаріуси не є
заінтересованими особами і не повинні
залучатися до участі у справі. За таких
умов, коли ОСОБА_6, повністю
правоздатною та дієздатною особою,
власником майна, яке належало тільки
йому, з дотриманням форми правочину,
без впливу на його вільне
волевиявлення, було укладено
односторонній договір - заповіт , він не
може бути визнаний недійсним, так як
воля спадкодавця при його укладанні
була направлена на відчуження
належного йому майна після його смерті
на його користь. Лише бажання позивача
на безпідставне отримання майна
спадкодавця, при наявності заповіту,
змусило його звернутися до суду з
безпідставним позовом пред'явленим до
нього, спадкоємця майна померлого
ОСОБА_6, про визнання заповіту
недійсним, тому просить суд відмовити
в задоволені позову ОСОБА_3, до нього
про визнання заповіту недійсним.

Третя особа в особі приватного
нотаріуса Кагарлицького районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 позовні вимоги позивача
не визнає та просить суд в їх
задоволені відмовити з наступних
підстав. Заповіт було посвідчено з
суворим дотриманням вимог чинного
законодавства України. Так, перед
складенням і посвідченням заповіту ним
було встановлено повну цивільну
дієздатність заповідача, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який чітко усвідомлював
значення своїх дій і вільно керував
ними, розуміючи при цьому обставини,
які мали для нього істотне значення,
без застосування фізичного чи
психічного тиску з боку інших осіб, за
своєю справжньою волею, не перебуваючи
при цьому у стані, який би перешкоджав
йому усвідомлювати суть вчинюваних ним
дій щодо складення ним заповіту. При
чому всупереч заявленому у позовній
заяві про те що: «він не міг послідовно
та логічно мислити, розмовляти та
висловлювати думок, спілкувався
здебільшого мімікою», ОСОБА_6 при
складенні заповіту чітко і зрозуміло
висловлював свої думки і був
наполегливий у бажанні скасувати свій
попередній заповіт, маючи бажання
визначити у новому заповіті конкретне
майно яке він хоче заповісти своєму
спадкоємцю за цим заповітом. Крім того,
за проханням ОСОБА_6 цей заповіт було
виготовлено з його слів за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів,
після чого він був ним особисто
зачитаний вголос і особисто
власноручно підписаний ним же.
Одночасно повідомляє, що ОСОБА_6,
передбачаючи у майбутньому оскарження
цього заповіту в суді, наполіг у його
посвідченні в присутності двох
свідків, що і було зроблено. Заповіт
згідно зі ст. 1253 ЦК України було
посвідчено в присутності двох свідків:
гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Суд, вислухавши сторони, свідків
та вивчивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року
ОСОБА_6 склав заповіт, за яким зробив
таке розпорядження: належні йому:
земельну ділянку площею 2,59 га з
кадастровим номером: :03:316:0011, що
була виділена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Буртівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, і що була надана
йому згідно рішення 16-ої сесії XXIII
скликання Буртівської сільської Ради
народних депутатів Кагарлицького
району Київської області від 23.02.2001
року, та майновий пай у пайовому фонді
майна колективного
сільськогосподарського підприємства
СВК агрофірма «Перемога» село Бурти
Кагарлицького району Київської
області відповідно до списку осіб, які
мають право на майновий пай,
затвердженого зборами співвласників 22
лютого 2000 року, номінальною вартістю
10895 гривень 00 копійок (десять тисяч
вісімсот дев'яносто п'ять гривень 00
копійок), що становить 0,1153 % від
загальної вартості майна пайового
фонду підприємства, що належить йому на
підставі Свідоцтва про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) Серії КИ-ХІІ №
1108309, виданого 06 серпня 2002 року
Буртівською сільською радою
Кагарлицького району Київської
області, заповів ОСОБА_4.

Раніше складений та посвідчений 07
липня 2010 року приватним нотаріусом
Кагарлицького районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5 за
реєстровим № 1590 заповіт, цим заповітом
скасував.

На бажання ОСОБА_6 та згідно зі ст. 1253 ЦК
України заповіт посвідчено у
присутності свідків: гр. ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_1, виданий
Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в
Київської області 22 жовтня 2010 року, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та гр.
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НОМЕР_2,
виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України
в Київської області 22 серпня 2003 року,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер.

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на земельну ділянку площею 2,59
га з кадастровим номером: :03:316:0011,
що була виділена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Буртівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, і що була надана
ОСОБА_6 згідно рішення 16-ої сесії XXIII
скликання Буртівської сільської Ради
народних депутатів Кагарлицького
району Київської області від 23.02.2001
року, та майновий пай у пайовому фонді
майна колективного
сільськогосподарського підприємства
СВК агрофірма «Перемога» село Бурти
Кагарлицького району Київської
області, що належить ОСОБА_6 на підставі
Свідоцтва про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) Серії КИ-ХІІ №
1108309, виданого 06 серпня 2002 року
Буртівською сільською радою
Кагарлицького району Київської
області.

10 січня 2013 року до Кагарлицької
районної державної нотаріальної
контори Київської області із заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6 звернувся позивач ОСОБА_3.

17 січня 2013 року до Кагарлицької
районної державної нотаріальної
контори Київської області надійшла
заява від відповідача ОСОБА_4 на
прийняття спадщини по заповіту,
посвідченому ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Кагарлицького районного
нотаріального округу Київської
області 06 грудня 2011 року за р. № 3989.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 225 ЦК
України правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до роз'яснень, які викладені
у п. 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правила статті
225 ЦК поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо).

При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті 225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті
145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 29 лютого 2012 року,
прийнятої за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судами положень ч. 1 ст. 225 ЦК України
висновок про тимчасову недієздатність
учасника такого правочину слід робити,
перш за все, на основі доказів, які
свідчать про внутрішній, психічний
стан особи в момент вчинення правочину.
Хоча висновок експертизи в такій
справі є лише одним із доказів у справі
і йому слід давати належну оцінку в
сукупності з іншими доказами будь-які
зовнішні обставини (показання свідків
про поведінку особи тощо) мають лише
побічне значення для встановлення
того, чи була здатною особа в
конкретний момент вчинення правочину
розуміти значення своїх дій та (або)
керувати ними.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні данні, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показання свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснив, що він працює на посаді
сімейного лікаря. З 2008 року, періодично
лікував ОСОБА_6, інколи він сам
приходив, а інколи відвідував його у
дома, а з 2011 року він не міг до нього
потрапити у будинку, бо двері були
зачинені. У ОСОБА_6 були контрактури
суглобів, які виникли внаслідок опіків,
хронічний остеомієліт правої чи лівої
гомілки. З 2001 року він хворів на
паркінсонізм, який у нього швидко
прогресував. Внаслідок цього він
самостійно не міг їсти, практично був
прикутий до ліжка. Щодо перебігу
захворювання, то у хворих на
паркінсонізм інколи бувають спонтанні
ремісії, інтелект повинен бути
збереженим.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 пояснив, що працює на посаді
дільничного інспектора в с. Бурти
Кагарлицького району з березня 2011 року.
До нього надходили скарги від ОСОБА_3
про те, що ОСОБА_4, який на той час
проживав у будинку ОСОБА_6 зі своєю
співмешканкою, вчиняє хуліганські дії.
Микола сам не звертався із заявами, бо
він був лежачий, він нічого практично
не розумів. В грудні 2011 року був у нього
удома, ОСОБА_6 вже тоді таким був. Микола
одного разу впав, коли ОСОБА_4 там жив, а
тому соціальні працівники звернулися
до його брата, щоб він його доглядав.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_4 попросив
його бути свідком при складанні
заповіту ОСОБА_6 на його користь 06.12.2011
року. Під час посвідчення заповіту воля
ОСОБА_6 була добровільна. ОСОБА_6 сам
ходив, сам розписувався. Перед тим, як
розписатися, нотаріус йому зачитав
заповіт уголос, він перепитував. Також
ОСОБА_6 сказав, що можливо заповіт буде
оспорюватися, а тому хоче, щоб були при
складанні заповіту свідки. Аналогічні
показання надала свідок ОСОБА_9.

Суд критично ставиться до свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_9, оскільки, по - перше
вони були запрошені відповідачем, а не
заповідачем, по друге, третя особа
заповіт в голос не зачитував, оскільки
про це не має відмітки у заповіті.

В ході розгляду справи за клопотанням
представника позивача судом була
призначена посмертна
судово-психіатрична експертиза.
Відповідно до висновку посмертної
комісійної судової психолого -
психіатричної експертизи № 128 ц від
31.12.2013 року ОСОБА_6 станом на момент
складання ним заповіту 06.12.2011 року
страждав на органічне ураження
головного мозку судинного ґенезу
(атеросклероз судин головного мозку,
гіпертонічна хвороба), яке
супроводжувалося слабоумством із
емоційно-вольовими порушеннями. ОСОБА_6
не міг під час складення заповіту
(06.12.2011 року)

усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. ОСОБА_6 на момент
складання заповіту перебував у стані
фізичної та психічної безпорадності. У
нього відмічалося зниження перебігу
когнітивних процесів (пам'яті, уваги) та
інтелектуальної діяльності.
Відхилення в психічному стані у ОСОБА_6
до 06.01.2011 року і до смерті пов'язані з
психічним захворюванням.

Як вбачається з мотивувальної частини
акту посмертної комісійної судової
психолого - психіатричної експертизи №
128 ц від 31.12.2013 року, що з наданої
медичної документації відомо, що
підекспертний в період з 1990 року по 2000
рік переніс забій грудної клітини,
внутрішній суглобовий уламковий
перелом лівого кульшового суглобу,
який ускладнився деформуючим артрозом
з порушенням функції суглобу,
внаслідок чого був визнаний інвалідом 3
групи. В грудні 1999 року переніс
термічні опіки обличчя, голови, спини,
лівої гомілки, обох стоп. З 1991 року у
нього з'явилися судинні порушення
(нейроциркуляторна вегетосудинна
дистонія, ішемічна хвороба серця,
кардіосклероз. В червні 1994 року
невропатологом був діагностований
церебральний атеросклероз та
рекомендована консультація психіатра.
26.01.2011 року підекспертний була
проведена АСПЕ, яка виявила у
підекспертного ознаки органічного
ураження головного мозку (внаслідок
церебросклерозу) із слабоумством.
Вказані психічні порушені виражені у
нього у такому ступені, що позбавляють
його здатності усвідомлювати свої дії
та керувати ними.

Будучи не згідними з висновком
посмертної комісійної судової
психолого - психіатричної експертизи №
128 ц від 31.12.2013 року відповідачу, так і
третій особі, Кагарлицьким районним
судом було роз'яснено право подавати
інші відомості чи дані щодо здоров'я
ОСОБА_6 та про можливість заявляти
клопотання щодо проведення повторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи, однак такого наміру ні
відповідач, ні третя особа не виявили.

Для визначення правочину таким, що має
дефекти волі і волевиявлення, а врешті
і недійсним необхідно встановити
наявність хоча б одного з двох
факторів, які мали місце в момент
вчинення правочину, а саме: а) щоб вона
не усвідомлювала значення своїх дій
або б) не могла керувати своїми діями.

Суд не може взяти як доказ та не приймає
до уваги висновок судово -
почеркознавчої експертизи № 3275/3276/13 - 32
від 12 липня 2013 року, оскільки підписи
від імені ОСОБА_6 поряд з графою
«Шостого грудня дві тисячі
одинадцятого року.» у першому та
другому примірниках заповіту від
06.12.2011, від імені ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4, посвідченого ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Кагарлицького районного
нотаріального округу Київської
області та зареєстрованого в реєстрі
за № 3989 та в графі «підписи осіб (їх
представників) які звернулися за
вчиненням нотаріальних дій» у реєстрі
реєстрації нотаріальних дій
приватного нотаріуса Кагарлицького
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5 в якому за №
3989 зареєстрований заповіт від 06.12.2011,
від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, -
виконані самим ОСОБА_6.

Норми матеріального права, зокрема ст..
225 ЦК України не містить такого
поняття, як «абсолютна
неспроможність», оскільки для
застосування зазначеної правової
норми достатньою є наявність
обставини, коли фізична особа «не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними», що
підтверджено експертизою, та а ні
відповідачем, а ні третьої особою не
спростовано.

За таких обставин, беручи до уваги
доведеність абсолютної неспроможності
спадкодавця в момент вчинення заповіту
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, позовні вимоги про
визнання заповіту недійсним є
обґрунтованими і підлягають до
задоволення, тому суд вважає за
необхідне визнати недійсним заповіт
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 від 06 грудня
2011 року посвідчений приватним
нотаріусом Кагарлицького районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстровано в
реєстрі за № 3989.

Щодо судових витрат та витрат
пов'язаних з проведенням експертиз, то
вказані витрат підлягають до частково
задоволення з наступних підстав.

Згідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 79, ст. 86 ЦПК
України, витрати пов'язані з
проведенням експертиз віднесені до
судових витрат. Так як висновок судово -
почеркознавчої експертизи № 3275/3276/13 - 32
від 12 липня 2013 року суд не бере до уваги
як доказ, тому витрати в сумі 3680,00 грн.
також не підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача, а тому
суд в цій частині витрат позивачу
відмовляє.

Витрати позивача, пов'язані з
проведенням експертизи посмертної
комісійної судової психолого -
психіатричної експертизи № 128 ц від
31.12.2013 року підтверджені квитанцією №
4443623 від 10.07.2013 року, тому вказані
витрати підлягають до стягнення з
відповідача на користь позивача в сумі
2843 грн. 39 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено, а тому суд
стягує з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати, які
підтверджені квитанціями про їх
сплату, а саме: витрати по сплаті
судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.

На підставі викладеного та
керуючись главою шостою Спадкове право
ЦК України (2004 р.), постановою Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», постановою Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978
року «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними», ст.. ст. 10, 11,
60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд ,-

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус
Кагарлицького районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 від 06 грудня 2011 року
посвідчений приватним нотаріусом
Кагарлицького районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за № 3989.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на
користь ОСОБА_3 витрати по сплаті
судового збору в сумі 114 грн. 70 коп. та
витрати за проведення судово -
психіатричної експертизи (посмертної)
в сумі 2 843 грн. 39 коп., а всього 2958 (дві
тисячі дев'ятсот сорок три) грн. 09 коп.

В решті стягнення судових витрат
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Кагарлицький районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами , які брали
участь у справі і не були присутніми в
судовому засіданні протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя: І. І. Шевченко