Справа № 2/756/556/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 січня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Шумейко О.І.,

при
секретарі -
Острянко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду в порядку цивільного
судочинства з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що між ним та
відповідачем укладено договір позики
від 04 лютого 2013 року, відповідно до умов
якого відповідач отримав грошові кошти
у розмірі 22000 грн. на придбання автобуса
«Богдан» для ведення спільного
бізнесу, суму позики відповідач мав
повертати позивачу частинами.

У зв'язку із невиконанням зобов'язань
по поверненню суми отриманої позики
позивач просить стягнути з ОСОБА_2
на свою користь заборгованість за
договором позики, що складає 22000 грн.,
проценти за користування позикою, що
складають 3606,55 грн., судовий збір у сумі
256,07 грн.

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив задовольнити позов, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки не повідомив.

Свідок ОСОБА_3, допитана в судовому
засіданні, повідомила, що вона
являється дружиною позивача, була
безпосередньо присутня при передачі
грошових коштів, написанні розписки та
підписанні договору позики. Зазначила,
що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти у сумі
22000 грн. на купівлю автобуса «Богдан»
для ведення спільного бізнесу.
Відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання та
використав суму отриманої позики на
придбання автомобіля для особистого
користування. Вказала, що позивач
неодноразово звертався до ОСОБА_2 з
приводу повернення грошових коштів,
але останній ніяких дій по погашенню
суми заборгованості не вчинив.

За таких обставин, суд ухвалив провести
заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, свідка,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

04 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір позики, за умовами
якого відповідач отримав грошові кошти
у розмірі 22000 грн. на придбання автобуса
«Богдан» для ведення спільного
бізнесу, що підтверджується письмовою
розпискою відповідача та укладеним
договором позики від 04 лютого 2013 року.

Відповідно до умов домовленості між
сторонами відповідач мав здійснювати
повернення суми позики частинами з
часу придбання автобуса "Богдан".

Оригінали розписки та договору позики
оглянуті судом в судовому засіданні.

У відповідність положень ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суми позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
кількості.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Згідно зі ст. 625 боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦПК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач передав відповідачу кошти у
сумі 22000 грн. Всупереч існуючої
домовленості відповідач за рахунок
отриманих коштів не придбав автобус
"Богдан", у зв'язку з чим позивач 01
серпня 2013 року звернувся до
відповідача з листом про повернення
суми позики, така вимога позивача
залишена без задоволення, відповідач
не вчинив жодних дій з приводу
погашення суми заборгованості.

На дату укладення договору позики
облікова ставка Національного банку
України становила 7,5% річних, з 10 червня
2013 року її зменшено до 7 % річний, а з 13
серпня 2013 року до 6,5 % річних. Таким
чином, сума заборгованості за
процентами по користуванню позикою за
період з 04 лютого 2013 року по 04 жовтня 2013
року становить 1063,24 грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини
справи, оцінивши зібрані докази у
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за договором позики від
04 лютого 2013 року у розмірі 22000 грн.,
проценти за користування кредитом у
розмірі 1063,24 грн.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
суд присуджує до стягнення з
відповідача на користь позивача судові
витрати, що складаються з судового
збору у розмірі 230 грн. 63 коп.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, адреса реєстрації:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 суму боргу у
розмірі 22000 (двадцять дві тисячі)
гривень, проценти за договором позики у
сумі 1063 (одна тисяча шістдесят три)
гривні 24 копійки та судовий збір у
розмірі 230 (двісті тридцять) гривень 63
копійки.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.І. Шумейко