Справа № 121/190/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого судді Цалко А.А., при
секретарі Сьомченко В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Ялті цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором поруки в
порядку зворотної вимоги (регресу), -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовною заявою до відповідачки, в якої
просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її
користь в порядку зворотної вимоги
(регресу) за виконане грошове
зобов'язання за кредитним договором №
805/2007/980-Э/17/029 від 14 листопада 2007 року,
забезпеченого договором поруки б/н від
14 листопада 2007 року в розмірі 30797
гривень 65 копійок, додаткові витрати
викликані оплатою заборгованості в
розмірі 598 гривень 809 копійок, витрати
за надання юридичної допомоги за
договором від 03.09.2013 року в сумі 23069,31
гривень, витрати за надання юридичних
послуг за договором від 10 грудня 2013
року в розмірі 8716,51 гривень, штраф за
порушення строків виконання
зобов'язань по кредитному договору - 25%
в розмірі 7699,41 гривень та судові
витрати по справі.

Вимоги мотивовані тим, що вона сплатила
31 жовтня 2013 року за рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим
заборгованість за кредитним договором
від 14 листопада 2007 року у розмірі 30797
грн. 65 коп., 598 грн.80 коп. судові витрати,
які вона просить стягнути у порядку
регресу. Також просить стягнути інші
вказані суми, що є витратами на
юридичні послуги та штрафні санкції.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, а її представник - ОСОБА_3 за
дорученням, оформленим нотаріально як
фізичної особі - позов підтримала у
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась. Її представник за
дорученням ОСОБА_4 з позовом не
погодився, надав суду письмові
заперечення, які долучені до
матеріалів справи.

Заслухав сторони, з'ясував письмові
докази, які надані суду, встановивши
усі необхідні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), - за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, - у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, -
після виконання поручителем
зобов'язання, забезпеченого порукою,
кредитор повинен вручити йому
документи, які підтверджують цей
обов'язок боржника. До поручителя, який
виконав зобов'язання, забезпечене
порукою, переходять усі права
кредитора у цьому зобов'язанні, в тому
числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Відповідна до ч. 1 ст. 544 ЦК України, -
Боржник, який виконав солідарний
обов'язок, має право на зворотну вимогу
(регрес) до кожного з решти солідарних
боржників у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
вирахуванням частки, яка припадає на
нього.

Судом встановлено, що 14 листопада
2007 року між Відкритим акціонерним
товариством комерційного банку
«Надра» та відповідачкою ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
805/2007/980-Э/17/029, згідно з якого
відповідачка отримала кредит в розмірі
30000 грн. на 24 місяця з 14 листопада 2007
року по 13 листопада 2009 року, з оплатою 30%
річних від суми виданого кредиту.

В забезпечення зобов'язань 14
листопада 2007 року між Банком та
позивачкою ОСОБА_1 було укладено
договір поруки, згідно з яким ОСОБА_1
поручилась перед Банком за належне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань по
виконанню умов договору кредиту в тому
ж порядку, що й вона.

Однак, відповідачка ОСОБА_2 та
позивачка ОСОБА_1 зобов'язання
покладені на них договором не виконали,
у зв'язку з чим станом на 02 червня 2010
року мала місце заборгованість у
розмірі 39 366 грн.66 коп..

Вказані факти були встановлені
рішенням Ялтинського міського суду АР
Крим від 28 вересня 2010 року за позовом
Відкрито акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» в особі
Філіалу ВАТ КБ «Надра» Кримського
регіонального управління до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яким позов
Відкритого акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» в особі ВАТ КБ
«Надра» Кримського регіонального
управління було задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь
Відкритого акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» в особі
Філіалу ВАТ КБ «Надра» Кримського
регіонального управління
заборгованості за кредитним договором
№ 805/2007/980-Э/17/029 від 14 листопада 2007 року у
розмірі 39366 (тридцять дев'ять тисяч
триста шістдесят шість) гривень 66
копійок. Стягнуто в рівних частках з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Відкритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» в особі Філіалу ВАТ КБ
«Надра» Кримського регіонального
управління судові витрати у вигляді
судового збору в сумі 393,67 гривень та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
гривень, а всього 513 (п'ятсот тринадцять
) гривень 67 копійок. Зазначене судове
рішення набрало законної сили 08 жовтня
2010 року (а.с.9).

Постановою державної виконавчої
служби від 10 серпня 2011 року було
відкрито виконавче провадження окремо
відносно позивачки, як солідарного
боржника та почата була процедура
примусового виконання рішення суду
(а.с.11-12).

31 жовтня 2013 року між Банком та
ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №
1 згідно до якої вона погасила
заборгованість за тілом кредиту та за
нарахованими простроченими комісіями
в розмірі 30797 грн.65 коп. + 598 грн.80 коп., що
підтверджується відповідними
квитанціями (а.с.13-15).

Таким чином, станом на 01 листопада
2013 року позивачка сплатила
заборгованість Банку та зобов'язання
по договору повністю виконані, про що
Банк надав відповідні довідки (а.с.18).

06 листопада 2013 року державна
виконавча служба винесла постанову №
ВП 28082553 про закінчення виконавчого
провадження по примусовому виконанню,
яка також надана суду (а.с.34;35).

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що позивачка повністю
погасила заборгованість перед Банком у
розмірі 30797 грн.65 коп. по зобов'язанням,
які не виконані були ОСОБА_2, а тому у
цій частині позов підлягає
задоволенню, оскільки ОСОБА_1 має право
на вимогу у порядку регресу, як
солідарний боржник.

Суд не може погодитись з вимогами
позивача про стягнення з відповідачки
додаткових грошей, пов'язаних зі
сплатою заборгованості у розмірі 598
грн.80 коп. та штрафних санкцій (25%) за
порушення строків сплати за кредитним
договором у розмірі 7699 грн.41 коп., які
вона просить стягнути на підставі ст. 556
ч. 2 ЦК України. Суд вважає, що на час
виконання зобов'язань позивачкою, вона
вже не була поручителем по договору з
Банком, а була солідарним боржником
разом з відповідачкою за рішенням суду.
Тому, до позивачки не може
застосовуватись ця норма Закону,
оскільки вона, як поручитель своєчасно
не виконала свої зобов'язання перед
Банком.

Що стосується вимог позивачки про
стягнення з відповідачки 23069 грн.31 коп.
та 8716 грн. 51 коп., які були витрачені нею
за договорами про надання юридичних
послуг від 03 вересня та 10 грудня 2013
року, то в цій частині позов також не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом встановлено, що 03 вересня 2013
року позивачка уклала договір з
приватним підприємцем ОСОБА_5, який
взяв на себе зобов'язання про надання
юридичних послуг у проведенні
переговорів з Банком з метою укладання
додаткової угоди по зменшенню суми
боргу за кредитним договором (п.1.1.
договору) (а.с.19-20).

10 грудня 2013 року позивачка уклала
з ОСОБА_5 ще один договір на надання
юридичних послуг по стягненню грошей з
ОСОБА_2 по договору поручительства,
збитків та штрафних санкцій (п.1.1.
договору) (а.с.21-23).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, -
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, - якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. У разі неможливості
виконати договір про надання послуг, що
виникла не з вини виконавця, замовник
зобов'язаний виплатити виконавцеві
розумну плату. Якщо неможливість
виконати договір виникла з вини
замовника, він зобов'язаний виплатити
виконавцеві плату в повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Закон «Про адвокатуру» визначає
дотримання правил адвокатської етики
як одного з основних зобов'язань
адвоката, які він бере на себе,
складаючи Присягу адвоката.

Договір, який був укладений 03
вересня 2013 року був направлений
виключно на зменшення суми боргу перед
Банком та позивачка виступала в ньому
як боржник перед Банком за рішенням
суду.

Договір від 10 грудня 2013 року був
укладений вже після закінчення
примусового стягнення з позивачки
боргу.

У судовому засіданні позивачку
представляла за дорученням фізична
особа -ОСОБА_3, яка не надала суду жодних
доказів того, що приватний підприємець
ОСОБА_5 є адвокатом чи має юридичну
освіту, як фахівець права та чи має він
право на надання правової допомоги. Не
надано було суду довідки про витрату
робочого часу на надання правової
допомоги по договорам. Не було надано
суду акту приймання-передачі послуг за
договорами.

На наданих суду квитанціях про сплату
вказаних сум за договорами позивачкою
взагалі немає ніякої печатки ані
адвоката ані приватного підприємця, а
тому не може вважатись належним
документом у підтвердження сплати
вказаних грошей.

Судом з відповідачки стягується
на користь позивачки судовий збір
відповідно до Закону у розмірі
пропорційно стягнутої суми 308 грн..

Вся інші доводи представника
позивача не мають ніякого правового
значення для вирішення справи по суті.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК, ч. 1 ст.
553, ст. 554, ч. 1, 2 ст. 556, ч. 1 ст. 544, ст. ст. 901,
903, ч. 1 ст. 203 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в
порядку зворотної вимоги (регресу) за
виконане грошове зобов'язання за
кредитним договором № 805/2007/980-Э/17/029 від
14 листопада 2007 року, забезпеченого
договором поруки б/н від 14 листопада 2007
року в розмірі 30797 (тридцять тисяч
сімсот дев'яносто сім) гривень 65
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові
витрати по справі у вигляді судового
збору у розмірі 308 (триста вісім)
гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційному
суду АРК через Ялтинський міський суд в
порядки та строки, передбачені ст. ст.
294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: