У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,

Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Пролетарського районного суду
Донецької області від 17 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 19 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся із позовом до суду, в якому
просив стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за кредитним
договором від 28 листопада 2006 року в
сумі 37 375 грн 42 коп.

Вимоги обґрунтовував тим, що між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем
28 листопада 2006 року було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого позивач надав
відповідачу кредит на споживчі потреби
у розмірі 2 824 грн 90 коп. строком
на 12 місяців та сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,09 %
річних щомісячно на суму залишку
заборгованості за кредитом, позивач
свої зобов'язання за вказаним
договором виконав належним чином,
натомість відповідач не виконує своїх
зобов'язань за вказаним договором та
станом на 22 березня 2013 року
заборгованість останнього за вказаним
кредитним договором становить 37 375 грн
42 коп.

Рішенням Пролетарського районного
суду Донецької області від 17
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 19 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача порушує питання про
скасування оскаржуваних рішень суду,
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28 листопада 2006 року між
сторонами було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
відповідач отримав на споживчі потреби
кредит у сумі 2 824 грн 90 коп. строком на 12
місяців зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
розмірі 2,09% річних. Відповідно до заяви
позичальника від 28 листопада
2006 року передбачено обов'язок
позичальника у термін з 21 до 28
числа кожного місяця повертати
одержаний кредит, сплачувати
кредитодавцю проценти за користування
кредитом та інші платежі у порядку та
терміни, визначені умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Відповідач належним чином не виконував
свої зобов'язання та станом на 22
березня 2013 року у нього утворилася
заборгованість за вказаним кредитним
договором на суму в 37 375 грн 42 коп.

З відповідним позовом про стягнення
заборгованості з відповідача банк
звернувся до суду у березні 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що спірні
правовідносини виникли з приводу
повернення заборгованості по
споживчому кредиту, до яких
застосовуються положення ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відповідно до якого кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, а позовна давність в
спорах про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони в спорі та
вважав, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Початок перебігу
строку позовної давності передбачений
ст. 261 ЦК України. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України).
Застосування положень п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» можливе у випадку
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту (вказана позиція
викладена у Постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року у
справі за №6-126цс13).

Відмовляючи в задоволенні позову про
стягнення заборгованості у зв'язку з
тим, що позовні вимоги заявлені поза
межами позовної давності, суд, в
порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦК України,
не визначився із характером спірних
правовідносин, не врахував положення ч.
ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, не з'ясував:
початок перебігу строку позовної
давності та чи було заявлено
відповідачем про застосування
позовної давності.

Апеляційний суд в порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦПК України в достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги;
в ухвалі не зазначив конкретних
обставин і фактів, що спростовують такі
доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

За таких обставин рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою
для їх скасування із передачею справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни задовольнити.

Рішення Пролетарського районного суду
Донецької області від 17
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 19
вересня 2013 року скасувати, справу
передати на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

Д.О.
Остапчук