Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/93/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Цоток
УХВАЛА

Іменем України

21.01.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М.,
Письменного О.А.

із секретарем: Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, який представляє
інтереси ОСОБА_3, на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 29 жовтня
2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки.

Посилався на те, що 28.08.2009 року
близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «ВАЗ 21011»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці
Шевченка в с.Тишківка
Добровеличківського району
Кіровоградської області, перед
зустрічним роз'їздом зі скутером, який
перебував під керуванням ОСОБА_5,
зробив маневр ліворуч, обминаючи
вибоїну на смузі його руху, виїхав на
смугу зустрічного руху і допустив
зіткнення зі скутером, внаслідок чого
пасажир скутера ОСОБА_2 (позивач)
отримав тілесні ушкодження:
травматичне ушкодження задньої
хрестоподібної, зовнішньої бокової
зв'язок лівого колінного суглоба,
забійну рану верхньої третини лівої
гомілки, які відносяться до категорії
середнього ступеня тяжкості, та
відкритий перелом зовнішнього носа без
зміщення, забійну рану спинки носа, які
відносяться до категорії легких з
короткочасним розладом здоров'я. В
результаті отриманих тілесних
ушкоджень позивач тривалий час
перебував на стаціонарному лікуванні в
Новоархангельській ЦРЛ,
Кіровоградській обласній лікарні,
проходив курс лікування в Київському
медичному центрі «Норма - Віта». За час
лікування ним було витрачено кошти на
придбання медикаментів та інші
процедури в сумі 12414 гривень; оплату
пального для поїздок до лікарень в сумі
9700 гривень. Крім того, в рамках
кримінального провадження, яке
проведено відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286
КК України, ОСОБА_2 як потерпілий
заплатив за послуги адвоката 1500
гривень. Загальна сума матеріальної
шкоди становить 23614 гривень, яку
відповідач відмовляється добровільно
відшкодувати. Позивач також зазнав та
продовжує зазнавати фізичного болю та
душевних страждань, в зв'язку з чим
вважає, що має право на відшкодування
заподіяної йому моральної шкоди в сумі
50000 гривень.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 29 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
кошти в сумі 10355 гривень 07 копійок та
моральної шкоди кошти в сумі 15000
гривень, а всього на загальну суму 25355
гривень 07 копійок. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір
253 гривні 55 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який
діє в інтересах ОСОБА_3, ставиться
питання про скасування судового
рішення з підстав його незаконності і
необгрунтованості та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову. Зазначається, що цивільна
відповідальність відповідача на
момент скоєння ДТП була застрахована,
тому на його думку потерпілий має
право вимоги про відшкодування шкоди
до страховика. Також він не
погоджується із визначеним судом
розміром моральної шкоди, вважаючи
його необгрунтовано завищеним.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, пояснення представника
відповідача, який підтримав доводи
апеляційної скарги, позивача, який
заперечував проти її задоволення,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах, передбачених ст.303 ЦПК України,
законність і обгрунтованість судового
рішення, вважає. що апеляційна сккарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що 28.08.2009 року
близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «ВАЗ 21011»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці
Шевченка в селі Тишківка
Добровеличківського району
Кіровоградської області, з метою
об"їзду вибоїни на дорозі у смузі його
руху, з порушенням Правил дорожнього
руху зробив маневр ліворуч, виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення зі скутером, яким керував
ОСОБА_5 Внаслідок протиправних дій
позивача пасажир скутера ОСОБА_2
отримав тілесні ушкодження у вигляді:
травматичного ушкодження задньої
хрестоподібної та зовнішньої бокової
зв'язок лівого колінного суглоба,
забійної рани верхньої третини лівої
гомілки, які відносяться до категорії
середнього ступеня тяжкості,
відкритого перелому зовнішнього носа
без зміщення, забійної рани спинки
носа, які відносяться до категорії
легких з короткочасним розладом
здоров'я.

В зв"язку з отриманням
тілесних ушкоджень позивач тривалий
час лікувався, в тому числі в умовах
стаціонару в Новоархангельській ЦРЛ, в
Кіровоградській обласній лікарні,
проходив лікування у Київському
медичному центрі «Норма - Віта», що
підтверджується наявною в метаріалах
справи медичною документацією (а.с. 5-24),
висновком експерта (а.с. 36-38), йому
встановлено ІІІ групу інвалідності
(посвідчення серії НОМЕР_2, від 28.02.2011
року, видане Добровеличківським ПСЗН
Кіровоградської області (а.с.25).

Позивачем понесені витрати на
придбання медикаментів та здійснення
лікування в сумі 10355 гривень 07 копійок,
що підтверджено довідками (а.с. 17,18) та
фіскальними чеками (а.с.61-67).

Свою вину у скоєнні крімінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України - порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості
тілесне ушкодження, відповідач визнав.

Ухвалою Добровеличківського
районного суду від 07 травня 2013 року з
передбачених ст. 49 КК України підстав
ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за скоєння
кримінального правопорушення за ч. 1 ст.
286 КК України, кримінальне провадження,
зареєстроване у Єдиному реєстрі
досудових розслідувань за № 0000275
від 18.03.2013 року відносно ОСОБА_3 за
ознаками кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
закрите за закінченням строків
давності (а.с.77-79).

Відповідно ст. 61 ЦПК України
обставини щодо вчинення відповідачем
неправомірних дій, внаслідок яких
позивач зазнав ушкодження здоров"я, не
потребують доведення у даній цивільній
справі.

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів, що
створює підвищену небезпеку для особи ,
яка цю діяльність здійснює та інших
осіб .

Відповідно до вимог частини 2 статті
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, тощо)
володіє транспортним засобом.

Загальні підстави
відповідальності за завдану майнову та
моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166,
1167 ЦК України.

Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала
(ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
шкода, завдана особі чи майну фізичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов'язок відшкодувати завдану шкоду
виникає у її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини
завдавача шкоди (частина друга статті
1166 ЦК) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована за договором зі страховою
компанією ЗАТ СК "КРЕДО-КЛАСИК", що
підтверджується полісом обов'язковго
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС /8017620 від
21.08.2009 року (а.с. 85)

Відповідно до п.п. 33.1.3, 33.1.4 ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 1 липня 2004
року № 1961-IV, із змінами та доповненнями,
у разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
поінформувати інших осіб, причетних до
цієї пригоди, про себе, своє місце
проживання, назву та місцезнаходження
страховика та надати відомості про
відповідні страхові поліси;
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідач не виконав зазначених
вище вимог .

У зв"язку з невиконанням особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода повинна бути відшкодована
завдавачем шкоди.

Суд першої інстанції
обгрунтовано зробив висновок, що
ОСОБА_2, якому заподіяна шкода джерелом
підвищеної небезпеки, яким на
відповідній правовій підставі керував
ОСОБА_3, має право вимагати її
відшкодування останнім, а відповідач з
вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода, який
порушив передбачений законом та
договором страхування строк і порядок
щодо повідомлення страховика про
настання страхового випадку,
зобов'язаний відшкодувати спричинену
шкоду.

При визначенні розміру моральної
шкоди судом враховано характер діяння
особи, яка заподіяла шкоду, тяжкість та
обсяг фізичних та моральних страждань
позивача, ступінь вимушених змін у його
життєвих стосунках, інші негативні
наслідки ДТП, вимоги ст. 23 ЦК України
щодо розумності та справедливості.

Судове рішення ухвалене на основі
повно і всебічно з"ясованих обставин,
грунтується на досліджених та належно
оцінених судом доказах, відповідає
вимогам ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.
ст. 213, 214 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
містять підстав для зміни або
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4,
який представляє інтереси ОСОБА_3,
відхилити.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 29
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: