Справа № 117/7542/2012
Провадження № 2/115/5/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" лютого 2014 р.
м.
Саки

Сакський міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим у складі судді Смолія
А.М., за участю секретаря Якуніна А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя,

Встановив:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до відповідача про
виділ в натурі 1/8 частки із
незавершеного будівництвом житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтував тим,
що у період перебування із
відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, після отримання дозволу на
реконструкцію житлового будинку, за
спільні кошти було збудовано новий
житловий будинок. Відповідачу ОСОБА_3
на праві власності належить 3/4 частки у
зазначеному об'єкті нерухомості.
Рішенням Апеляційного суду АР Крим
встановлено, що спірний житловий
будинок було реконструйовано за час
його перебування у зареєстрованому
шлюбі із ОСОБА_2, вартість частки
житлового будинку значно збільшилася
за рахунок спільних трудових та
грошових внесків. Відповідач
відмовляється здати житловий будинок в
експлуатацію та зареєструвати своє
право власності на нього, як наслідок
він позбавлений можливості визнати за
собою право власності на 1/8 частку
будинку. Він також не зміг у судовому
порядку визнати право власності на
частину будівельних матеріалів, які
були використанні в процесі цього
будівництва, оскільки будівництво
спірного об'єкту вже завершено. У
випадку задоволення позову у нього
з'явиться можливість у подальшому
ввести належну частину будинку в
експлуатацію. На зазначених підставах
просив задовольнити його вимоги.

У судовому засіданні позивач підтримав
свій позов та пояснив, що після
отримання дозволу на реконструкцію
житлового будинку він збудував гараж
та другий поверх, у тому числі над
гаражем. Реконструкція будинку була
розпочата у 1995 році та закінчена у 1996
році.

Представник позивача ОСОБА_5
підтримала позов свого довірителя та
зазначила, що у період перебування у
шлюбі позивачем та ОСОБА_2 було
проведено реконструкцію належної
дружині частки у житловому будинку. Її
довіритель вже звертався до суду із
позовом про визнання будівельних
матеріалів та конструктивних
елементів об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя та
стягнення грошової компенсації, проте
йому було відмовлено у задоволенні
вказаного позову. Вищі судові
інстанції прийшли до висновку, що
зважаючи на ступінь готовності
реконструйованого будинку та повного
використання будівельних матеріалів
відсутні правові підстави для визнання
права на них. Позивач позбавлений
можливості зобов'язати ОСОБА_2 оформити
нові правовстановлюючі документи на
реконструйовану частину житлового
будинку. Вважає, що житловий будинок є
незавершений будівництвом, оскільки не
зданий у встановленому порядку в
експлуатацію.

Відповідач проти задоволення позову
заперечувала з тих підстав, що вона є
власником ? частки спірного житлового
будинку на підставі договору міни, свою
частку в натурі не виділяла,
користується приміщеннями будинку на
підставі порядку користування,
встановленого попередніми власниками.
Реконструкцію житлового будинку було
проведено за кошти вилучені за продаж
належної їй трьохкімнатної квартири.
Будівництво було розпочато самовільно
без проекту за власними кресленнями.
Вона особисто не зверталася до
будь-якої організації із заявою про
виготовлення проекту реконструкції. На
сьогодні будівництво ще не завершено,
без відповідного дозволу збудовано ще
один новий об'єкт.

Представник відповідача ОСОБА_6
просила відмовити у задоволенні позову
з тих підстав, що діючим законодавством
не передбачено можливості виділення в
натурі частки із нерухомого майна, яке
не завершене будівництвом.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
позову не заперечував та пояснив, що є
власником 3/4 часток спірного житлового
будинку на підставі рішення суду.
Звертаючись до суду із позовом про
визнання права власності на частку
житлового будинку в порядку
спадкування, він просив суд визнати за
ним право власності і на самочинно
збудовані будівлі, які були ще зведенні
спадкоємцем. Суд визнав за ним право
власності на спадкове майно за
виключенням самочинно збудованого.
Йому також було роз'яснено, що
самочинне будівництво можливо ввести в
експлуатацію в межах усього житлового
будинку в цілому.

|із|Суд, заслухавши пояснення сторін та
їх представників, перевіривши
матеріали справи, прийшов на
наступного.||

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1
і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі в період з 19 червня 1981 року по 04
жовтня 2006 року.

15 грудня 1995 року ОСОБА_2 на підставі
договору міни стала власником ? частки
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Будинок мав жилу
площу 45,5 кв., в цілому складався із
жилого літ. «А», сараїв літ. «В», літ.
«Г», літ. «Е», огорож, інших споруд.

Відповідач ОСОБА_3 на підставі рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 15 травня 2007 року в порядку
спадкування є власником ? частки жилого
будинку АДРЕСА_1 жилою площею 45,7 кв.м з
надвірними будівлями, сараями літ. «Б,
Б1, Г, Е» і навісу літ. «М».

Рішенням виконкому Сакської міської
ради № 105 від 05 березня 1996 року ОСОБА_2
дозволено будівництво гаражу із
майстерної зовнішніми розмірами 4,0 х 11,0
м., реконструкцію житлового будинку
літ. «А» із доведенням зовнішніх
розмірів до 8,5 х 9,0 м. та будівництва
другого поверху у домоволодінні.
ОСОБА_2 зобов'язано розробити проект
реконструкції домоволодіння та
погодити його в управління архітектури
і містобудування, та внести зміни до
інвентарної справи.

У будівельному паспорті на забудову
земельної ділянки, виділеної
індивідуальному забудовнику ОСОБА_2
наявне рішення виконкому Сакської
міської ради № 105 від 05 березня 1996 року
та графічна частина проекту проведення
реконструкції.

Державними будівельними нормами А.3.1-2-93
«Порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт було встановлено
порядок та умови надання дозволів на
виконання робіт з нового будівництва,
розширення реконструкції, реставрації
та капітального ремонту об'єктів
будівництва (далі - дозвіл на
будівництво).

Вказані норми були обов'язковими для
застосування всіма суб'єктами
будівництва, незалежно від форми
власності та відомчої належності, що
виконують будівельні роботи. Норми
були розроблені згідно з ЗУ "Про основи
містобудування" та "Положенням про
державний архітектурно будівельний
контроль", затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 25
березня 1993 року N 225.

Жодна із сторін не надала суду дозволу
на будівництво.

Із технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1 слідує, що він
складається з: прибудови літ. «а»,
житлового будинку літ. «А», прибудови
літ. «а1», житлового будинку літ. «А1»,
прибудови літ. «а2», тамбуру літ. «а3»,
тамбуру літ. «а4», сараю літ. «Д»,
погрібу окремо збудованого літ. «Ж»,
гаражу літ. «З», сараю літ. «К», сараю
літ. «Л», навісу літ. «М», вимощення І,
огорожі № 1, огорожі № 2, хвіртки №3,
воріт №4. Жила площа будинку складає 49,6
кв.м.

Сторони з огляду на відсутність
рішення суду або нотаріального
посвідченого договору про поділ
житлового будинку в натурі не змогли
пояснити чому у технічному паспорті
наявні відомості про інвентаризації
двох житлових будинків літ. «А» і літ.
«А1», як самостійних об'єктів
нерухомості.

При проведенні КРП «БРТІ м. Євпаторії»
у березні 2007 року встановлено, що
ОСОБА_2 побудовано самовільно: житловий
будинок літ. «А1» (перебудований),
прибудова літ. «а2» (збільшена), сарай
літ. «Д», погріб літ. «Ж». ОСОБА_3
побудовано самовільно: житловий
будинок літ. «А» (збільшений), прибудова
літ. «а» (збільшена), прибудова літ. «а1»,
тамбур літ. «а3», тамбур літ. «а4», гараж
лі. «З», навіс літ. «М», сарай літ. «К»,
сарай літ. «Л».

У судовому засіданні позивач
пояснив, що реконструкція частки
житлового будинку була розпочата у 1995
році, вказане твердження не
спростовано відповідачем.

Отже встановлено, що подружжя
почало проводити реконструкцію
будинку ще до отримання на це
відповідного дозволу органу місцевого
самоврядування.

Відповідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що реконструкція спірного
житлового будинку та будівництво інших
об'єктів є самочинним будівництвом.

З огляду на зміну зовнішніх розмірів
жилого будинку, збільшення його
загальної та жилої площі, шляхом
проведення співвласниками самочинного
будівництва, на момент розгляду справи
без відповідного технічного висновку
не можливо встановити фактичний розмір
належних ОСОБА_2 і ОСОБА_3 часток у
зазначеному вище житловому будинку з
урахуванням господарських будівель та
споруд.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 144
від 06 вересня 2013 року з технічної точки
зору можливо виділити 1/8 частку з
недобудованого житлового будинку
АДРЕСА_1. Пропонується два варіанти
виділу, які передбачають
перепланування та переобладнання
приміщень реконструйованої 1/4 частки в
ізольовані квартири.

У запропонованих експертом
варіантах передбачається до виділення
позивачу приміщень та об'єктів, які
збудовані самочинно.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті
368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу такого майна,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Відповідно з ч.ч. 2, 3 ст. ст. 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Зазначена норма із 2005 року не
передбачає можливості визнання особи
власником недобудованого нерухомого
майна, як наслідок не можливо
проведення виділення частки.

Процедуру прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
регламентована Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 р. № 461.

Відповідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

На момент розгляду даної цивільної
справи, з огляду на ст. 331 ЦК України,
право власності на реконструйований
частку спірного житлового будинку у
відповідачів ще не виникло, як
наслідок суд не може вважати спірне
нерухоме майно спільною сумісною
власністю сторін як об'єкт нерухомості.

Так, статтею 370 ЦК України передбачено,
що співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду. Виділ частки із майна, що
є у спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому
статтею 364 цього Кодексу.

Нормами СК України та ЦК України
передбачена можливість виділення в
натурі частки майна із спільної
сумісної власності, на момент розгляду
справи позивач належними та
допустимими доказами не довів, що є
учасником такої власності.

На підставі викладеного,
відповідно зі ст.ст. 69-72 СК України,
ст.ст. 331, 372 ЦК України, керуючись ст.ст.
10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Сакський міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
Смолій А.
М.