Справа № 645/2397/13-ц
Провадження №
І М Е Н Е М У К Р А
22 січня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.,
при секретарі - Курбатовій А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Харківської міської
ради, ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування за
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, який в процесі розгляду справи
уточнив, про визнання за ним право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову зазначив, його
батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 При
житті батько склав заповіт,
засвідчений 04 квітня 1990 р. Дванадцятою
Харківською державною нотаріальною
конторою, яким все своє майно заповів
дружині ОСОБА_4, а коли дружина помре
раніш, чи не прийме спадщину, онучці
ОСОБА_6. Після смерті батька відкрилася
спадщина, що складається з житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1. Після смерті батька, ОСОБА_4
була його спадкоємцем за заповітом. На
час смерті батька його дружина ОСОБА_4
фактично проживала спільно з батьком
по АДРЕСА_1 тому вступила в управління
та володіння будинком та вважається
такою, що прийняла спадщину. Позивач
зазначив, що обставини фактичного
сумісного проживання батька та мачухи
по АДРЕСА_1 підтверджуються довідками
Фрунзенської районної ради м. Харкова,
заповітами батька та мачухи, у яких
вони вказують однакове місце
проживання. Також позивач зазначив, що
обставини управління ОСОБА_4 спадковим
майном після смерті його батька
підтверджуються її проживанням в домі.
ОСОБА_4 підтримувала будинок в
належному стані, красила вікна, поли,
сплачувала комунальні послуги,
обробляла земельну ділянку. Вона
замовила та отримала у БТІ технічний
паспорт на будинок, однак не встигла
отримати свідоцтво на спадщину у
зв'язку зі смертю. Крім цього, ОСОБА_4
зробила розпорядження будинком по
АДРЕСА_1 заповів його позивачу. ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя вона
склала два заповіту: заповіт,
засвідчений 04 квітня 1990 р. Дванадцятою
Харківською державною нотаріальною
конторою, яким все своє майно вона
заповіла чоловіку ОСОБА_7, а коли
чоловік помре раніш, чи не прийме
спадщину, онучці ОСОБА_6, та заповіт
засвічений 23 липня 2004 р. посвідчений
Четвертою Харківською державною
нотаріальною конторою, яким все своє
майно вона заповіла позивачу по справі.
Після смерті ОСОБА_4 з заявою про
прийняття спадщини до Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори 12.01.2005 р. звернувся позивач, та
09.02.2005 р. звернулась його донька ОСОБА_3.
16 січня 2013 р. позивач звернувся до
Дванадцятої ХДНК із заявою про видачу
свідоцтва на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_4, але нотаріус
відмовився видавати йому свідоцтво на
право власності на спадщину, так як
відсутній правовстановлюючий документ
на ім'я ОСОБА_4 на будинок та було
рекомендовано позивачу звернутися до
суду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
позов задовольнити та надали суду
пояснення згідно заявлених позовних
Представник відповідача Харківської
міської ради Чигринова Н.В., яка діяла
на підставі довіреності, до судового
засідання не з*явилася, про день та час
слухання справи повідомлена своєчасно
та належним чином, надала до суду заяву,
якою просила суд слухати справу за
відсутності представника ХМР, просили
прийняти законне та обґрунтоване
рішення на підставі наявних у справі
матеріалів.

Відповідачка ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явилася, про день та час
слухання справи була повідомлена
своєчасно та належним чином. Надала
суду заяву, якою просила слухати справу
за її відсутності проти задоволення
позову не заперечувала, просила позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що вона знала померлих
батьків ОСОБА_1, знає їх з 5 років. Вони
разом з дітьми мешкали в спірному
будинку. Спочатку помер батько ОСОБА_1
та його дружина ОСОБА_4 продовжила
проживати в будинкуразом з ОСОБА_1,
сином померлого. Потім вона померла та
в будинку залишився мешкати сам
позивач, який мешкає в будинку до
теперішнього часу.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснив, що він є племінником позивача
ОСОБА_1 В будинку по АДРЕСА_1 раніше
мешкали ОСОБА_1 - позивач по справі,
ОСОБА_5 - його батько та ОСОБА_4 - дружина
батька. Позивач постійно здійснював
догляд за своїми батьками. Після смерті
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач залишився сам
мешкати у вказаному домоволодінні

Враховуючи, що у справі маються
достатні дані про права і
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідача ХМР та, зі
згоди позивача, ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Суд, вислухавши сторону позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи
при цьому з наступного.

Відповідно до договору на право
побудови будинку та безстрокового
користування земельною ділянкою,
посвідченого 12.07.1952 р. державним
нотаріусом 1-ї ХДНК р. Савіковою Н.Г., за
реєстром № 2894 / Д, та рішення виконкому
Сталінської райради депутатів
трудящих від 13.05.1952 р. виділено
земельну ділянку для забудови за
адресою АДРЕСА_1 батьку позивача ОСОБА_1

Як вбачається з акту зазначення меж від
07.06.1952 року складеного Міськпроектом
при Управлінні головного архітектора
м. Харкова - проведено винос на
місцевість межі ділянки загальною
площі 600 кв.м., розташованій в АДРЕСА_1
згідно рішення виконкому Сталінської
райради депутатів трудящих від 13.05.1952
р., яка передана в користування ОСОБА_13.

Рішенням Московської районної ради
депутатів трудящих ся м. Харкова від
19.08.1969 року, завіреним державним
нотаріусом 7-ї ХДНК ОСОБА_14 від07.11.1959
року, за реєстром 1-6776, прийнято
новозбудований будинок в 1952-1968 роках
ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 згідно акту районної
прийомної комісії та висновком про
реєстрацію документів на право
користування земельною ділянкою
НОМЕР_1 встановлено, що користувач
ОСОБА_13 фактично користується
земельною ділянкою розміром 823 кв.м.

Згідно відповіді КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» за №
23-29145 від 14.12.1012 р. на адресу Дванадцятої
ХДНК вбачається, що право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_5 на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки, посвідченого 12.07.1952
р. 1-й ХДНК р. № 2894 / Д.

Відповідно свідоцтва про народження
НОМЕР_4 виданого 13.08.1953 р. Сталінським
бюро ГАГС м. Харкова батьками ОСОБА_1 є:
батько ОСОБА_13, мати ОСОБА_15.

Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу НОМЕР_3 виданого 16.11.1974 р.
Фрунзенським відділом РАГС м. Харкова,
актовий запис 310, ОСОБА_1 уклав шлюб з
ОСОБА_16, та після одруження прізвище
дружини - ОСОБА_1.

ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво
про смерть НОМЕР_2 від 19 грудня 2007 р.
видане відділом реєстрації актів
цивільного стану по м. Харкову № 4
Харківського міського управління
юстиції).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася
спадщина на будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1

При житті батько позивача залишив
заповіт, засвідчений 04 квітня 1990 р.
Дванадцятою Харківською державною
нотаріальною конторою, яким все своє
майно заповів дружині ОСОБА_4, а коли
дружина помре раніш, чи не прийме
спадщину, онучці ОСОБА_6. Заповіт не
було змінено і не анульовано.

У відповідності зі ст. 524 ЦК (1963 р.)після
смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 була його
спадкоємцем за заповітом.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку, у шість
місяців, він не заявив про відмову від
неї.

Як встановлено у судовому засіданні,
обставини фактичного сумісного
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1
підтверджуються довідками
Фрунзенської районної ради м. Харкова
від 02.03.2005 р. № 341, від 20.03.2007 р. № 405 (а.с. 16,
17), заповітами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у яких
вони вказують однакове місце
проживання (а. с. 69, 70). Обставини
управління ОСОБА_4 спадковим майном
після смерті чоловіка підтверджуються
її проживанням в домі. ОСОБА_17 замовила
та отримала у БТІ технічний паспорт на
будинок від 09.07.2004 року виданий
Харківським міським бюро технічної
інвентаризації, реєстраційний № 5136,
інвентаризаційна справа № 61899 (а.с. 18-20),
однак не встигла отримати свідоцтво на
спадщину у зв'язку зі смертю. Крім
цього, ОСОБА_17 зробила розпорядження
будинком по АДРЕСА_1, заповів його
позивачу заповітом від 23.07.2004 р.
посвідченим державним нотаріусом
Четвертої ХДНК, зареєстрованим в
реєстрі за № 4-1805 (а.с. 13).

Суд приймає до уваги пояснення свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відносно яких ОСОБА_4
після смерті чоловіка проживала у
вказаному будинку, підтримувала його в
належному стані, проводила косметичний
ремонт - фарбувала вікна, підлогу,
сплачувала комунальні послуги,
обробляла земельну ділянку, тобто
управляла спадковим майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК (1963
р.)прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини. На той час для
виникнення права власності на спадщину
обов'язкової державної реєстрації
права власності на нерухомість не було
потрібно. Крім цього, нормами ЦК
України (1963 р.), що діяв на той час, не
вимагалось від спадкоємців
обов'язкового отримання спадкоємцями
свідоцтва про спадщину. Таким чином,
ОСОБА_4 мала право на спадщину відносно
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 однак свідоцтво
про право власності в порядку
спадкування за заповітом в органах
нотаріату не отримала. Від прийняття
спадщини не відмовилась.

Таким чином, суд визнає, що ОСОБА_4
набула право власності на будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_13, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, так як вона мешкала із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та фактично прийняла
спадщину після його смерті.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про смерть НОМЕР_5 від 8 грудня 2006 р.
видане міським відділом реєстрації
актів цивільного стану № 4
Харківського обласного управління
юстиції).

За життя ОСОБА_4 склала два заповіту:
заповіт засвідчений 04 квітня 1990 р.
Дванадцятою Харківською державною
нотаріальною конторою,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-1363,
яким все своє майно вона заповіла
чоловіку ОСОБА_7, а коли чоловік помре
раніш, чи не прийме спадщину, онучці
ОСОБА_6, та заповіт посвічений 23 липня
2004 р. держаним нотаріусом Четвертої
Харківської державної нотаріальної
контори Жовнір В.П., зареєстрований в
реєстрі за № 4-500, яким все своє майно
вона заповіла позивачу по справі
ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 2 ст. 1254 ЦК України
заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить. У
відповідності до ч. 3 ст. 1254 ЦК України
кожний новий заповіт скасовує
попередній і не відновлює заповіту,
який заповідач склав перед ним.

Судом встановлено, що заповіт
посвічений 23 липня 2004 р. держаним
нотаріусом Четвертої Харківської
державної нотаріальної контори Жовнір
В.П., зареєстрований в реєстрі за № 4-500,
яким все своє майно ОСОБА_4 заповіла
позивачу на теперішній час дійсний,
тому позивач - ОСОБА_1 є спадкоємцем
після смерті ОСОБА_4

16 січня 2013 р. позивач звернувся до
Дванадцятої Харківської Державної
нотаріальної контору із заявою про
видачу свідоцтва на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_4
Відповідно до листа Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори від 18.01.2013 р. за № 85/01-16
свідоцтво видати позивачу не можливо,
так як відсутній правовстановлюючий
документ на ім'я ОСОБА_4 на будинок.

Таким чином суд встановив, що позивач
ОСОБА_4 здійснив всі дії для належного
оформлення спадку, дійсно проживав
разом з ОСОБА_4, із спадкодавцем, на час
відкриття спадщини, фактично прийняв
спадщину, своєчасно та належним чином
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, в
зв*язку з чим, суд визнає за позивачем
ОСОБА_1 право власності у порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1.

Оцінюючи в сукупності надані докази в
процесі розгляду справи та пояснення
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є мотивованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 256-258 ЦПК України, 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК
України, ст. 524, 548 ЦК (в редакції 1960 р.),
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідачами, які не приймали участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 Цивільного
процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами. Які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом..

СУДДЯ-