Номер провадження № 22-ц/785/1821/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
Гончаренко В.М.

суддів: Калараша А.А.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря
Грубіян Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання матері за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
16 травня 2013 року, - встановила:

03.04.2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася
до суду з вищезазначеним позовом до
ОСОБА_3, посилаючись на те, що
відповідач є її сином, вона є особою за
віком непрацездатною, має велику
кількість хронічних хвороб, отримує
пенсію, яка є недостатньою для
проживання.

На її утриманні знаходиться донька, яка
є інвалідом 1 группи та потребує
постійного догляду. Відповідач працює
за контрактом, має дохід та зможе
надавати допомогу в розмірі 1 500 грн.

Справа розглянута у відсутність
сторін.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16 травня 2013 року позов
задоволено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
10.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
апеляційною скаргою про скасування
оскаржуваного рішення та
постановления нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводів апеляційної
скарги, колегія судців вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його
батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с.З/.

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_1,
серія НОМЕР_2 виданого 02.08.2006 року
ОСОБА_2 має особистий рахунок довічно в
Пенсійному Фонді України /а.с.6/.

Відповідно до ч. І ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов"язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги, та відповідно
до ст. 205 СК України суд визначає розмір
аліментів на батьків.

При вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання батьків слід
враховувати, що вказане право батьків,
якому кореспондує обов»язок
повнолітніх дітей, виникає за
наявності двох умов - непрацездатності
батьків та наявності у них потреби у
матеріальній допомозі і не залежить
від майнового стану повнолітніх дочки,
сина.

Звільнення від обов»язку утримувати
матір, батька та обов»язку брати участь
у додаткових витратах можливі лише
коли буде встановлено, що мати, батько
ухилялися від виконання своїх
батьківських обов»язків, що
передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при
визначенні розміру аліментів на
непрацездатних батьків необхідно
враховувати можливість отримання ними
матеріальної допомоги від інших дітей,
до яких не пред»явлено позову про
стягнення аліментів, а також від
дружини, чоловіка та своїх батьків.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилалася на те, що вона є
пенсіонером, дитиною війни, має велику
кількість хронічних хвороб, пенсію
отримує в розмірі 940,00 грн. на місяць,
інших доході не має. Її донька ОСОБА_5 є
інвалідом першої групи, за станом
здоров»я потребує сторонньої допомоги.

Таким чином, судом першої інстанції, на
думку колегії суддів, з урахуванням
заяви відповідача, який позовні вимоги
визнав в повному обсязі, вірно
встановлено, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.69 ЦПК України кожна
особа зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення. Таким чином, приведені в
апеляційній скарзі доводи не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення скаржником
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв"язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість рішення ухваленого
по даній справі та відсутність підстав
для його скасування.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1 ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Київського районного суду м. Одеси від
16 травня 2013 року, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
В.Д.Коротков

А.А.Калараш