Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного підприємства
«ТФК«Європейський Кредит» про
стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що 03 червня
2013 року між нею та «ТФК«Європейський
Кредит» було укладено угоду №201759.

У червні 2013 року їй терміново
знадобилися грошовi кошти в розмiрi 290000
грн. для придбання нерухомості.

У засобах масової iнформацiї вона
бачила рекламні оголошення
«ТФК«Європейський Кредит», в якiй
йшлося про швидке отримання грошей на
вигідних умовах, без довідки про
доходи.

Попередньо зателефонувавши, вона
завітала до офiсу вiдповiдача в м.Київ.
Консультант ОСОБА_2 пояснила, що
компанiя може надати їй кредит у розмiрi
290000 грн., пiд 5,04 % рiчних, на строк 25 років
(300 мiсяцiв).

Схема погашення: щомiсячно сплачує 1/300
вiд 290000 грн., тобто позика дiлиться на 300
рiвних частин, а також винагороду
компанії у виглядi вiдсоткiв.
Обов'язковою умовою для отримання
грошей є оплата першого внеску в розмiрi
10150 грн. Данi умови їй повнiстю
влаштовували, i вона відразу зробила
цей платiж згiдно наданих їй реквiзитiв.

Консультант ОСОБА_2 дала телефонний
номер, за яким повинна дізнатись код
для активації банківської картки та
нарахування грошей. Коли вона
позвонила до фінансового відділу, їй
пояснили, що потрібно чекати листа з
письмовим підтвердженням про
активацію договору.

Згодом на її адресу прийшов лист, в
якому йшлося лише про те, що найближча
видача коштiв вiдбудеться 27 червня 2013
року, та вказувалось, що вона
зобов'язана оплатити черговий платiж у
розмiрi 2184,67 грн. по 15 число поточного
мiсяця, а в разi несплати платежу її буде
позбавлено права на отримання коштiв.

Таким чином, вона почала оплачувати
щомiсячнi внески за ще не отриманий
кредит. Вона неодноразово зверталась
до працiвникiв вiдповiдача за
поясненнями, але кожного разу говорили,
що видача коштiв ненадовго
затримуєтъся, та нагадували про обов'
язкову плату щомiсячних платежiв. Навiть
пiсля сплати 13-ти щомiсячних внесків
грошей вона так i не отримала, хоча пiд
час укладання угоди запевняли, що
видача буде через декiлька днiв.

На її волевиявлення при укладанні
цього договору вплинули декілька
чинників - це реклама і консультація.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
рекламу» основними принципами реклами
законність, точністъ, достовірність,
використання форм та засобів, якi не
завдають споживачевi реклами шкоди.

Ст.1 Закону України «Про рекламу» дає
визначення недобросовiсної реклами -
реклама, яка вводить або може ввести в
оману споживачів реклами, завдати
шкоди особам, державi чи суспільству
внаслiдок неточності, недостовірності,
двозначностi, перебільшення,
замовчування, порушення вимог щодо
часу, мiсця і способу розповсюдження.

Введення в оману споживачів реклами
являє собою розповсюдження реклами, що
за своїм змiстом не відповідає
дійсності, мiстить неправдиву
iнформацiю про рекламований об»єкт чи
iншу неправдиву iнформацiю.

Дана угода була укладена під впливом
обману та із застосуванням нечесної
підприємницької практики. Вона прямо
суперечить вимогам низки законів,
Конституції України та міжнародним
документам.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про
захист прав споживачів» виконавець
послуг не повинен включати у договори
із споживачем умови, які є
несправедливими.

Відповідно до ч.2 п.3 ч.3 ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності,
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача, зокрема, встановлення
жорстких обов'язків споживача, тоді як
надання послуги обумовлене лише
власним розсудом виконавця.

Згідно п.1 ч.2 ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів" забороняється
підприємницька практика, яка спонукає
або може спонукати споживача дати
згоду на здійснення правочину , на який
в іншому випадку він не погодився б;
така практика вводить в оману стосовно:
основних характеристик продукції,
таких як ії наявність, переваги,
небезпека, склад, методи, використання,
очікувані результати споживання.

Враховуючи те, що їй була надана
нечітка, неправдива інформація
стосовно даної угоди, дії
співробітника «ТФК«Європейський
Кредит» є забороненими та підпадають
під ст.19 Закону України "Про захист прав
споживачів", в якій йдеться, що
підприємницька практика є такою, що
вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору.

Згідно п.1 ч.3. ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів" забороняються
дії, які вводять в оману шляхом
пропонування для реалізації продукції
за визначеною ціною, якщо існують
підстави вважати, що продавець або
виконавець не зможе надати таку
продукцію за такою ціною або у таких
обсягах, що можна передбачити з огляду
на пропоновану ціну та характеристики
продукції.

Відповідно до п.2 ч.1, п.7 ч.3 ст.19 Закону
України "Про захист прав споживачів"
забороняється нечесна підприємницька
практика, яка включає будь-яку
діяльність, що вводить в оману
споживача; забороняється, як таке, що
вводить споживачів в оману утворення,
експлуатація або розвиток
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

В діяльності відповідача наявні ознаки
нечесної підприємницької практики, а
також умови правочину суперечать
нормам та вимогам Законодавства
України, дана програма
«ТФК«Європейський Кредит» являє собою
пірамідальну схему, діяльність яких
заборонена Законом.

Довіряючи професіоналізму і
спеціалізації консультантів, під час
укладання угоди вона повністю
покладалася на роз'яснення
менеджера-консультанта відповідача, як
фахівця з даного виду правовідносин,
який не роз»яснив усіх положень угоди,
не повідомив її щодо обставин настання
права отримання товару, порядку
надання кредиту та інших обставин, що
випливають з умов договору, чим сприяв
неправильному сприйняттю нею угоди
№201759.

Якби було роз'яснено усі умови і
наслідки здійснення даного правочину,
вона б ні в якому разі не погодилась на
підписання подібної угоди та оплату
грошей відповідачу.

Згідно ч.6 ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів" правочин,
здійснений з використанням нечесної
підприємницької практики є недійсним.

У ст.216 ЦКУ зазначено, що у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, обгрунтовує
її вимоги щодо повернення внесеної
початкової суми на банківський рахунок
Відповідача.

Посилаючись на вказане просить
стягнути з «ТФК«Європейський Кредит»
на її користь грошові кошти, сплачені
відповідно до угоди №201759 від 03.06.2013
року, укладеною між нею та
«ТФК«Європейський Кредит» у розмірі
22484,67 грн.

У судовове засідання позивачка
не з»явилася, подала заяву про слухання
справи у її відсутність, позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився.

Дослідивши матеріали справи, суд
констатує наступне.

Із матеріалів справи слідує, що 03
червня 2013 року між ОСОБА_1 та
«ТФК«Європейський Кредит» було
укладено угоду №201759.

Згідно угоди та додатків до неї
відповідач зобов»язався надати
позивачці 290000 грн. для будівництва та
рефінансування в банку.

Із доданих документів слідує, що
позивачкою в період з 03.06.2013 року по
08.07.2013 року було внесено 3-ри платіжі на
загальну суму 22484,67 грн., однак
обумовлену в угоді суму 290000 грн. не
надано.

Згідно наданих документів до
матеріалів справи, відповідач
ухилявться від спілкування з
позивачкою.

Досліджені в судовому
засіданні докази, дають підстави для
висновку, що позивачка вчинила
правочин, помилившись щодо обставин,
які мають істотне значення щодо
природи правочину, прав та обов»язків
сторін і такий правочин слід визнати
недійсним.

У відповідності до ст.216 ЦК
України слід визнати угоду №201759 від
03.06.2013 року, укладену між ОСОБА_1 та
«ТФК«Європейський Кредит» - недійсною;
стягнути з «ТФК«Європейський Кредит»
на користь ОСОБА_1 грошові кошти,
сплачені відповідно до угоди №201759 від
03.06.2013 року, укладеною між ОСОБА_1 та
«ТФК«Європейський Кредит» у розмірі
22484,67 грн.

У зв»язку з наведеним позов
підлягає до задовлення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,214,215 ЦПК України,
ст.ст.216,215,229 ЦК України, ст.ст.18,19 Закону
України "Про захист прав споживачів",
ст.ст.1,7 Закону України «Про рекламу»,
суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з «ТФК«Європейський
Кредит» на користь ОСОБА_1 грошові
кошти, сплачені відповідно до угоди
№201759 від 03.06.2013 року, укладеною між
ОСОБА_1 та «ТФК«Європейський Кредит» у
розмірі 22484,67 грн. та на користь держави
229,40 грн. судових витрат.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Івашкович І.І.