АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/866/14 Справа №
інстанції - Соловйов М.І.
Доповідач - Ткаченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк»

на рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року ,-

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2013 року до суду звернувся ПАТ
КБ "ПРИВАТБАНК" з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 22.02.2006
р. був укладений кредитний договір з
відповідачем, згідно з яким останній
отримав кредит у розмірі 2971 грн. 80 коп. з
кінцевим терміном повернення 22.02.2008 р.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості. Оскільки
боржник належним чином не виконує свої
зобов'язання по кредитному договору,
просять стягнути з того борг за
кредитним договором, який станом на
24.07.2013 р. становить 46891 грн. 71 коп., та
складається: заборгованість по кредиту
- 2971 грн. 80 коп.; заборгованість по
відсоткам за користування кредитом -
14484 грн. 65 коп.; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 26726
грн. 13 коп., а також штрафи відповідно до
п. 5.3 Умов та правил надання банківських
послуг 500 грн. (фіксована частина), штраф
(процентна складова) 2209 грн. 13 коп.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року у задоволені
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості - відмовлено в повному
обсязі (а.с.52-55).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ
«Приватбанк», звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі (а.с.
59-64).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.02.2006 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та
відповідачем укладений договір №
DNH4KP71921144 про надання споживчого
кредиту, згідно з яким останній отримав
кредит на загальну суму 2971 грн. 80 коп. з
кінцевим терміном повернення 22.02.2008 р.
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на місяць, на
суму залишку заборгованості за
кредитом. На виконання умов договору
позивач надав відповідачеві кредит у
сумі 2871 грн. 80 коп. Відповідач не
виконувавав належним чином
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за кредитним
договором станом на 24.07.2013 р. в розмір 46
891, 71 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд 1 інстанції виходив із того,
що договором встановлений кінцевий
термін повернення та сплати всіх плат
не пізніше ніж 22.02.2008р., а до суду
позивачі звернулись 01.08.2013 року, тобто
строки позовної давності звернення до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитом минули,
поважних причин для поновлення
позивачу строку для звернення до суду
відсутні.

При цьому суд посилався на п. 31
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
де судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Статтями 256, 257, 258 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Спеціальна позовна давність
встановлюється в один рік зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені). Частиною 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Однак із вказаними висновками суду 1
інстанції не погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено і з цим погоджується
колегія суддів, що відповідно до
укладеного договору № DNH4KP71921144 від
22.06.2006 року ОСОБА_3, отримав кредит у
розмірі 2971,80 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом на умовах і
строк, передбачений договором.
Відповідач не виконувавав належним
чином зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за кредитним
договором станом на 24.07.2013 р. в розмір 46
891, 71 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), що термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за Договором
встановлені сторонами на п'ять років.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Однак, як зазначено в Постанові
Верховного Суду України від 20.11.2013 року,
ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності. Пункт 7
ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
заяву про застосування строку позовної
давності відповідачем, відповідно до
вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, зроблено не
було.

Таким чином, судом 1 інстанції
безпідставно застосовано ст. 257 ЦК
України та п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», без
відповідної заяви відповідача, що
відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, у встановлений
договором строк (ч.1 ст. 530 ЦК України).
Згідно ст.. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Статею 551 ЦК України передбачено, що
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом. Розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи з викладено колегія суддів
прийшла до висновку, що позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
слід задовольнити та стягнути
заборгованість за кредитним договором,
який станом на 24.07.2013 р. становить 46891
грн. 71 коп., та складається:
заборгованість по кредиту - 2971 грн. 80
коп.; заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 14484 грн. 65 коп.;
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 26726 грн. 13
коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг 500 грн. (фіксована частина), штраф
(процентна складова) 2209 грн. 13 коп.,
оскільки відповідач не виконувавав
належним чином зобов'язання щодо
своєчасного повернення кредиту, у
зв'язку з чим й виникла вищевказана
заборгованість.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_3 також на користь
позивача слід стягнути сплачений ним
судовий збір.

Керуючись ст. 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 25
листопада 2013 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» - 46891 грн.
71 коп., з яких: 2971,80 грн. - заборгованість
за кредитом, 14484, 65 грн. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом, 26726,13 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язання, 500,
00 грн. - штраф (фіксована частина), 2209,13
грн. (штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 468 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: