22-ц/795/490/2014 Головуючий у I інстанції
-Сапон А. В. Доповідач - Страшний М.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного
М.М.,суддів:Литвиненко І.В., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Герасименко Ю.О.за
участю:представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 січня 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Виробничо-торгівельна
фірма „Сіверянка" до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за
проживання в гуртожитку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16 січня 2014 року позов
ПАТ „ВТФ „Сіверянка" до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з
відповідачів в солідарному порядку 6493
грн. 98 коп. заборгованості за
проживання в гуртожитку та по 76 грн. 47
коп. з кожного судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6
просить дане рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду є
таким, що не відповідає дійсним
обставинам справи і вимогам закону.
Апелянт посилається на те, що між
сторонами відсутні договірні
відносини, між ними не було погодження
оплати за проживання в гуртожитку в
розмірі 120 грн. Апелянт також вказує, що
відповідно до листа ПАТ «Чернігівська
швейна фабрика «Елегант» № 55 від 19.01.2012
р., їй разом з сім'єю виділялась кімната,
а не ліжкомісця.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Розглядаючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачі мешкають
у гуртожитку, який належить на праві
власності позивачеві; плату за
проживання у гуртожитку відповідачі
вносили, але не у повному розмірі, у
зв'язку з чим виникла заборгованість.

Посилання відповідача ОСОБА_6 в
апеляційній скарзі на невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи не ґрунтуються на наявних в
матеріалах справи доказах.

Так, відповідно до п.1 Договору № 322 від
25 квітня 1994 р., укладеного між позивачем
і Чернігівською швейною фабрикою (нині
ПАТ „Чернігівська швейна фабрика
„Елегант") позивач зобов'язався надати
у гуртожитку місця для проживання 194
одиноких громадян - працівників
Чернігівської швейної фабрики (а.с. 31).

З даного договору не вбачається
обов'язку позивача надавати кімнати, а
не ліжкомісця для проживання
працівників „Чернігівська швейна
фабрика „Елегант". З серпня 2010 році з
ініціативи ПАТ «Чернігівська швейна
фабрика „Елегант" даний договір було
розірвано (а.с. 32). Відтак, мешканці
гуртожитку, поселені відповідно до
названого договору, зобов'язані
вносити відповідну плату за
проживання.

Судом обґрунтовано застосоване
Розпорядження Чернігівської обласної
Державної адміністрації № 363 від 22
жовтня 2008 року, яким врегульовані
розміри і складові оплати за
проживання в гуртожитках.

Лист за підписом директора ПАТ
«Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» № 55 від 19.01.2012 р. (а.с. 40) не
може бути належним підтвердженням
факту надання відповідачам
відособленого житлового приміщення
(кімнати у гуртожитку), оскільки у цьому
документі міститься посилання на
рішення профкому підприємства ПАТ
„Чернігівська швейна фабрика
„Елегант", у той час як гуртожиток
належить іншому підприємству -ПАТ „ВТФ
„Сіверянка", зобов'язання якого перед
працівниками Чернігівської швейної
фабрики виникли лише в рамках умов
договору від 25 квітня 1994 р.

Доводи апеляційної скарги щодо
перебування відповідачів у сімейних
стосунках і необхідність застосування
ч.2 п. 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, виходячи з того, що як вже
зазначалось вище відсутні докази
надання відповідачам у відособлене
користування житлового приміщення
(ордер чи інший належний документ,
виданий власником або на час
виникнення правовідносин між
сторонами балансоутримувачем житла).

Крім того, з матеріалів справи
встановлено, що договір оренди
житлового приміщення відповідачі
відмовились укласти, про що свідчить
зміст листа мешканців гуртожитку на
ім'я керівника Публічного акціонерного
товариства «Виробничо-торгівельна
фірма «Сіверянка» від 21.03.2011 р.,
підписаного в числі інших і
відповідачем ОСОБА_6 (а.с. 39).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: