Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 245/851/13-ц

24.02.2014 року Старобешівський районний
суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Сазонової М.Г., при
секретарі Євсєй Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Старобешеве цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.02.2014 року звернувся до
Старобешівського районного суду із
позовом до відповідачки про стягнення
боргу. Обгрунтовуючи свої позовні
вимоги, позивач зазначив, що 21.08.2013 року
надав відповідачу ОСОБА_2 грошову
позику у розмірі 7000 гривень із
зобов'язанням повернути до 15 жовтня 2013
року, про що ОСОБА_2 надала розписку від
21.08.2013 року. В зазначений термін
відповідачка борг не повернула. У
зв'язку із вищезазначеними обставинами
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь суму боргу в розмірі 7000
грн., судові витрати накласти на
відповідачку.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні на
позовних вимогах наполягав у повному
обсязі та просив їх задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала у повному
обсязі та просила його задовольнити,
про що надала суду відповідну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14
«Про судове рішення у цивільній
справі» за змістом частини четвертої
статті 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

Виходячи з наведеного, суд приймає
рішення про задоволення позову,
оскільки це не суперечить нічиїм
правам та законним інтересам.

Задовольняючи позов суддя керується
наступними нормами матеріального
права.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України,
за договором позики, одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідач ОСОБА_2 у свій захист та на
спростування заявлених вимог позивача
ОСОБА_3 ніяких доказів не надав, факт
позики не оспорив, зобов'язання за
договором позики не виконав, гроші не
повернув, інших доказів суду не надано.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Ст. 623 ЦК України передбачено, що
боржник, який порушив зобов'язання має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦПК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин, суд приходить до
переконання, що в даному випадку має
місце порушення відповідачем майнових
прав позивача, які підлягають захисту
шляхом стягнення з відповідача на
користь позивача 7000 гривень за
договором позики від 21.08.2013 року,
оскільки відповідач не виконав взяті
на себе зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі цього з відповідача на
користь позивача необхідно стягнути
500,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 610, 611, 623, 625, 1046, 1049, 1166 ЦК
України, ст.ст. 10, 22, 57-60, 84, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, суму боргу в розмірі 7000
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати з
відповідачки.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Донецької області через
Старобешівський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
М.Г. Сазонова

28.02.2014