Волноваський районний суд, Донецької
у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.
при секретарі - Брідня О.Л.
за участю відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справа по позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного
майна і визнання права власності,
Позивач 04.02.2014року звернулася в
суд із зазначеним позовом (уточненим і
доповненим), яким просить розділити
належне їй з відповідачем на праві
загальної спільної власності два
торгівельних павильони та визнати за
нею право власності на один з них. Свої
вимоги мотивуює тим, що вона жила в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
02.06.2007р., мають дочку ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1г.р., жили разом до 19.09.2013р.,
шлюб розірвали. За час спільного
проживання вони за спільні кошти
(допомогали як її батьки, так і його,
оскільки відповідач не працював,
родину не утримував, гроші тратив на
гру) придбали, побудувавши в АДРЕСА_1 з
дозволу міської ради два стационарні
торгівельні павильони (під одним дахом,
на два самостійні приміщення з окремим
входом) розміром кожний 5х6 метри
вартістю по 50.000грв. кожен. Документи на
цю будівлю, всі дозводи, оренду вони за
обопільної згоди оформили на
відповідача, оскільки він є приватний
Згідно вимог ст.60,61 ч.3, 70 СК України
майно, яке було придбано подружжям за
час шлюбу, належить їм на праві
загальної спільної власності, і у разі
його розподілу їхні части є рівними.
Відповідач добровільно ділити
вказане майно не бажає, тому просить
розділити це майно і визнати за нею
право власності на один павильон та
привластини йому адресу АДРЕСА_1,
оскільки побудована ними вказана
спірна будівля (МАФ) має заливний
фундамент (з арматури та и бетону),
бетонну підлогу, утіплені стіни,
Згідно з вимогами Закону, в тому
числі і рішення Конституційного Суду з
роз*ясненнями ст.61 СК України, де
вказано, що розділ майна, яке є
загальною спільною власністю
подружжяє підставою для набуття права
власності кожним з них на половину
Однією з підстав розпорядження
своїм майном є право власника
використовувати своє майно для заняття
підприємницькою діяльністю. При цьому
як уставний капітал підприємства, так і
майно приватного підприємця, які
зформувалися за рахунок загальною
власності подружжя також є об*єктом
їхньої спільної загальної власності.
Вся ця будівля приватного
підприємця - відповідача,то воно є
спільної власністю подружжя і їй має
належати його половина, /згідно вимог
ст.ст.57,61 СК України, постанова Пленуму
ВСУ №11 від 12.12.2007р./
Також просила стягнути понесені
судові витрати.
Позивач подала заяву про розгляд
справи за її відсутності, на позові
Відповідач в судовому позовні
вимоги не визнав, показав, що оскільки
вказане майно належить йому як
приватному підприємцю, воно не може
бути спільною власністю подружжя і
тому позовні вимоги позивачки
Суд, вислухавши пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позовні
вимоги задоволенню підлягають у повній
мірі, оскільки у судовому засіданні
було встановлено, що дійсно сторони
проживали в зареєстрованому шлюбі з
02.06.2007р., по 19.09.2013р. (а.с.4), післю чого
шлюб розірвали, мають неповнолітню
дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1г.р. (а.с.5), яка
живе разом із позивачкою.
За час спільного проживання вони
разом за спільні кошти та кошти
батьків придбали, побудувавши в
АДРЕСА_1 з дозволу міської ради згідно з
рішенням №6/6-132 від 18.02.2011року(а.с.6-13) два
стационарні торгівельні павильони (під
одним дахом, два самостійні приміщення
з окремим входом) розміром кожний 5х6
метри вартістю по 50.000грв. кожен.

Документи на цю будівлю, всі
дозволи, оренду вони за обопільної
згоди оформили на відповідача,
оскільки він є приватний підприємець
(а.с.6-13).

Згідно вимог ст.60,61 ч.3, 70 СК України
майно, яке було придбано подружжям за
час шлюбу, належить їм на праві
загальної спільної власності, і у разі
його розподілу їхні части є рівними.

Позивачка просить розділити
це майно і визнати за нею право
власності на один павильон та
привласнити йому адресу АДРЕСА_1.

Позивачка вважає, що оскільки
побудована ними вказана спірна будівля
(МАФ) має заливний фундамент (з арматури
та и бетону), бетонну підлогу, утіплені
стіни, готовність - 100%, що не
заперечував в судовому засіданні
відповідач, то це їхнє спільне майно
(будівля) і їй належить його половина.

Згідно з вимогами ст.61 СК
України, рішення Конституційного Суду
України №17-рп/2012 від 19.09.2012року по
справі №1-8/2012, яким дано тлумачення
ст.ст.61, 63 СК України, - основою майнових
відносин подружжя є положення про те,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми тощо) самостійного
заробітку.

Стаття 69 СК України передбачає
право подужжя на поділ майна, що є
об*єктом права спільної сумісної
власності.

У данному випадку можливий виділ
половини спірного майна в натурі -
будівля має два окремі однакові
приміщення.

Одним з видів розпорядження
власністю є право власника
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків встановлених
законом, законом можуть бути
встановлені умови використування
власником свого майна для здійснення
підприємницької діяльності (ст.320 ЦК
України).

На думку Конституційного Суду
України (рішення Конституційного Суду
України №17-рп/2012 від 19.09.2012року по
справі №1-8/2012), приватне підприємство
(або його частина), засноване одним з
подружжя, - це окремий об*єкт права
спільної сумісної власності подружжя,
до якого входять усі види майна, в тому
числі і вклад до статутного капіталу,
виділене з їх спільної сумісної
власності. Таким чином Конституційний
Суд України у вказаному рішенні дійшов
висновку, що статуний капітал та майно
приватного підприємства, сформовані за
рахунок спільної сумісної власності
подружжя, - є об"єктом їх спільної
сумісної власності.

Тому суд вважає, що розділ
вказаного спірного майна, яке є
загальною спільною власністю
подружжяє, між подружжям є підставою
для набуття права власності кожним з
них на половину майна.

Тому позовні вимоги позивача
обгрунтовані і підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивачки понесені нею судові витрати -
507грв. сплаченого судового збору (а.с.1).

Відповідач до суду із
зустрічним позовом не звернувся,
визнати за ним право власності на
половину спірного майна не просив. Суд
розглядає справу лише в межах
заявлених вимог.

На підставі викладенного, ст.320
ЦК України, ст.ст.6061, 70-71 СК України,
рішення Конституційного Суду України
№17-рп/2012 від 19.09.2012року по справі №1-8/2012,
керуючись ст. ст.15, 88, 214-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розділ спільного майна і визнання
права власності - задовольнити
повністю.

Розділити спільне майно подружжя
у вигляді двох самостійних
стаціонарних торгівельних павильонів
під одним дахом, з окремими входами,
розміром кожен 5 х6 метрів, що
розташований за адресою АДРЕСА_1
наступним чином:

Визнати право власності за ОСОБА_1
- ІНФОРМАЦІЯ_2. на один стаціонарний
торгівельний павильон з окремим
входом, розміром 5х6 метрів,
розташований за адресою АДРЕСА_1
привласнивши йому юридичну адресу -
будинок АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в
сумі 507 грв.

Рішення може бути оскаржене в
Донецький апеляційний суд через
Волноваський районний суд протягом
10-ти днів з дня його проголошення.

Оригінал рішення зберігається в
матеріалах цивільної справи №2/221/323/2014
в архиві райсуду.

Суддя: