АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:22-796/3835/14
Головуючий у суді першої інстанції:
Зарицька Ю.Л. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків , завданих
злочином , -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 21 січня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в розмірі 106 090 грн. 85 коп.

Вирішене питання щодо розподілу
судових витрат.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на
рішення суду, в якій просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог,
вважаючи, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано обставини, які мають
суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що у березні 2013 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування збитків,
завданих злочином, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що 9
листопада 2007 року співробітниками
податкової міліції Подільського
району м. Києва у ФОП ОСОБА_4 з його
складу та торгівельних приміщень була
вилучена алкогольна продукція, що
знаходилась за адресами: АДРЕСА_1 (кафе),
загальною кількістю 1036 пляшок; АДРЕСА_2
(магазин) загальною кількістю 1802
пляшок; АДРЕСА_3 (два павільйони)
загальною кількістю 891 пляшка; АДРЕСА_4
(павільйон) загальною кількістю 464
пляшки; АДРЕСА_5, загальною кількістю 3138
пляшок, які належали позивачу на праві
власності. Позивач зазначив, що
вищезазначену алкогольну продукцію
09.11.07 р. працівниками податкової
міліції Подільського району м. Києва
було передано на відповідальне
зберігання ТОВ «Комбатант», директором
якого був на той час відповідач. Однак,
як зазначив позивач, з моменту
вилучення по теперішній час
відповідачем ані вилучену алкогольну
продукцію, ані грошове відшкодування
вартості вилученої продукції не
повернуто. Крім того, вироком
Подільського районного суду м. Києва
відповідача було визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України, розтрата майна позивача.
Також позивач зазначив про те, що
висновком спеціаліста ДПІ у
Подільському районі м. Києва сума
нестачі алкогольних напоїв, переданих
ОСОБА_3 становить 106090 грн. 85 коп. Тому
позивач і звернувся до суду та просив
стягнути з відповідача шкоду в розмірі
106090 грн. 85 коп.

Як вбачається з матеріалів справи,
вироком Подільського районного суду м.
Києва від 19.12.12 р. ОСОБА_3 було визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (а.с.
3-12).

Вироком встановлено, що згідно
висновку спеціаліста ДПІ у
Подільському районі м. Києва -
начальника відділу організації
погашення податкового боргу ОСОБА_5 від
10.12.08 р. встановлено, що сума нестачі
алкогольних напоїв, переданих на
зберігання генеральному директору ТОВ
«Комбатант» ОСОБА_3, складає 106090,85 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та вчинені
вони цією особою.

Згідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками, зокрема є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також втрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

За положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вважав їх
обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апелянта, що судом не прийнято
до уваги, що вироком суду його було
засуджено як директора ТОВ
«Комбатант», а позов пред'явлено до
нього особисто, оскільки вирок
постановлено щодо ОСОБА_3 як фізичної
особи.

Також колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги, що судом першої інстанції не
перевірено, чи мало бути повернуто
вилучене у СПД ОСОБА_4 майно, оскільки,
як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 у кримінальному провадженні
визнано потерпілою особою, сума
нестачі алкогольних напоїв, переданих
на зберігання генеральному директору
ТОВ «Комбатант» ОСОБА_3, складає 106090,85
грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанову ст. слідчого СВ ПМ ДПА у
Подільському районі м. Києва від 8
листопада 2007 року про порушення
кримінальної справи за ознаками складу
злочинів, передбачених ст.ст. 204 ч. 3, 216 ч.
1 КК України, - скасовано. (а.с. 84-87).

Постановою від 22 квітня 2008 року
відмовлено в порушенні кримінальної
справи за ст. 204 КК України відносно
посадових осіб СПД «ОСОБА_4» (а.с. 83).

Разом з цим, доводи апеляційної скарги
щодо безпідставного стягнення з
апелянта судового збору заслуговують
на увагу.

За положенням ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другою сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Проте суд першої інстанції помилково
стягнув з ОСОБА_3 судовий збір на
користь держави у розмірі 1060 грн. 90 коп.,
оскільки відповідач є інвалідом 2 групи
з числа учасників ліквідації аварії на
ЧАЕС, інших ядерних аварій та
випробовувань , що підтверджується
пенсійним посвідченням НОМЕР_1, та,
відповідно до Закону України «Про
судовий збір», звільнений від сплати
судового збору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині стягнення
судового збору з ОСОБА_3 на користь
держави в розмірі 1060 грн. 90 коп.
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 21 січня 2014 року в частині
стягнення судового збору з ОСОБА_3
скасувати.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді