Справа № 2/337/48/2014р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014року
Хортицький районний суд г. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

при секретарі - Гальцевій
К.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ ЗМБТІ про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
виселення та скасування реєстрації
права власності,

В С Т А Н О В И В :

09.09.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в якому просить визнати
недійсним договори купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 02.09.2011 р., договір
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, реєстраційний номер №
3627 та виселити із зазначеної квартири
ОСОБА_6 та ОСОБА_5

14.10.2013 року позивач подав уточнену
позовну заяву, якою доповнив позовні
вимоги, а саме просив зобов'язати
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повернути йому майно у
вигляді квартири АДРЕСА_1 та визнати за
ним право власності на спірну квартиру.
Ухвалою суду від 06.11.2013 року за
клопотанням представника позивача
ОСОБА_1 залишені без розгляду.

10.12.2013 року позивач доповнив заявлені
позовні вимоги та просить визнати
недійсним договори купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 02.09.2011 р., договір
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, реєстраційний номер №
3627 та виселити із зазначеної квартири
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнати недійсним та
зобов'язати ТОВ ЗМБТІ скасувати
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 від 20.09.2011 року за номером 33829303.
запис в книзі реєстрації № 235 під
номером 36338.

26.11.2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
суду з зустрічним позовом, в якому
просять визнати їх добросовісними
набувачами квартири, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та визнати, що
зазначена спірна квартира не може бути
витребувана у них як у добросовісних
набувачів, стягнути з відповідача
понесені судові витрати. Ухвалою суду
від 20 січня 2014 року за заявою
представника відповідачів ОСОБА_2
заявлені позовні вимоги залишені без
розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, з заявами про відкладання не
звертався.

Представник позивача ОСОБА_1 заявлені
уточнені позовні вимоги відповідно до
заяви від 10.12.2013 року підтримала у
повному обсязі, вважає їх законними та
обґрунтованими та такими,що підлягають
задоволенню у повному обсязі, просить
позов задовольнити, визнати недійсним
договори купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6
і ОСОБА_5 02.09.2011 р., договір посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер № 3627, оскільки він
укладений неналежною особою, яка не
мала права на відчуження майна, та
виселити із зазначеної квартири ОСОБА_6
та ОСОБА_5 визнати недійсним та
зобов'язати ТОВ ЗМБТІ скасувати
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 від 20.09.2011 року за номером 33829303.
запис в книзі реєстрації № 235 під
номером 36338.

Представник відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6- ОСОБА_2 проти заявленого позову
заперечує, вважає що правові підстави
для задоволення позову відсутні, так як
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту порушених прав, просить у
задоволені позову відмовити, оскільки
підстав, передбачених законом для
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 02.09.2011 р., позивачем та його
представником не доведено; форма,
зміст, воля учасників угоди відповідає
нормам чинного законодавства.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, представник ТОВ ЗМБТІ у судове
засідання повторно не з'явилися, про
час та місце судового розгляду справи
були повідомлені належним чином,
заперечень за позовом не надали, з
заявами про відкладення розгляду
справи не зверталися.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, повно та
всебічно з`ясувавши обставини справи,
розглянувши надані докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв`язок у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. ст. 234, 235 ЦПК України,
суд розглядає в порядку позовного
провадження спори про право та
встановлення фактів, що мають значення
для охорони прав та інтересів особи або
створення умов здійснення нею
особистих немайнових чи майнових прав
або підтвердження наявності чи
відсутності прав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом встановлено:

Квартира АДРЕСА_1 була видана 21.12.1979 р.
на підставі ордеру ОСОБА_8 на сім'ю з
чотирьох чоловік, яка складалася з неї,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 р у ОСОБА_11 народився син -
позивач по справі - ОСОБА_3 і був
зареєстрований в цій квартирі та
проживав в ній разом з мамою, яка
загинула в ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Розпорядженням голови Хортицької
районної адміністрації № 378 від 08.02.2000
року над ОСОБА_3, встановлена опіка.
Опікуном призначена ОСОБА_12 Цим же
розпорядженням за ОСОБА_3 було
закріплено частину житлового
приміщення по АДРЕСА_1 про що було
відомо дідькові позивача ОСОБА_10, а
також КП "ВРЕЖО № 8".

ОСОБА_10 знав, що ОСОБА_3 17.01.2011 р.
виповнилося вісімнадцять років і він
мав перейти мешкати постійну в спірну
квартиру, але ОСОБА_10 подав до
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя позовну заяву про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

15 лютого 2011 року ОСОБА_10 звернувся до
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя з позовною заявою про
визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, та
зобов'язати ВГІРФО Хортицького РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 28
березня 2011 року у справі №2-831/2011р. позов
ОСОБА_10 задоволено. ОСОБА_3 визнаний
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1, та зобов'язано
ВГІРФО Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій зняти ОСОБА_3 з
реєстрації за вказаною адресою.

23 травня 2011 року розпорядженням голови
районної адміністрації по Хортицькому
району Запорізької міської ради №130р ,
заява ОСОБА_10 про приватизацію
квартири задоволена, та прийнято
рішення про передачу квартири АДРЕСА_1
у приватну власність ОСОБА_10.

На підставі вказаного розпорядження, 23
травня 2011 року видано свідоцтво про
право власності на житло №44 серії САС
№550832, яким районна адміністрація
Запорізької міської ради по
Хортицькому району посвідчила, що
квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на
праві приватної власності ОСОБА_10, та
що квартира приватизована згідно з
Законом України "Про приватизацію
державного житлового фонду»

16 червня 2011 року ОСОБА_10 продав
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4, який в свою
чергу 02 вересня 2011 року продав квартиру
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

21 вересня 2011 року ухвалою Хортицького
районного суду м. Запоріжжя у справі
№2п-51/2011 року, за заявою ОСОБА_3, заочне
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 28.03.2011р. у справі №2-831/2011р.
скасовано, і рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 28
листопада 2011 року у справі №2-2203/2011р., у
задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 11 січня 2012 року у справі
№22-410/12 відхилена апеляційна скарга
ОСОБА_10 та рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2011
року залишено без змін.

Крім того, 06 грудня 2011 року ОСОБА_5
звернулась до Хортицького районного
суду з позовною заявою про усунення
перешкод в користуванні квартирою
АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_3 з
реєстрації за вказаною адресою. Але
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 23 січня 2012 року у справі
№2/0825/341/2012р., у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні власністю -відмовлено.
Рішення суду першої інстанції було
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 11 квітня
2012 року, справа №22ц-1799/12.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 23.08.2012 р. приватизація
квартири АДРЕСА_1 визнана недійсною
свідоцтво про право власності № 44 від
23.05.2011 р. визнано недійсним.

Таким чином на цей час квартира
АДРЕСА_1 є власністю територіальної
громади Запорізької Міської ради.

ОСОБА_4 в свою чергу , 02.09.2011 р.
перепродав вказану квартиру ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 договір посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер № 3627.

Рішенням Хортицького райсуду м.
Запоріжжя від 18.06.2013 року визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_10
та ОСОБА_4 16 06.2011 р., який посвідчено
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
реєстраційний номер 1204.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права і обов'язки виникають з підстав,
передбачених законом , а також із дій
громадян та організацій.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у різі його порушення або
оспорювання.

У відповідності до цивільного
законодавства особа, яка вважає, що її
речові права порушено, має право
звернутися до суду як з позовом про
визнання відповідної угоди недійсною ,
так і з позовом про витребування майна
з чужого незаконного володіння.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
договору купівлі-продажу спірної
квартири з підстав невідповідності
вимогам закону.

За загальним правилом ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочин є не
додержання в момент вчинення стороною
правочину вимог, які встановлені
ч.ч.-3,5.6 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні в
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення.
Зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 312 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача за договором
виникає з моменту передання майна, а
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

На підставі ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужуване особою, яка не мала на це
права. Добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо у
відповідності до ст.ст.388,390 ЦК України
майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача.

Згідно з правовими позиціями,
викладеними Верховним Судом України,
права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захистові шляхом
задоволення позову до чергового
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
установленого ст..ст.215,216 ЦК України.
Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребуване від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання індикаційного позову,
зокрема від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК
України.

14.10.2013 року в своїй уточненій позовній
заяви позивачем ОСОБА_3 були заявлені
вимоги щодо зобов'язання відповідачів
повернути належну йому спірну
квартиру, але за його заявою від 16.10.2013
року ухвалою суду від 06.11.203 року
зазначені позовні вимоги залишені без
розгляду.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 16 06.2011
р., який посвідчено приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_13,
реєстраційний номер 1204 не можуть бути
задоволені судом, оскільки позивачем
обрано неналежний спосіб захисту
порушених прав. Позовні вимоги щодо
виселення із спірної квартири ОСОБА_6
та ОСОБА_5 та визнання недійсним ,
зобов'язання ТОВ ЗМБТІ скасування
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 від 20.09.2011 року за номером 33829303,
запис в книзі реєстрації № 235 під
номером 36338, також задоволені судом
бути не можуть, оскільки безпосередньо
пов'язанні з визнанням недійсним
правочину.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15,30, 57,50,208,213-215 ЦПК України, ст. ст.
11,15.203,215, 321,328 388 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ ЗМБТІ про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
виселення та скасування реєстрації
права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
отримання рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Л.Г. Салтан