Справа № 203/6121/13-ц
Провадження № 2/0203/174/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Науменко
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк», треті особи
- приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
Бабушкінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

30 січня 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк»,
треті особи - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що позивач дізнався,
що 30.06.2009 р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 було
вчинено виконавчий напис про звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить позивачу. Виконавчий напис
вчинений внаслідок невиконання
позивачем кредитних зобов'язань. На
підставі вчиненого виконавчого напису
Бабушкінським відділом державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження. Між
тим, нотаріусу для вчинення
виконавчого напису не було надано
документів, які би свідчили про
безспірність вимог позивача. Викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню (а.с.а.с. 2 - 4, 51 - 53).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, а
представник відповідача - заперечував
проти позову.

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
державний виконавець до суду не
з'явилися, були повідомлені належним
чином.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2007 р. між
Відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк" (правонаступником якого
є ПАТ "Родовід Банк") та позивачем було
укладено кредитний договір №
35.1/СЖ-011-07.1, за яким позивач отримав
кошти в сумі 60 000,00 доларів США,
зобов'язавшись повертати їх у порядку
та строки, визначені договором (а.с.а.с.
133, 134).

Того ж дня між сторонами на
забезпечення вказаних кредитних
зобов'язань було укладено договір
іпотеки, за яким позивач передав в
іпотеку відповідачу належну йому
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 147, 148).

30 червня 2009 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 за заявою відповідача
вчинив виконавчий напис (реєстровий №
545) про звернення стягнення на вказане
нерухоме майно у межах заборгованості
в сумі 58 497,41 доларів США (а.с. 130).

З текстів позовної заяви та заяви про
уточнення позову вбачається, що
позивач побудував свою позицію,
зокрема, на наступних доводах:

- кредитний договір діє до 04.02.2017 р., отже
строк звернення стягнення на предмет
іпотеки ще не настав;

- нотаріус не повідомив позивача про
можливість вчинення виконавчого
напису;

- нотаріус не врахував, що договір
іпотеки був оскаржений до суду;

- виконавчий напис вчинений не на
оригіналі документа, що встановлює
заборгованість, і не підшитий до нього.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина 1 статті 20
Цивільного кодексу України, статті 3 і 4
Цивільного процесуального кодексу
України).

Вчинення виконавчого напису
нотаріусом регулюється статтями 87, 88
Закону України від 02.09.1993 р. № 3425-ХІІ
"Про нотаріат" (далі - Закон № 3425-ХІІ),
статтею 33 Закону України від 05.06.2003 р. №
898-ІV "Про іпотеку" (далі - Закон № 898-ІV),
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172
(далі - Перелік), Інструкцією "Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 р. № 20/5 (далі - Інструкція), а
також Правилами ведення нотаріального
діловодства, затвердженими наказом
Міністерства юстиції України від 31.12.2008
р. № 2368/5 (чинними на час вчинення
спірного виконавчого напису) (далі -
Правила).

Згідно з частинами 1, 3 статті 33 Закону №
898-ІV у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

У відповідності з частиною 1 статті 88
Закону № 3425-ХІІ нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

За правилами пункту 284 Інструкції
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем. Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком (оригінал
нотаріально посвідченої угоди і
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання).

Судом встановлено, що позивач на момент
вчинення виконавчого напису
припустився порушення вимог
кредитного договору, положення якого
передбачають можливість у той чи інший
спосіб вимагати від боржника
дострокового погашення
заборгованості.

Саме таким своїм правом і скористався
відповідач, звернувшись до нотаріуса
із заявою про вчинення виконавчого
напису, надавши при цьому документи,
визначені Переліком (копію кредитного
договору, оригінал договору іпотеки,
розрахунок заборгованості, письмові
вимоги тощо), що цілком відповідає
приписам пункту 284 Інструкції (а.с.а.с. 124
- 135, 147, 148, 155).

Довід щодо оскарження договору іпотеки
у суді є безпідставним, оскільки
нотаріус не був про це обізнаний, отже і
не порушив приписи Інструкції. Крім
того, надана позивачем копія
відповідної позовної заяви (а.с. 57)
жодним чином не може бути доказом
розгляду конкретної справи судом (не
підтверджено факт відкриття
провадження у справі).

Решта доводів також є безпідставними,
оскільки не спростовують факту
дотримання нотаріусом норм Закону №
3425-ХІІ та Інструкції.

Ураховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення заявленого
позову.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 169, 208,
209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк», треті особи - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 28 лютого
2014 року.

Суддя
М.О. Католікян