Справа 237/4096/13-ц
Провадження 2/237/85/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі

головуючого судді
Ступіна І.М.

при секретарі:
Готовщиковій Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Романченко К.О.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою, в
якій просить суд: зобов'язати ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» здійснити ОСОБА_1
перерахунок за використану
електроенергію за останні три роки,
починаючи з 01 серпня 2010 року та по
теперішній час; зобов'язати
відповідача списати заборгованість у
розмірі 3 180 гривень 44 копійок з її
особового рахунку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
наступним.

На підставі договору купівлі-продажу
квартири від 31 травня 2007 року донька
позивача ОСОБА_3 придбала квартиру
АДРЕСА_1.

У зазначеній квартирі мешкає позивач,
її онук, її чоловік, а донька ОСОБА_3
мешкає у квартирі позивача, що
розташована АДРЕСА_2.

У червні 2013 року позивач отримала
квитанцію на оплату заборгованості у
розмірі 14 822 гривень 30 копійок.
Квитанція виписана на ім'я ОСОБА_4,
попереднього господаря квартири,
оскільки власник квартири після її
придбання не уклав договір із
постачальником електроенергії та
відповідно не переоформила на своє ім'я
особовий рахунок.

Позивач зазначила, що вона
щомісяця сплачує послуги з
електропостачання, але коли отримала
розпечатку, із змісту якої нею було
встановлено, що станом на 01 лютого 2001
року заборгованість склала 3 180 гривень
44 копійок, тобто ще при колишньому
господарі квартири ОСОБА_4 виникла
заборгованість.

Відповідно до розпечатки відповідача
станом на 08 серпня 2013 року
заборгованість склала 12 682 гривень 94
копійок, а у квитанції вказана сума
заборгованості склала 14 822 гривень 30
копійок.

Вона не погоджується із
зазначеною сумою, та просить суд
застосувати строк позовної давності до
зазначеної суми боргу.

Позивач позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та наполягала на їх
задоволенні у повному обсязі, суду
надала аналогічні пояснення, викладені
у позовній заяві.

Представник відповідача Романченко
К.О. на підставі складеної довіреності
в судовому засіданні зазначила, що із
позовними вимогами не погоджується у
повному обсязі, просить у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити,
оскільки як встановлено у судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 є неналежним
позивачем, оскільки квартира АДРЕСА_1
за якою є заборгованість у розмірі 3 180
гривень 44 копійок належить на праві
власності ОСОБА_3, а тому не зрозуміло
чому до суду звертається саме ОСОБА_1, а
не власник квартири.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, вважає, що
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, і
цей факт не оспорюється в судовому
засіданні, власником квартири АДРЕСА_1
є ОСОБА_3, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу (а.с.5-6).

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод, чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміються закріплені
законом матеріально - правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в статті 16 ЦК
України.

В судовому засіданні також
встановлено, що після оформлення
правовстановлюючих документів на
квартиру власник квартири ОСОБА_3 не
уклала договір з надання
електропостачання із відповідачем, та
особовий рахунок не переоформлений на
ім'я власника квартири.

Судом встановлено, що із зазначеним
позовом звернулася ОСОБА_1, яка
доводиться матір'ю власниці квартири
ОСОБА_3.

Чому ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, суду не зрозуміло,
адже права та інтереси ОСОБА_1 не
порушені, а тем більш у позивача із
відповідачем відсутні правові
відносини з приводу існування
заборгованості за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, у суду відсутні правові та
законні підставі для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України
резолютивна частина рішення суду
повинна містити висновок суду про
розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 88 ЦПК України
оскільки позовні вимоги ОСОБА_1
залишення без задоволення, то суд
вважає за доцільне не стягувати з
відповідача понесені судові витрати на
користь позивача.

Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України, п. 42
«Правил користування електричною
енергією для населення», гл. 2.1 Правил
обладнання електроустановок керуючись
ст. 212-215, 218,224,226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в судову палату по
цивільним справам Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мар»їнського районного суду

Донецької області
І.М. Ступін

05.02.2014