Справа № 567/1655/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю представника ПАТ КБ
"ПриватБанк" Поповича С.М.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором кредиту в розмірі 21019,06
гривень звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк".

ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 12.09.2007
року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3
було укладено договір, відповідно до
якого останній отримав кредит в
розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом шляхом встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку.

Зазначив, що відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає між ним та
банком договір.

При укладенні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому і друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання і якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Зазначив, що відповідно до п. 6.5 Умов та
правил надання банківських послуг
відповідач зобов'язався погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
договором.

Вказує, що відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг, при
порушенні клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 120
днів останній зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. та в
розмірі 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідачка
порушила умови договору по поверненню
коштів та ст.. 526, 527, 530, 599 ЦК України,
позивач просить стягнути з неї
заборгованість за кредитом станом на
14.11.2013 року на суму 21019 грн. 06 коп., яка
складається: 2450,62 грн. - заборгованість
за кредитом; 10056 грн. 34 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7035,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 977 грн. 10 коп. -
штраф (процентна складова).

Представник відповідачки в судовому
засіданні позов не визнав, зазначаючи,
що 3000 грн. чи кредитної картки з
кредитним лімітом на вказану суму банк
його довірительці взагалі не надавав.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, надавши
пояснення, аналогічні позовній заяві.

Окрім того, представник позивача
зазначив, що відповідачка кредитну
картку в банку не отримувала, а для неї
було видано 3000 грн. готівкових коштів в
касі банку. Кредитна картка для
відповідачки банком взагалі не
видавалась. Пояснив, що відповідачка
здійснювала погашення коштів за
договором, повернувши банку частину
грошей.

Зазначив, що фінансовий документ про
отримання в касі банку відповідачкою
3000 грн. на виконання договору кредиту
не зберігся і надати його банк не може.
Зазначив ,що такий фінансовий документ
повинен зберігатися протягом п'яти
років. Чому не зважаючи на той факт що
кредит не погашений, однак квитанції
про видачу грошей не має , пояснити не
може.

Представник відповідачки в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що в 2007 році його довірителька мала
дісно намір отримати кредит в ПАТ КБ
"ПриватБанк" і з цією ціллю подала заяву
на отримання кредиту, однак по не
відомим причинам їй у видачі кредиту
було відмовлено ,а подані нею заяву та
ксерокопії документів їй ніхто не
повернув.

Зазначає, що ні кредитної карти на суму
3000 грн., ні готівкових коштів на вказану
суму в ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 не
отримувала і у зв'язку з цим коштів для
банку не повертала.

Представник відповідачки в судовому
засіданні подав заяву з проханням
застосувати позовну давність до
позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

Суд вичивши матеріали справи та
заслухавши представників сторін по
справі ,рахує ,що позов не
обґрунтованій та не підлягає до
задоволення із наступних підстав.

З письмових доказів, досліджених в
судовому засіданні встановлено
наступне.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 вбачається,
що 12 вересня 2007 року відповідачкою до
банку було подано заяву на отримання
кредиту шляхом встановлення
кредитного ліміту в сумі 3000 грн. і
позивач визнав, що вказана заява разом
з Пам'яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банківських послуг
та Тарифами складають договір про
надання банківських послуг. В
зазначеній заяві визначена базова
процентна ставка по кредиту в розмірі
24% в місяць на залишок заборгованості, а
щомісячна комісія не визначалась.

З довідки про умови кредитування ПАТ КБ
"ПриватБанк" встановлено, що річна
процентна ставка за кредитом становить
24%, строк кредиту становить 12 місяців, а
щомісячна комісія за розрахункове
обслуговування становить 3,50%.
Зазначене вбачається і з тарифів банку.

З зазначених документів вбачається, що
погашатись заборгованість мала
щомісячними платежами в розмірі 14% від
заборгованості, але не менше 50 грн. і не
більше залишку заборгованості.

Відповідно до наказу ПриватБанку № С-89
від 24.05.2005 року введено спрощену форму
укладення кредитного договору.

З розрахунку заборгованості за
договором про надання кредиту між ПАТ
КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 встановлено,
що станом на 15 жовтня 2013 року загальна
сума боргу за даним договором банком
визначена в розмірі 2450,62 грн. -
заборгованість за кредитом; 10056 грн. 34
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7035,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 977 грн. 10 коп. -
штраф (процентна складова).

З заяви ОСОБА_3 вбачається, що вона була
ознайомлена та згідна з Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також тарифами банку.

Даний договір відповідає вимогам ст.. 634
ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Пунктом 2 та п.п. 3.1
Умов і правил надання банківських
послуг передбачений обов'язок банку
видати позичальнику платіжну карту,
яка призначена для ініціалізації
переводу з рахунку платника чи рахунку
банку з ціллю оплати вартості товарів і
послуг, перерахування коштів зі своїх
рахунків на рахунки інших осіб,
отримання грошових коштів в готівковій
формі в касах банку через банківський
автомат, а також здійснення інших
операцій, передбачених договором.
Таким чином, однією з основних умов
договору про надання кредиту є надання
банком позичальнику платіжної картки
зі встановленим кредитним лімітом, за
допомогою якої він може отримати
кредитні кошти.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
вказав на отримання відповідачкою
платіжної картки зі встановленим
кредитним лімітом, але доказів
отримання відповідачкою такої карти не
надав. Не надав представник позивача
таких доказів і в судовому засіданні.

Представник відповідачки в судовому
засіданні пояснивши, що ОСОБА_3 мала
намір отримати кредитні кошти в банку,
підтвердила підписання заяви на
отримання кредиту, але заперечила
отримання коштів як готівкою в касі
банку, так і отримання за допомогою
платіжної карти через банкомат,
зазначивши, що платіжну карту не
отримала .Повторно до банку з цим
питанням не зверталася.

В судовому засіданні представник банку
пояснив, що платіжна картка
відповідачці не видавалась, а кошти
вона отримала готівкою в касі
відділення банку. При цьому,
представник позивача відповідних
фінансових документів на
підтвердження цього суду не подав.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
ч. 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Умовами договору кредиту між сторонами
було надання відповідачці грошових
коштів шляхом відкриття рахунку зі
встановленням кредитного ліміту з
наданням платіжної карти. В судовому
засіданні позивачем належними
доказами не доведено надання
відповідачці платіжної карти чи
готівкових коштів.

Частиною 2 ст. 1046 ЦК України, яка
застосовується і до кредитних
договорів, передбачено, що договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Оскільки позивачем не доведено надання
відповідачці грошей на виконання
договору кредиту і сама відповідачка
передання для неї коштів заперечує, то
кредитний договір між ними фактично
укладено не було, а тому у позивача
немає правових підстав на стягнення з
відповідача кредитних коштів і тому в
позові слід відмовити.

На підставі ст. 634, 1046, 1054 ЦК України,
керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

в позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення 21019
,06 гривень заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги
рішення якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуПоліщук Т.М.