АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/963/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2020/7838/2012
Доповідач - Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20» лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника державного підприємства
«Завод ім. В.О. Малишева» - Повелиці
Григорія Володимировича на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 05 грудня 2013 року за позовом
державного підприємства «Завод ім. В.О.
Малишева» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року державне підприємство
«Завод ім. В.О. Малишева» (далі - ДП
«Завод ім. В.О. Малишева») звернулося з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позову зазначило, що
ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає в
кімнаті АДРЕСА_1.

Зазначене житлове приміщення належить
позивачу на праві господарського
володіння. Раніше це житлове
приміщення було віднесено до
гуртожитків, але рішенням виконавчого
комітету Харківської міської ради
Харківської області № 187 від 21 травня
2008 року воно виключено з числа
гуртожитків.

Тарифи на оплату послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, які належать ДП «Завод ім.
В.О. Малишева», затверджено рішенням
виконавчого комітету Харківської
міської ради від 17 листопада 2010 року.

Відповідач житлово-комунальні послуги
та квартирну плату сплачує не в повному
обсязі, внаслідок чого за період з 01
серпня 2009 року по 01 травня 2013 року
виникла заборгованість в сумі 2 431,71
грн.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції представник позивача
неодноразово уточнював позовні вимоги
та в останній редакції просив суд
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг та
квартирної плати в сумі 1 006,95 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
посилаючись на неналежне надання
послуг з утримання та ремонту будинку,
неправильний розрахунок
заборгованості.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року
позовні вимоги ДП «Завод ім. В.О.
Малишева» залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду,
представником ДП «Завод ім. В.О.
Малишева» подано апеляційну скаргу, в
якій просить рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 05 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам по справі. Судом
встановлено, що відповідач продовж
тривалого часу не виконує зобов'язання
по оплаті наданої йому житлової площі.
Висновки суду стосовно того, що ОСОБА_2
приводила у належний стан виділену їй
кімнату, а саме, встановила раковину,
кран для подачі води та замінила вікно,
не може бути правовою підставою
звільнення її від оплати квартплати та
житлово-комунальних послуг, оскільки
вищезазначені послуги не входять до
тарифу на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій,
які надає позивач. Не відповідають
вимогам Порядку формування тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 529 від 20 травня 2009
року, й висновки суду відносно того, що
ОСОБА_2 не користується ліфтом, у
зв'язку з чим, не повинна здійснювати
оплату за його користування, оскільки
цим нормативним актом передбачено, що
розмір тарифів визначається згідно з
Типовим переліком послуг, та по кожному
будинку окремо, залежно від кількісних
показників фактичного надання послуг,
з урахуванням забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків та прибудинкових територій.
До Типового переліку належать послуги
з виконання комплексу робіт,
спрямованих на створення необхідних
умов для проживання людей і
забезпечення збереження житлових
будівель та технічного обладнання.
Калькуляційною одиницею для
розрахунку тарифів на зазначені
послуги та їх складові визначено 1,00
кв.м. загальної площі квартир будинку.
Таким чином, стягнення плати за
користування ліфтом, виходячи із 1 кв.м.
загальної площі квартири, відповідає
вимогам чинного законодавства,
оскільки мешканці сплачують не за
користування ліфтом, а за утримання та
обслуговування одного із елементів
загального майна багатоквартирного
будинку.

В суді апеляційної інстанції
представник ДП «Завод ім. В.О. Малишева»
апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ДП «Завод ім. В.О. Малишева» щодо
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по
оплаті житлово-комунальних послуг в
сумі 1 006,95 грн., суд першої інстанції
виходив з того, що представником
позивача не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
надання послуг, які включені до тарифу
по оплаті житлово-комунальних послуг.

Позивачем не доведено, що включені до
тарифу послуги, в тому числі за
користування ліфтом, нарахування
електроенергії за місця загального
користування при наявності у
відповідача встановленого лічильника
в її кімнаті, а також спільного
лічильника у блоці, в якому розташована
її кімната, споживач отримує, а тому має
їх сплачувати.

Колегія суддів вважає, що погодитися у
повному обсязі з висновками суду
першої інстанції не можна, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що ДП «Завод ім. В.О.
Малишева» був балансоутримувачем
будинку АДРЕСА_1 (далі -будинок).

З 01 травня 2013 року цей будинок передано
у комунальну власність територіальної
громади м. Харкова та перебуває на
балансі КП «Жилкомсервіс» (а.с. 6,7).

ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в
кімнаті 220 вказаного будинку, який є
будинком готельного типу та має місця
спільного користування (а.с. 9, 115-117).

Спірне житлове приміщення було надано
ОСОБА_2 як кімната в гуртожитку, однак
рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради Харківської
області від 21 травня 2008 року № 187
кімнати цього будинку виключено з
числа гуртожитків.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради № 456 від 17
листопада 2010 року встановлені тарифи
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій ДП
«Завод ім. В.О. Малишева» (а.с. 118, 119).

Відповідно до наданого розрахунку
заборгованість по сплаті квартирної
плати та комунальних послуг становить 1
006,95 грн. (а.с. 120-125, 151-153).

Зазначена заборгованість позивачем
визначена в межах строків позовної
давності.

Відповідно до вищезазначеного рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 456 від 17 листопада 2010
року тарифи на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, які надає ДП «Завод ім. В.О.
Малишева», включають наступні послуги:
прибирання прибудинкової території,
вивезення побутових відходів, технічне
обслуговування ліфтів, обслуговування
систем диспетчеризації, технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем, дератизація, дезінсекція,
обслуговування димовентиляційних
каналів, поточний ремонт
конструктивних елементів,
внутрішньобудинкових систем горячого
і холодного водопостачання,
водовідведення, теплопостачання та
зливової каналізації і технічних
пристроїв будинків та елементів
зовнішнього упорядження, що розміщені
на закріпленій в установленому порядку
прибудинковій території, освітлення
місць загального користування,
енергопостачання ліфтів (а.с. 119).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повинен
був встановити які саме послуги ОСОБА_2
отримує, але не оплачує.

Разом з тим, судом першої інстанції ці
обставини у повному обсязі не
встановлені.

Так, висновки суду першої інстанції
стосовно того, що ОСОБА_2 не повинна
сплачувати витрати по
електропостачанню за місця загального
користування, а саме: кухню, сушку,
пральню, загальні коридори, що
розташовані у будинку готельного типу,
спростовується доказами, що містяться
в матеріалах справи.

Так, відповідно до технічного паспорту
на квартирний багатоповерховий
житловий будинок готельного типу, що
розташований по АДРЕСА_1, будинок
обладнаний місцями загального
користування: кухнею, пральнею,
сушками, загальними коридорами (а.с. 72,
114-117).

Відповідно до ч.1 ст. 66 ЖК України,
постанови Кабінету Міністрів України
№ 529 від 20 травня 2009 року квартирна
плата нараховується за 1 метр загальної
житлової площі, до складу якої входять:
житлова площа, допоміжні приміщення, що
розташовані в блоці, кухні, пральні,
сушки, загальні коридори.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що зазначені приміщення перебувають у
спільному користуванні мешканців
цього будинку готельного типу,
зважаючи на що, ОСОБА_2 також
зобов'язана сплачувати за користування
електроенергією в цих приміщеннях
загального користування.

Доводи відповідачки стосовно того, що
вона не користується зазначеними
приміщеннями не можуть бути правовою
підставою для звільнення її від оплати
цих послуг, оскільки вона
зареєстрована та проживає в
зазначеному житловому будинку,
зважаючи на що, зобов'язана у
встановленому законом порядку
сплачувати за користування
електроенергією.

Що ж стосується доводів ОСОБА_2
стосовно того, що житловий будинок
АДРЕСА_1 є гуртожитком, а від правового
статусу дома залежить розмір тарифів,
що підлягають сплаті, то вони не можуть
бути визнані обґрунтованими, оскільки
правовий статус будинку, відповідно до
довідки, визначений як житловий
будинок готельного типу (а.с. 7, 176).
Тарифи за оплату електроенергії
затверджені постановою НКРЕ № 309 від 10
березня 1999 року «Про тарифи на
електроенергію, що відпускаються
населенню і населеним пунктам».
Розрахунок заборгованості проведений
відповідно до встановлених тарифів
(а.с. 162, 167, 168, 151-153). Посилання ОСОБА_2 на
те, що КП «Жилкомсервіс» це житлове
приміщення розглядається як
гуртожиток, не може бути прийняте до
уваги, оскільки дані про зміну
правового статусу будинку відсутні.

Не погоджується колегія суддів й з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що до заборгованості по
сплаті комунальних послуг повинні бути
зараховані грошові суми, витрачені
ОСОБА_2 на ремонт виділеної їй для
проживання кімнати, а саме:
встановлення раковини, крану для води,
заміни вікна, оскільки ці роботи,
відповідно до наказу № 150 Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
10 серпня 2004 року «Про затвердження
Примірного переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та послуг з ремонту
приміщень, будинків, споруд»
відносяться до капітального ремонту, у
зв'язку з чим, відсутні правові
підстави для зобов'язання ДП «Завод ім.
В.О. Малишева» провести перерахунок за
комунальні послуги, з урахуванням
понесених відповідачем затрат.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно відсутності
правових підстав для стягнення з
ОСОБА_2 витрат на технічне
обслуговування ліфтів, їх
енергопостачання та за технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем (а.с. 166).

Під час розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_2 не користується
ліфтом, оскільки кімната, яку вона
займає, розташована на другому поверсі,
який ліфтом не обслуговується.

Відповідно до довідки КП
«Жилкомсервіс» № Р-13/3891.0703 від 19 липня
2013 року мешканці другого поверху
будинку АДРЕСА_1, на якому розташовані
квартири №№ НОМЕР_1-НОМЕР_2, ліфтами не
користуються, оплата за ці послуги
мешканцям не нараховується (а.с. 140).

Таким чином, вимога щодо оплати за
послуги, якими відповідач не
користується, була пред'явлена
позивачем неправильно.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що послуги по технічному
обслуговуванню внутрішньобудинкових
систем надавалися ОСОБА_2 неякісно, що
підтверджується актами, що містяться в
матеріалах справи, які свідчать про те,
що у зв'язку з несправністю
внутрішньобудинкових систем
водовідведення неодноразово було
залито кімнату, в якій проживає
відповідачка (а.с. 190, 198).

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку стосовно
відсутності правових підстав для
стягнення заборгованості за технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає зміні.

Колегія суддів вважає, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
заборгованість по сплаті квартплати та
комунальних послуг в сумі 805,87 грн. (а.с.
151-153, 248).

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду в частині відмови в позові ДП
«Завод ім. В.О. Малишева» про стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за витратами
на технічне обслуговування ліфтів, їх
енергопостачання та на технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем в сумі 201,08 грн. та вважає, що
рішення суду першої інстанції в цій
частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача на користь
позивача судовий збір в розмірі 214,60
грн. (а.с.1). Оскільки цей розмір судового
збору є мінімальним, суд не змінює його
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 66-68 ЖК
України, ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 3,4 ч.1
ст. 309, ст. 313, п.2 ст. 314, ст. 316, 317, 319 ЦК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
державного підприємства «Завод ім. В.О.
Малишева» - Повелиці Григорія
Володимировича - задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
державного підприємства «Завод ім. В.О.
Малишева» суму заборгованості за
оплату комунальних послуг та
квартирної плати в розмірі 805,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
державного підприємства «Завод ім. В.О.
Малишева» сплачений судовий збір в
сумі 214,60 грн.

В іншій частині рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 05 грудня 2013 року залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: