У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

прокурора Сільвай Н.А.,

позивача ОСОБА_3 її представника
ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

представника третьої особи - служба у
справах дітей Рівненської районної
державної адміністрації Цісар О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_3 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
24 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про позбавлення
батьківських прав щодо неповнолітніх
дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 24 грудня
2013 року в позові ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_8 щодо
неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2
відмовлено. Попереджено ОСОБА_8 про
необхідність належного виконання
обов'язків по вихованню і утриманню
дітей та покладено на орган опіки та
піклування за місцем проживання сторін
- виконавчий комітет Великоомелянської
сільської ради та виконавчий комітет
Рівненської міської ради контроль за
виконанням батьківських обов'язків
відповідачем.

В апеляційній скарзі позивачка
вказує на незаконність рішення, яке
полягає в тому, що судом не враховано
надані нею докази щодо ухилення
відповідача від виконання свого
обов'язку по вихованню дітей. Не
прийнято до уваги висновок органу
опіки та піклування
Великоомелянвської сільської ради
Рівненського району, який побудований
на матеріалах проведених перевірок.
Покликається на те, що наявні достатні
матеріали щодо дій відповідача
всупереч інтересів дітей, пов'язане із
несплатою аліментів, відсутності
участі у вихованні дітей. За викладених
обставин просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
повністю задовольнити позовні вимоги.

В запереченні на апеляційну
скаргу відповідач вказує на
безпідставність викладених в ній
доводів. Доводить, що він не ухилявся
від виконання своїх обов'язків щодо
матеріального утримання та виховання
дітей, а позивачка своїми діями
створювала перешкоди щодо його
побачення із дітьми, передачі
подарунків тощо. Безпідставними є
доводи про заборгованість у сплаті
аліментів, що спростовано матеріалами
справи. Свою відсутність за місцем
проживання дітей пояснює проходженням
військової служби, з якого його
безпідставно було звільнено, а
рішенням судів його права відновлено,
тому зараз вирішується питання про
його поновлення на військовій службі.
Своїми діями позивачка створила такі
умови та стосунки з дітьми, що він
позбавлений можливості з ними бачитися
та надавати безпосередньо допомогу.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в
період шлюбу позивача ОСОБА_3 та
відповідача ОСОБА_8 з 20 листопада 2005
року по 15 червня 2012 року, який розірвано
рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області, народились діти:
донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, Фактично сторони
припинили шлюбні стосунки з листопада
2008 року, проживають окремо, діти
проживають з позивачкою. Окреме
проживання відповідача пов'язане із
проходження військової служби у
м.Севастополі.

За рішенням Рівненського районного
суду від 16 грудня 2009 року з відповідача
на користь позивачки стягнуто аліменти
в розмірі 1/3 частини заробітної плати,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно до повноліття дітей.

В Декларації прав дитини ООН (резолюція
від 20.11.1959р.), зазначено, що „дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особи потребує любові і розуміння. Вона
повинна, якщо це можливо, зростати під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і, в усякому разі, в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості".

Закон України „Про охорону
дитинства" від 26.04.2001р. передбачає, що
кожна дитина має право на достатній
життєвий рівень. При цьому, виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини.

Підстави позбавлення
батьківських прав визначені ст.164 СК
України, до яких відносяться, що один з
батьків 1) не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; 2) ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)
жорстоко поводяться з дитиною; 4) є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; 5) вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

При вирішенні позову про
позбавлення батьківських прав
необхідно керуватися положенням
п.п.7,15,16 та п.18, на який послався суд
першої інстанції, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№3 „Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав", яка
орієнтує суди, що факт ухилення батька
(матері) від виховання та утримання
дітей може бути підтверджений
письмовими доказами (актами, листами
тощо), а також показами свідків. Є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Не можна позбавити
батьківських прав особу, яка не виконує
своїх батьківських обов'язків за
незалежних від неї причин. Зважаючи на
те, що позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд може у виняткових
випадках при доведеності винної
поведінки когось із батьків або їх обох
з урахуванням її характеру, особи
батька і матері, а також інших
конкретних обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини (дітей) і поклавши на
органи опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських
обов'язків.

Колегія суддів погоджується з
мотивами суду першої інстанції, який на
підставі доказів та доводів наданих
кожною стороною, обґрунтовано, дійшов
висновку, що позивачкою не надано
достатніх доказів, що свідчать про
ухилення відповідача від виконання
свого обов'язку щодо виховання та
надання матеріальної допомоги дітям, а
доводи позивачки про неналежне
виконання свого обов'язку відповідачем
не можуть слугувати підставами для
винесення рішення про позбавлення
батьківських прав щодо дітей.

В матеріалах справи відсутні докази
щодо застосування до відповідача
заходів впливу, притягнення до
встановленої законом відповідальності
за ухилення у виконанні батьківського
обов'язку.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо
заборгованості у сплаті відповідачем
аліментів на утримання дітей, адже з
матеріалів справи вбачається, що
відповідач в період з листопада 2010 року
по серпень 2013 року сплачувалися
аліменти, а позивачкою не ставилась
вимога про стягнення заборгованості у
сплаті аліментів.

Відповідають вимогам закону рішення
суду в частині покладення обов'язку на
орган опіки та піклування за місцем
проживання сторін - виконавчий комітет
Великоомелянської сільської ради та
виконавчий комітет Рівненської
міської ради здійснення контролю за
виконання ОСОБА_8 батьківських
обов'язків. Це є попереджувальним
заходом, який може свідчити про
належність виконання відповідачем
своїх обов'язків.

Суд першої інстанції обґрунтовано та у
відповідності до положень ч.6 ст.19 СК
України, не погодився з висновком
органу опіки та піклування
Великоомелянської сільської ради, який
є необґрунтованим, побудований лише на
припущеннях та свідченням позивачки,
без вказівки обставин, що були
перевірені та стали підставою для
прийняття рішення, яким зазначено про
доцільність позбавлення батьківських
прав відповідача, що не може свідчити
про необхідність застосування такого
крайнього заходу.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

М.П. Григоренко