У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 28 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку
користування будинком з
господарськими будівлями і спорудами,
виділ в натурі частки з майна, що є в
спільній частковій власності,
визначення порядку користування
земельною ділянкою та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права на частку у спільному
майні та визнання права власності на
частку житлового будинку,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що він є власником 13/100
часток будинку з господарськими
будівлями і спорудами АДРЕСА_1, іншими
співвласниками є ОСОБА_4, якій належить
ј частка вказаного будинку, та ОСОБА_3,
якій належить 62/100 часток цього будинку.
Зазначений будинок розташований на
неприватизованій земельній ділянці
площею 1 094 кв. м. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
існує спір щодо володіння та
користування вказаним будинком,
вирішити питання про виділ часток
нерухомого майна між співвласниками у
позасудовому порядку неможливо, тому
просив встановити порядок
користування зазначеним будинком,
виділивши в натурі кожному зі
співвласників нерухоме майно, що
відповідає ідеальним часткам, згідно з
висновком судової
будівельно-технічної експертизи, та
виділити у користування кожному зі
співвласників земельну ділянку
відповідно до ідеальних часток.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_2, у
вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зустрічним позовом, у якому
просила припинити право ОСОБА_2 на 13/100
часток будинку, визнати за нею право
власності на 75/100 часток будинку,
оскільки розподіл будинку між
співвласниками можливий лише з
відступом від належної їй 62/100 часток
будинку в меншу сторону, а частка
ОСОБА_2 є незначною.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 20 листопада 2013
року в задоволенні обох позовів
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 28 січня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 20 листопада 2013 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
його позов задовольнити, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваної ухвали апеляційного суду
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеної ухвали.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд діяв
відповідно до вимог ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК
України та обґрунтовано виходив з того,
що рішення суду першої інстанції є
законним, підстави для його скасування
відсутні.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що, розглядаючи спір,
який виник між сторонами у справі, суд
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, повно та всебічно
дослідив обставини справи та наявні у
справі докази в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212
ЦПК України, в результаті чого ухвалив
законне й обґрунтоване рішення, яке
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків апеляційного суду не
впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
будинком з господарськими будівлями і
спорудами, виділ в натурі частки з
майна, що є в спільній частковій
власності, визначення порядку
користування земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності на частку житлового будинку,
за касаційною скаргою на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 28 січня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак