№ справи:115/5288/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Щербіна Д.С. №
провадження:22-ц/190/354/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Онищенко Т. С.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Онищенко Т.С.,
суддів:Даніла Н.М., Куриленка О.С., при
секретарі:Рижих М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє також в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, та ОСОБА_10, яка діє також в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, за
участю третьої особи - органу опіки та
піклування Сакської районної
державної адміністрації в АР Крим, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 07.11.2013, -

в с т а н о в и л а :

Позивач - ОСОБА_6 18.09.2013 звернулася до
суду з даним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що відповідачі (ОСОБА_7
і ОСОБА_10) разом зі своїми
неповнолітніми дітьми (ОСОБА_8, 2000 року
народження, ОСОБА_9, 2005 року народження,
і ОСОБА_11, 1996 року народження) з серпня
2012 року без поважних причин не
проживають в належному їй на праві
власності житловому будинку по
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим втратили право
користування житловим приміщенням
зазначеного будинку, з посиланням на
статтю 405 Цивільного кодексу України
/арк. с. 2-3/.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду АР Крим від 07.11.2013 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_6 /арк. с. 82/.

Не погодившись з даним судовим
рішенням, позивач - ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неповне зьясування обставин, що мають
значення для справи, та порушення норм
матеріального і процесуального права
/арк. с. 86-87/.

Заслухавши суддю-доповідача,
позивача-апелянта та її представника, а
також відповідача ОСОБА_10, перевіривши
матеріали справи і доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга є необґрунтованою і підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статей 213, 214 Цивільного
процесуального кодексу України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі свідоцтва від 20.01.1999 позивач -
ОСОБА_6 є власником житлового будинку
по АДРЕСА_1 /арк. с. 6/.

В даному будинку зареєстровано місце
проживання відповідачів ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, з неповнолітніми дітьми -
дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, і сином
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_7, з неповнолітньою дитиною -
сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 /арк. с. 10-15,
24-28/.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Пред'являючи даний позов, ОСОБА_6
обґрунтовувала свої вимоги тим, що
відповідачі (ОСОБА_7 та ОСОБА_10) разом зі
своїми неповнолітніми дітьми (ОСОБА_8,
2000 року народження, і ОСОБА_9, 2005 року
народження, та ОСОБА_11, 1996 року
народження) більш року (з серпня 2012
року) без поважних причин не проживають
в належному їй на праві власності
житловому будинку по АДРЕСА_1.

У підтвердження даних обставин, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог, ОСОБА_6 надала суду два
письмових акта, відповідно до яких
26.11.2012 і 30.08.2013 секретарем Ліснівської
сільської ради Сакського району АР
Крим ОСОБА_12 у присутності
юрисконсульта сільської ради ОСОБА_13 і
ОСОБА_6 проведено обстеження житлового
будинку по АДРЕСА_1 і встановлено, що на
час обстеження будинку зареєстровані в
ньому особи - відповідачі по справі
(ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, з неповнолітніми
дітьми - дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, і
сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_7, з неповнолітньою дитиною
- сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8) фактично
за зазначеною адресою не проживають
/арк. с. 8-9/.

Як вбачається зі змісту цих актів, в них
не зазначено період часу фактичного не
проживання відповідачів в цьому
будинку, а відомості щодо фактичного не
проживання відповідачів у житловому
будинку по АДРЕСА_1 вказані зі слів
ОСОБА_6

Допитана свідок ОСОБА_14 показала, що
вона є сусідкою позивача і зі слів
ОСОБА_6 їй відомо про не проживання її
дочок з матір'ю біля чотирьох років, що
підтверджується технічним записом
судового засіданні 28.10.2013 /арк. с. 84/.

Відповідач - ОСОБА_7, яка діє також в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, заперечувала проти позову,
пояснюючи, що вона та її діти до цього
часу періодично проживають у житловому
будинку по АДРЕСА_1, внаслідок чого
відсутні правові підстави для
задоволення вимог ОСОБА_6 /арк. с. 65, 67/.

Обставини, на які відповідач ОСОБА_7
посилалася як на підставу своїх
заперечень, підтвердили допитані судом
першої інстанції свідки.

Зокрема, допитані свідки ОСОБА_15 і
ОСОБА_16 показали, що відповідач ОСОБА_7
та її діти періодично проживають у
позивача в житловому будинку по
АДРЕСА_1, де вони їх відвідували, як
друзі сім'ї, на Різдво та дні народження
дітей ОСОБА_7 (онуків ОСОБА_6), що
підтверджується технічним записом
судового засіданні 07.11.2013 /арк. с. 84/.

Допитаний свідок ОСОБА_17 показав, що у
літній період 2013 року ОСОБА_7 працювала
на базі відпочинку «Прибій» та у
зв'язку з пізнім закінченням роботи він
неодноразово підвозив її додому в с.
Ліснівка (до матері), а уранці забирав
її звідти і віз на роботу, що
підтверджується технічним записом
судового засіданні 07.11.2013 /арк. с. 84/.

Відповідно до статті 405 Цивільного
кодексу України, члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідач - ОСОБА_7
разом зі своїми неповнолітніми дітьми
до цього часу періодично проживають у
житловому будинку по АДРЕСА_1,
внаслідок чого відсутні правові
підстави для задоволення вимог ОСОБА_6
в цій частині.

Відповідач - ОСОБА_10 в суді першої
інстанції не заперечувала проти позову
і визнала вищенаведені обставини, на
які позивач посилалася як на підставу
своїх вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог в цій
частині, оскільки визнання позову
ОСОБА_10 свідчить про відсутність спору.

Факт відсутності спору між позивачем і
відповідачем ОСОБА_10 також
підтверджується тим, що ОСОБА_10 разом
зі своїм сином після ухваленням судом
оскаржуваного рішення - 04.12.2013
добровільно здійснили зняття з
реєстраційної обліку по АДРЕСА_1, про що
пояснили апеляційній інстанції в
судовому засіданні.

За таких обставин, судом першої
інстанції правильно встановлені факти,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та докази, якими вони
підтверджуються, правовідносини та
норми матеріального права, які
регулюють ці правовідносини і ухвалено
рішення по справі на підставі доказів,
наданих сторонами в порядку правил
Цивільного процесуального кодексу
України.

Згідно зі статтею 308 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, як необґрунтовані,
з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
застосовано до спірних правовідносин
положення статті 405 Цивільного кодексу
України, оскільки на підставі даної
статті був пред'явлений позов і саме ця
норма права встановлює право членів
сім'ї власника житла на користування
цим житлом.

Посилання апелянта на статтю 163
Житлового кодексу України є
необгрунтованим, оскільки ця норма
права регулює правовідносини з питання
збереження жилої площі за тимчасово
відсутніми наймачем та членами його
сім'ї, а позивачем не надано і матеріали
справи не містять доказів у
підтвердження укладення між ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 договору найму житлового
приміщення.

Посилання апелянта на акти від 26.11.2012 і
30.08.2013 колегія суддів відхиляє,
оскільки зазначені в актах відомості
щодо фактичного не проживання
відповідачів у житловому будинку по
АДРЕСА_1 вказані зі слів позивача, а
крім цього в них не зазначено період
часу фактичного не проживання
відповідачів в цьому будинку.

Реєстрація міста проживання
відповідача - ОСОБА_7 та її дітей жодних
чином не обмежує право власності
позивача.

Матеріали цивільної справи не містять
жодних належних і допустимих доказів у
підтвердження того, що реєстрація
відповідачів у житловому будинку по
АДРЕСА_1 обмежує право власності, в т.ч.
право розпорядження, позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не є безумовними
підставами для скасування рішення
суду.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, оскільки рішення суду
першої інстанції правильне по суті та
справедливе і ухвалено з додержанням
вимог закону.

З урахуванням викладеного та керуючись
статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сакського міськрайонного суду
АР Крим від 07.11.2013 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: