інстанції: Пахолюк А.М. Провадження №
22-ц/773/171/14 Категорія: 41 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - Подолюка В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю :

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні жилим приміщенням та
вселення за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням та вселення.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
вона є власником 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1, де постійно проживає, оскільки
не має іншого житла. З відповідачем у
справі постійно виникали спори щодо
користування спірним жилим
приміщенням, а 06 серпня 2013 року остання,
замінивши замок на вхідних дверях,
взагалі позбавила доступу в вказану
квартиру.

Просила вселити її в спірне житло,
зобов'язати відповідача не чинити
перешкод в користуванні зазначеним
жилим приміщенням та стягнути на її
користь 20000 грн. компенсації на
відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправним позбавленням
житла, та погіршення у зв'язку з цим
стану здоров'я і стягнути судові
витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 17 грудня 2013 року позов
задоволений частково.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_2
усунути ОСОБА_4 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом
вселення позивача у вказане житлове
приміщення, в решті позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_2, покликаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог із-за неправильного
застосування норм матеріального права
та невідповідності висновків суду
встановленим обставинам справи,
просила скасувати оскаржуване нею
рішення в цій частині і ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі. Зокрема зазначає, що
позивач зверталася до суду за захистом
порушеного права, як співвласник житла,
хоча доказів на підтвердження
зазначених обставин суду не подала.

Заслухавши пояснення відповідача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
підтримали апеляційну скаргу в повному
обсязі з підстав, наведених в ній,
заперечення представника позивача
ОСОБА_1, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Судом з пояснень сторін,
письмових матеріалів справи
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 1/3
частина належить на праві власності
відповідачці ОСОБА_2 Після смерті
спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сторони
не оформили в установленому
законодавством України порядку свої
спадкові права на іншу частину
квартири (а.с.6-8,22-24,71,72). Позивач ОСОБА_4
зареєстрована та проживає в спірному
житловому приміщенні з 08 липня 2005 року
(а.с.11,13), сторони протягом тривалого
часу перебувають між собою в
неприязних стосунках із-за чого
відповідач чинить позивачці перешкоди
в користуванні житлом, зокрема 06 серпня
2013 року остання взагалі позбавлена
доступу в квартиру.(а.с.83-88)

Згідно ст.ст.10 ч. 3, 60 ч.1 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

На виконання зазначених вимог
закону, позивач надала належні та
допустимі докази про вчинення іншим
співвласником квартири перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, а його
пояснення в цій частині
підтверджуються наведеними доказами.
Крім того, відповідач під час розгляду
справи, як судом першої інстанції так і
судом апеляційної інстанції не
заперечила тієї обставини про
наявність неприязних стосунків та
вчинених нею обмежень позивачці в
доступу до квартири, в тому числі і в
майбутньому.

Отже, виходячи з встановлених
обставин справи та наведених вимог
закону, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
підставно зобов'язав ОСОБА_2 усунути
ОСОБА_4 перешкоди в користуванні жилим
приміщенням по АДРЕСА_1 та вселити
позивачку в зазначене жиле приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції неправильно
встановлені фактичні дані щодо права
власності ОСОБА_4 на 16 частину спірної
квартири не впливає на правильність
висновків суду про задоволення позову,
оскільки в даному випадку предметом
спору є усунення перешкод члену сім'ї
бувшого власника в користуванні
житловим приміщенням, а не визначення
часток співвласників в порядку
спадкування.

Інші посилання є власним
тлумаченням стороною встановлених
обставин справи та норм права, які
також не пливають на законність та
обґрунтованість висновків суду в
частині задоволення позову.

Отже, рішення суду постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді