У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської об ласті у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів - Леска
В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі -
Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою її
представником ОСОБА_2, на рішення
Рахівського районного суду від 13
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства КБ "Приват Банк" в особі
Рахівського відділення №03
Закарпатського регіонального
управління ПАТ КБ "Приватбанк" про
визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Публічного акціонерного товариства КБ
"Приватбанк" (далі по тексту - Банк), в
якому просила визнати недійсним
кредитний договір SAMD №9897, який
укладений 21.01.2004 між ПАТ КБ "Приватбанк"
в особі Рахівського відділення №03
Закарпатського регіонального
управління ПАТ КБ "Приватбанк", та нею -
ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 31
листопада 2012 року у телефонному режимі
працівником колекторської організації
її було повідомлено про те, що у
Рахівському відділенні №03
Закарпатського регіонального
управління ПАТ КБ "Приватбанк" за нею
рахується заборгованість по картці
даного Банку у сумі 9 744, 36 гривень. Того
ж дня вона звернулася до цього
відділення Банку із відповідною заявою
про надання їй необхідної інформації,
де її було повідомлено, що між Банком та
нею 21.01.2004 було укладено кредитний
договір SAMD №9897. Оскільки даного
Договору нею особисто із банком не
укладалося, коштів не отримувала, вона
у письмовій формі звернулася до
центрального офісу відповідача із
заявою про видачу їй, як стороні
Договору, його копії, однак і на час
звернення до суду відповідачем такого
договору їй не надіслано. Як вбачається
з листа відповідача №20.1.0.0.0/7-130521/555 від
29.05.2013 року, надісланого на її ім`я, в
Банку була відкрита картка НОМЕР_1, з
карткового рахунку 14.04.2006 відбувалося
зняття грошових коштів у розмірі 2499,75
грн. в результаті чого, на даному
картковому рахунку утворився
Овердрафт, який було переведено на
BAD-картку НОМЕР_2. Оскільки зарахувань
грошових коштів на картку не було,
заборгованість по кредиту списувалася
щомісячно, внаслідок чого й виникла
заборгованість, станом на 29.05.2013 склала
10280 грн. Позивачка вважає кредитний
договір SAMD №9897, який укладений
21.01.2004 - недійсним, оскільки такого
договору з її боку не укладалося,
документів, що посвідчують її особу,
нею Банку не надавалося, будь-яких
документів, необхідних для укладення
договору кредиту, нею не підписувалося.
Отже, сам зміст спірного правочину
суперечить Цивільному Кодексу, її
волевиявлення на укладання такого
правочину, як учасника цього правочину,
не було і воно не могло відповідати її
внутрішній волі. Можливо, даний
кредитний договір підписувався
третьою особою від її імені,
відповідних коштів за кредитним
Договором вона не отримувала. Тому
просила суд задовольнити позов та
стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Рахівського районного суду
від 13 листопада 2013 року відмовлено у
задоволенні позову.

Представником позивача на таке рішення
подано апеляційну скаргу. Вважає, що
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а судом було неправильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, досліди
вши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
вона не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які бе
руть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунту ватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтвер джені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засо бами
доказування.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції взяв до уваги, що
позивачка заперечує сам факт укладення
кредитного договору, представник
відповідача ствердив, що надати
оригінал договору неможливо, оскільки
такий відсутній, а тому суд вважав, що
позивачкою невірно обрано спосіб
захисту права.

Судова колегія з такими висновками
суду погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка звернулась до суду позовом
та просила визнати недійсним кредитний
договір SAMD №9897, який укладений
21.01.2004 між Банком та нею, отримавши такі
реквізити договору та виданої на його
підставі картки із Банку у відповідь на
її звернення.

Проте копії договору на її
неодноразові звернення Банком їй
направлено не було, в судовому
засіданні суду першої інстанції
представник Банку ствердив, що надати
оригінал договору неможливо, оскільки
такий відсутній.

За клопотання представника позивачки
апеляційний суд ухвалою від 21 січня 2014
року витребував від ПАТ КБ "ПриватБанк"
документи, на підставі яких було
відкрито картку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1,
інші фінансово-бухгалтерські
документи про рух коштів по цій картці
та відповідні розрахунки
заборгованості.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник Банку такий договір не
надала. Також вказала, що, відповідно до
інформації центрального офісу Банку,
договору SAMD №9897, який укладений
21.01.2004, на підставі якого була видана
картка НОМЕР_1, немає, а при переведенні
Овердрафту на BAD-картку договір не
укладається.

Статтею 215 ЦК України визначено
підстави недійсності правочину. Проте
не може бути визнано недійсним
правочин, який не вчинено.

Доказів того, що між позивачкою та
Банком 21.01.2004 було укладено кредитний
договір SAMD №9897, сторонами не було
надано і судом здобуто не було. За
відсутності договору у позивачки
відсутні будь-які зобов'язання перед
Банком.

Зважаючи на викладене, судова колегії
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлено обставини справи та
ухвалено правомірне рішення про
відмову у задоволенні позову з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає. Відповідно до ст. 308
ЦПК України, апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її
представником ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
13 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня на
брання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді