УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 4 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 15 грдуня 2009 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу вчинено
виконавчий напис щодо звернення
стягнення на сідловий тягач марки DAF ТЕ
47 ХS, 2001 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 що належить
йому на праві власності на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк) у рахунок погашення
кредитної заборгованості. Позивач
вважав, що виконавчий напис вчинений
нотаріусом з порушенням норм чинного
законодавства, оскільки він вчинений
на завищену суму заборгованості за
кредитним договором, яка не відповідає
безспірній сумі заборгованості,
зазначений у письмовій вимозі боржника
та на вже арештоване рухоме майно тому
просив визнати його таким, що не
підлягає виконанню, з тих підстав, що
він не відповідає вимогам ст. 89 Закону
України «Про нотаріат» та Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 16 травня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4
листопада 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення. Визнано таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 15
грудня 2009 року, зареєстрований в
реєстрі за № 4334. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на заставне майно
нотаріус не порушив Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Скасовуючи рішення районного суду та
задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що
виконавчий напис вчинено на більшу
суму, ніж позивачу надіслано вимогу, а
тому визначена сума не є безспірною.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання не
менш як тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі
виконавчого напису нотаріуса у разі
незадоволення іпотекодавцем вимоги
іпотекодержателя про виконання
порушення боржником зобов'язання у
тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено,
що для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 вересня 2007 року між
ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого ОСОБА_3 отримав кредитні
кошти у розмірі 61 500 доларів
США.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором між сторонами
був укладений договір застави майна,
згідно якого у заставу передав
указаний транспортний засіб.

29 вересня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
направив ОСОБА_3 досудову вимогу, в якій
запропонував сплатити на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у
розмірі 54 558 доларів 50 центів США.

15 грудня 2009 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу вчинено
виконавчий напис щодо звернення
стягнення на сідловий тягач марки DAF ТЕ
47 ХS, 2001 року випуску в рахунок
задоволення вимог банку за кредитним
договором від 11 вересня 2007 року на суму
58 399 доларів 89 центів США.

При цьому нотаріусом отримано
документи згідно Переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1999 року № 1172.

13 січня 2010 державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Пономаренком О.О. було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса.

Частиною 4 ст. 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Проте апеляційний суд зазначене не
врахував та прийшов до невірного
висновку про те, що виконавчий напис
вчинено на більшу суму, ніж позивачу
надіслано претензію. При цьому не
врахував, що різниця в сумі, вказаній в
претензії та виконавчому написі
пов'язана з часом, який минів після
направлення претензії і за цей час
нараховані суми, передбачені
договором, про що в претензії
позичальник попереджався, проте вимог
не виконав, борг не повернув.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4
листопада 2013 року скасувати,
залишити в силі рішення Ленінського
районного суду м.
Дніпропетровська від 16 травня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська