У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2013 року, позовні вимоги задоволено.

ОСОБА_1 подав на дане рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування такого, та ухвалення нового рішення про відхилення позову. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду є необґрунтованим, що призвело до порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 просив доводи викладені в апеляційній скарзі задоволити з підстав наведених в такій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Протягом судового розгляду, судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами 05.06.1999 року шлюб припинив своє існування, через припинення сторонами шлюбних стосунків з квітня 2013 року. Діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач свої батьківські обовязки не виконує належним чином. Доказів на спростування наведеного не надав суду.

На виконання вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. А постановляє суд рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Та як слідує з розяснення, що міститься в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

На виконання зазначених вимог, судом першої інстанції встановлено, що позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що шлюбні стосунки не склались через різність характерів, відсутність взаєморозуміння. Наявні постійні конфлікти через нерозуміння одне одного.

Апеляційним судом була постановлена ухвала від 27 січня 2014 року у відповідності до якої сторонам надано місячний строк для примирення. Але вжиті судом заходи на збереження сімї сторін не дали очікуваних результатів.

Твердження апелянта про те, що шлюб слід зберегти так як на його думку різності характерів між подружжям не має як і конфліктних ситуацій не можуть бути взяті до уваги, оскілки не відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.

Як передбачає ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зазначена норма передбачає, що обовязок утримувати дитину не залежить ні від віку батьків, їх фізичного стану, а ні від матеріального становища.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує в тому числі : стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення по справі.

Згідно з довідкою про доходи №541, виданою Українсько-австрійським підприємством ТОВ Фішер-Мукачево від 06 вересня 2013 року стверджується, що ОСОБА_1 працює на посаді шліфувальника з 31 березня 2010 року та його дохід за останні 6 місяців становить 21 264 грн. 15 коп., отже можливість сплачувати аліменти на дітей в нього є.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 має постійне місце роботи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку та стягнув аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позаяк доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та обставин встановлених апеляційним судом, колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : __________________

__________________