УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Кубарєвої М.А.

розглянувши подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харизького міського управління
юстиції Мішиної А.О. про заборону
виїзду з України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Старший державний
виконавець ВДВС Харцизького МУЮ Мішина
А.О. звернулась до суду з поданням про
заборону виїзду з України ОСОБА_2,
погодженим з начальником ВДВС
Харцизького МУЮ, яке мотивує тим, що у
відділі ДВС Харцизького МУЮ на
виконанні знаходиться виконавчий лист
№2-1343 від 21.04.2008р., виданий Харцизьким
міським судом Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«ХЖБК» заборгованості в сумі 1902,36 грн.
До теперішнього часу судове рішення не
виконане. В процесі виконання було
встановлено, що боржнику на праві
власності належить автомобіль HYUNDAY ACCENT
1.6.5 та постановою державного виконавця
від 19.09.2013р. на вказаний транспортний
засіб накладено арешт. Наявність
іншого майна не встановлена. На виклики
до ВДВС боржник не з'являється. На
підставі викладеного просить
заборонити боржнику ОСОБА_2 виїзд з
України.

Суд знаходить подання необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню з
наступного.

Згідно зі ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлені
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, однак
державним виконавцем не надано суду
доказів того, що ним було вичерпано
весь передбачений зазначеним Законом
перелік заходів щодо примусового
виконання судових рішень або всі вони
виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням , звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Зі змісту вказаної норми закону
вбачається, що ухилення від виконання
зобов'язань є такі дії (бездіяльність)
особи боржника, які полягають у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанні зазначених обов'язків.

Таким чином, передбачені юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України можливо не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок також
врегульовано Законом України від 21
січня 1994 року «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» (зі змінами), яким визначено
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України та
встановлено порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Зазначеним Законом передбачено
можливість тимчасового обмеження
виїзду за кордон боржника у
виконавчому провадженні до виконання
рішення суду за ухвалою суду у разі
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За
змістом цієї статті вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання яких здійснюється ДВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. Таким чином, державному
виконавцю належить довести, чи дійсно
особа свідомо не виконувала належні до
виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що у ВДВС
Харцизького МУЮ знаходиться виконавче
провадження за виконавчим листом,
виданим Харцизьким міським судом
Донецької області №2-1343/2008 від 21.04.2008р..
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«ХЖБК» заборгованості в сумі 1902,36 грн.
Виконавче провадження відкрито
постановою державного виконавця ВДВС
Харцизького МУЮ 14.05.2013р.

07.07.2013р. - державним виконавцем
надіслано запити до МРЕВ, Управління
дерземагентсва з метою перевірки
майнового стану боржника.

08.07.2013р. - державним виконавцем
надіслано виклик боржнику. Даних про
отримання виклику боржником, суду не
надано.

31.07.2013р. - державним виконавцем складено
акт про те, що «боржник двері не
відкрив. Виклик залишено в дверях». При
цьому із вказано акту не вбачається, за
якою адресою було здійснено вихід до
помешкання боржника, не зазначені
особи, які можуть засвідчити такий
вихід та обставини, викладені в акті.

19.09.2013р. - постановою державного
виконавця накладено арешт на майно
боржника, зокрема, на автомобіль марки
HYUNDAY ACCENT 1.6.5.

27.09.2013р. - державним виконавцем
надіслано виклик боржнику. Даних про
отримання виклику боржником, суду не
надано.

На даний час виконавче провадження не
закінчено, рішення боржником не
виконано.

Суд вважає, що державним виконавцем не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням. Крім того,
відсутні докази про вжиття державним
виконавцем заходів щодо встановлення
іншого нерухомого майна боржника, на
яке може бути звернено стягнення, а
також відомості про обізнаність
боржника з наявністю відкритого
виконавчого провадження та строками
його добровільного виконання, а також
про виклики до ВДВС. Також не надано
доказів того, що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що за час
виконання судового рішення боржник
виїжджав за межі України, що призвело
до виникнення заборгованості, боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця, або доказів, які
дають підстави вважати, що боржник має
намір ухилитися від виконання рішення
суду шляхом залишення території
України.

З наданих суду документів вбачається,
що державним виконавцем не було
вичерпано весь перелік заходів щодо
примусового виконання вказаного
рішення, передбачені Законом України
«Про виконавче провадження».

Оскільки, в поданні держаного
виконавця відсутні докази свідомого
ухилення боржника від виконання
судового рішення, то підстави для
задоволення такого подання відсутні.

При цьому, державний виконавець
звернувся до суду з поданням про
заборону виїзду боржника з України,
однак положення п.18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачають право державного
виконавця звертатися до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України.

Таким чином вимоги державного
виконавця про заборону виїзду з
України викладені не у відповідності з
вимогами діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 10, 209, 210, 377-1 ЦПК
України, ст.11 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст.ст.2, 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Харизького міського управління
юстиції Мішиної А.О. про заборону
виїзду з України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: