ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Колесника О.М.

при секретарі
Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості за договором позики.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити, пояснивши, що позивач
ОСОБА_2 9.07.2013 року позичив відповідачу
ОСОБА_3 28 000 грн., який зобов'язався
повернути вказану суму до 31.07.2013 року.
Вказані дії були оформлені у вигляді
розписки, тобто у простій письмовій
формі, яку власноручно без будь-якого
примусу написав відповідач 9.07.2013 року.
Однак вимоги договору позики
відповідач не виконав взагалі, гроші не
повернув та уникав зустрічей. З метою
досудового врегулювання спору 10.10.2013
року йому був направлений претензійний
лист, який був отриманий 12.10.2013 року, але
залишений без відповіді ОСОБА_3, тому
просять задовольнити позов у повному
обсязі і стягнути з нього на користь
позивача за розпискою від 9.07.2013 року 28
000 грн. основного боргу та 241 грн. 64 коп.
суми 3% - річних за невиконання боргових
відносин. Також просять стягнути
сплачений позивачем судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнав, пояснивши, що ОСОБА_3 не позичав
28 000 грн. 9.07.2013 року у позивача, не писав
йому розписки і не його підпис стоїть в
ній, а також не отримував з рук позивача
вказаної грошової суми. Крім того,
надана суду розписка не відповідає
вимогам договору позики, поскільки не
містить даних про передачу грошей у
борг, а також інформації про отримання
відповідачем до написання розписки від
позивача 28 000 грн. саме як позики. Тому в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Суд в межах заявлених позовних вимог
та наданих доказів по справі встановив
наступні факти та правовідносини.

Як зазначає п.1, ст.1047 ЦК України
договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. П.2, ст.1046 ЦК
України договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ч.1, ст.530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у судовому засіданні,
позивач ОСОБА_2 9.07.2013 року позичив
відповідачу ОСОБА_3 28 000 грн., який
зобов'язався повернути вказану суму до
31.07.2013 року. Вказані дії були оформлені
у вигляді розписки, тобто у простій
письмовій формі, яку власноручно без
будь-якого примусу написав відповідач
9.07.2013 року (а.с.4).

Допитані в судовому засіданні в
якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7
вказали, що 9.07.2013 року ОСОБА_6 зайшла до
кабінету позивача, в якому вже
знаходився відповідач, який тримав в
своїх руках чималу кількість грошей
купюрами по 200 грн., в подальшому від
ОСОБА_2 вона дізналась про надання ним
відповідачу позики в сумі 28 000 грн., щодо
якої останній написав розписку, і в
якій вона впізнала почерк та підпис
ОСОБА_3, поскільки він орендував на
їхньому підприємстві приміщення і
неодноразово звертався з заявами,
написаними його рукою. Свідок ОСОБА_7
пояснив, що 9.07.2013 року він зайшов до
кабінету позивача, де сидів за столиком
відповідач і писав розписку власноруч,
а біля нього лежали гроші купюрами по 200
грн., потім він від директора ОСОБА_2
дізнався, що той позичив йому 28 000 грн., а
у наданій розписці він впізнав почерк
ОСОБА_3, так як його знає за службовими
відносинами.

Ствердження представника ОСОБА_5 про
те, що 09.07.2013 року ОСОБА_3 не позичав 28 000
грн. у позивача, не писав йому розписки
і не його підпис стоїть в ній, а також не
отримував з рук позивача вказаної
грошової суми, а про існуючий борг
дізнався тільки з тексту позовної
заяви, суд не може покласти в основу
рішення, так як вони спростовуються
текстом самої розписки, показаннями
свідків, описаними вище, а також
протиріччями між вказаним і змістом
претензійного листа, який отримав
відповідач 12.10.2013 року і вже знав про
вимоги позивача щодо існуючого боргу, а
не отриманням цієї інформації з позову.
Крім того, після отримання вказаного
претензії відповідач, усвідомлюючи
відсутність укладення договору позики
від 9.07.2013 року за словами представника
позивача, не надав будь-якої відповіді
позивачу, що вказує на те, що боргові
відносини між сторонами існують.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконанням з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання). А
ст.611 ЦК України зазначає, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: ... 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно п.1, ст.614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як встановлено у судовому засіданні
вимоги договору позики відповідач
ОСОБА_3 не виконав взагалі, гроші не
повернув та уникав зустрічей з
позивачем. З метою досудового
врегулювання спору 10.10.2013 року йому був
направлений претензійний лист (а.с.5),
який був отриманий 12.10.2013 року (а.с.5,
зворот. бік), але залишений без
відповіді.

Таким чином, поскільки позивач ОСОБА_2
виконав з свого боку умови договору
позики, передавши відповідачу ОСОБА_3
9.07.2013 року 28 000 грн., а відповідач ОСОБА_3
в свою чергу не виконав умов того ж
договору і не повернув позивачу
заборгованість за договором позики в
сумі 28 000 грн. до 31.07.2013 року, укладений
між сторонами 9.07.2013 року, тому вказану
суму боргу необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача в
судовому порядку.

У відповідності до п.1, ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
Банку України.

Як наголошує ч.2, ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Поскільки ОСОБА_3 не сплатив ОСОБА_2
суму вказаного боргу, тобто прострочив
виконання грошового зобов'язання, тому
з відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 241 грн. 64 коп. в
рахунок стягнення 3 відсотків річних за
період з 1.08.2013 року по 13.11.2013 року з
розрахунку 28 000 грн. х 105 днів х 3 : 365 днів
= 241 грн. 64 коп.

Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд
задовольняє позовні вимоги позивача в
повному обсязі, тому з відповідача на
користь позивача необхідно стягнути
судовий збір в розмірі 282 грн. 42 коп., що
підтверджено документально (а.с.1),
сплачений останнім при зверненні до
суду з позовом.

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК
України, на підставі ст.526; 527; 610-611; 614; 625;
1046-1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1, (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 28 000 грн. в
рахунок стягнення заборгованості за
договором позики від 9.07.2013 року, 241 грн.
64 коп. в рахунок стягнення 3 відсотків
річних, 282 грн. 42 коп. судового збору, а
всього 28 524 грн. 06 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
м. Києва протягом 10 днів з дня
проголошення вступної та резолютивної
частини рішення через Дарницький
районний суд м. Києва.

Суддя
: