Справа №436/2775/13ц
Провадження №2/436/226/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Луганськ

Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська у складі:

головуючого - судді
ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі -
ЧЄГЛАКОВІЙ О.О.,

за участю позивачів -
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Луганського міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Кам’янобрідська районна у місті
Луганську рада, про скасування
державного акту на землю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська із
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог,
позивачі зазначили, що з 22.09.2000р. вони є
власниками ? частини будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інша
? частина будинку з 23.11.2002р. належить
ОСОБА_4 В липні 2005 року було видано три
державних акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,0600 га серії
ЛГ№179399, ЛГ№179400, ЛГ№179401 на ім'я
співвласників земельної ділянки
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Рішенням
Третейського суду Луганської області
при Асоціації «Арбітраж» від 01.03.2007
року та ухвалою Третейського суду
Луганської області при Асоціації
«Арбітраж» від 14.05.2007 за ОСОБА_4 було
визнано право власності на земельну
ділянку площею 0,0300га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. На підставі рішення
та ухвали третейського суду на ім'я
ОСОБА_4 видано державний акт серії
ЯД№640406 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0300га. Рішенням
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 09.09.2011 по справі №2-1030/2011
скасовано рішення Третейського суду
Луганської області при Асоціації
«Арбітраж» від 01.03.2007 року та ухвалу
Третейського суду Луганської області
при Асоціації «Арбітраж» від 14.05.2007
року в частині визначення порядку
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, припинення спільної
сумісної власності на дану земельну
ділянку, визнання за ОСОБА_4 право
власності на ? частку вказаної
земельної ділянки. Також рішенням
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 09.09.2011р. скасовано
державний акт серії ЯД№640406 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0300га, виданий на ім'я ОСОБА_4; запис у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю під
№58; виділено ОСОБА_4 ? частку
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1;
припинено право спільної сумісної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,0600га за
адресою: АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_4
право власності на земельну ділянку
площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_1.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області ухвалою від 31.01.2012
по справі №22ц-634/12 рішення
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 09.09.2011 залишила без змін.
Управління Державного земельного
агентства у м. Луганську Луганської
області листом від 29.10.2013 №1-4-14/1448 та
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції листом від 12.11.2013 №
06-6-262382 відмовили позивачам у
приведенні документів, які стосуються
їхнього права власності на земельну
ділянку, у відповідність до вимог
чинного законодавства, у зв'язку з чим
позивачі просять скасувати державні
акти серії ЛГ№179399 та серії ЛГ№179400 на
земельну ділянку площею 0,0600 га
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, видані
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також
відповідні записи №90 та №89
у Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі; зобов'язати
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції внести відповідні
дані до Державного реєстру речових
прав.

У судовому засідання позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали доводи,
викладені у позові, надавши суду
аналогічні пояснення.

Представник відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав у повному обсязі та
заперечував проти їх задоволення. В
обґрунтування своєї позиції
представник відповідача подав до суду
письмові заперечення в яких зазначив,
що відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 №1952-IV та Постанови Кабінету
Міністрі України від 22.06.2011 № 703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання витягів з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» до повноважень та
компетенції відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції не відноситься скасування
державних актів на земельні ділянки та
записів у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі, у зв'язку з чим
дана установа не є належним
відповідачем по справі.

Представник Кам’янобрідської
районної у місті Луганську ради, яка
була залучена до участі у страві у
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
у судове засідання не з'явився, надавши
суду заяву про розгляд справи без його
участі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали страви, суд
приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Згідно ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЗК України, право
власності на землю набувається та
реалізується на підставі Конституції
України, цього кодексу, а також інших
законів, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 120 ЗК України (редакції, яка
діяла на момент виникнення
правовідносин) при переході права
власності на будівлю та споруду до
кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди.

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, було
визначено, що право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 126 ЗК України було
передбачено, що право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що власниками ?
будинку №69 по вул. Лізи Чайкіної у м.
Луганську є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі договору від 22.09.2000р.
нотаріально посвідченого за №1444 та
зареєстрованого МКП БТІ від 25.05.2001р. за
реєстровим номером №54728.

На підставі рішення XXVIII сесії IV
скликання Кам’янобрідської районної у
м. Луганську ради від 08.02.2005р. №28/12 «Про
передачу у спільну сумісну власність
земельної ділянки шляхом приватизації
громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває у їх
користуванні» (а.с.49), ОСОБА_1 та ОСОБА_2
04.07.2005р. були видані державні акти
ЛГ№179400 та ЛГ№179399 на право власності на
земельну ділянку площею 0,0600 га
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд. Вказані акти були
зареєстровані в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №89 та
№90 відповідно. Співвласниками
земельної ділянки, на момент видачі
зазначених вище державних актів на
право власності на земельну ділянку
були: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.5,6).

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 09.09.2011р.(а.с.40-43),
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 31.01.2012р. (а.с.7-8), було припинено право
спільної сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,0600 га, за адресою: АДРЕСА_1 та
виділено і визнано за ОСОБА_4 право
власності на земельну ділянку площею
0,0300 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно частини п'ятої статті 55
Конституції України, кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Статтею 202 ЗК України передбачено, що
державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється у складі державного
реєстру земель. Державний реєстр
земель складається з двох частин: а)
книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
б) поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004р. № 7, із змінами і
доповненнями внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
березня 2010 року № 2, судам підсудні
справи за заявами щодо визнання
недійсними державних актів про право
власності на земельні ділянки.

Згідно п. 6 вказаної Постанови, при
розгляді справ за позовами до органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування в разі незгоди з
рішеннями з питань, віднесених до їх
компетенції, суд за наявності підстав
для задоволення позову визнає рішення
такого органу недійсним і зобов'язує
його залежно від характеру спору
виконати певні дії, передбачені його
компетенцією (або не вчиняти чи
припинити їх), на захист порушеного
права, як цього вимагає законодавство,
або надає право позивачеві вчинити
певні дії для усунення порушень його
права.

Тобто, згідно наведених вище норм права
єдиним можливим способом захисту
порушених прав позивачів у даному
випадку є пред'явлення позову до
Кам’янобрідської районної у місті
Луганську ради та Управління
Держземагенства у м. Луганську
Луганської області про визнання
недійсними державних актів на земельну
ділянку та рішення відповідного органу
місцевого самоврядування на підставі
якого вказані акти було видано.

Разом з тим, суд згідно ч.1 ст. 33 ЦПК
України лише за клопотанням позивача,
не припиняючи розгляду справи, може
замінити первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучити до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Таким чином, у зв'язку з пред'явленням
позову тільки до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Луганського міського управління
юстиції та небажанням залучити до
участі у справі у якості відповідачів
Кам’янобрідську районну у місті
Луганську раду та Управління
Держземагенства у м. Луганську
Луганської області, а також враховуючи
відсутність такої можливості у суду на
підставі власної ініціативи, що само по
собі унеможливлює правильне вирішення
спору по суті, у задоволенні такого
позову слід відмовити з цих підстав, що
не позбавляє права позивачів повторно
звернутися до суду з аналогічним
позовом, але з залученням до справи
всіх належних відповідачів.

Проаналізувавши зазначені обставини
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову у зв'язку
з його пред'явленням не до всіх
відповідачів, які повинні брати
обов'язкову участь у судовому
засіданні для правильного вирішення
справи по суті.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 55 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 59,
60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 328, 377
ЦК України, ст.ст. 78, 125, 126, 152, 155, 158, 202 ЗК
України суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у
задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Луганського міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Кам’янобрідська районна у місті
Луганську рада, про скасування
державних актів серії ЛГ№179399 та серії
ЛГ№179400 на земельну ділянку площею 0,0600
га розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
видані на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та
відповідних записів №90 та
№89 у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
А.О. ТЕМНІКОВА