Справа № 342/97/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді:
Корюкіної М. П.,

секретаря:
Сьомкайло І.-М. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до
Городницької сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок та господарські будівлі в
порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Городницької сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди, розташовані по АДРЕСА_1.

В позовній заяві зазначила, що житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди, розташовані по АДРЕСА_1,
належали її матері ОСОБА_2. Житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди відносилися до робітничого
двору. 12.03.2004 року мати склала заповіт,
згідно якого все своє майно, де б воно
не було і з чого б не складалося,
заповіла їй - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
мати померла. Після її смерті
відкрилася спадщина. Отримати
свідоцтво про право на спадщину вона не
може, так як відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок. В зв'язку з цим
змушена звернутися з даним позовом до
суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася.
В заяві поданій до суду справу просить
слухати у її відсутності. Позовні
вимоги підтримує повністю. Позов
просить задовольнити.

Із заяви Городницької сільської ради
вбачається, що відповідач просить
розглядати справу без участі їхнього
представника. Позовні вимоги визнають.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд вважає, що позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав: в
судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок з господарськими
будівлями, що житловий будинок та
господарські будівлі і споруди,
розташовані по АДРЕСА_1 і відносився до
робітничого двору, головою якого була
ОСОБА_2 що підтверджується матеріалами
справи та копією довідки Городницької
сільської ради від 20.06.2013 року № 529.

Конституцією України за кожним
закріплюється право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності
(ст. 41 Конституції України).

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. Також -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України).

Як вбачається з копії заповіту від
12.03.2004 року (при матеріалах справи),
ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було
і з чого б не складалося, заповіла своїй
дочці - ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1233 ч. 1 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (копія
свідоцтва про смерть серія: НОМЕР_1 від
16.04.2013 року, при матеріалах справи).
Після її смерті відкрилася спадщина
(ст. 1220 ч. 1 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем (ст.
1222 ч. 1 ЦК України) та дочкою померлої
ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

ОСОБА_1 постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, не заявляла про відмову від
неї, та відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК
України, вважається такою, що прийняла
спадщину.

Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Проте нотаріусом у видачі свідоцтва
про право на спадщину ОСОБА_1
відмовлено, так як відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок, що підтверджується
довідкою від 04.07.2013 року № 118/01-16, при
матеріалах справи

Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідач заперечень щодо визнання
права власності за позивачкою, не має.
Інших осіб, які б заявляли свої вимоги
по даному питанню, не встановлено.

В зв'язку з цим суд вважає що позов слід
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди,
розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1,
ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222, ст.
1233 ч. 1, ст. 1268 ЦК України, керуючись ст.
ст. 209, 212, 214, 215, 218, ст. 294 ч. 1 ЦПК України,

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі і споруди,
розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Івано-Франківського апеляційного суду
через Городенківський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Корюкіна М.П.