Справа № 139/1166/13-ц Провадження №
22-ц/772/343/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Коломійцева В. І.Категорія:
50Доповідач: Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Медвецького С.К.,
Оніщука В.В.

при секретарі : Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення
Мурованокуриловецького районного суду
Вінницької області від 09 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: орган опіки та піклування
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з указаним позовом,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15
жовтня 2011 року по 18 червня 2013 року
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням
суду з відповідача стягуються аліменти
на утримання дитини та на її утримання
до досягнення дитиною трирічного віку.
Посилаючись на те, що відповідач
протягом чотирьох місяців свої
аліментні зобов'язання та рішення
опікунської ради про побачення з сином
не виконує, не цікавиться його життям,
не бере участі у вихованні, не
піклується його матеріальним
утриманням, тобто фактично
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків, просила
позбавити відповідача батьківських
прав відносно їх сина.

Рішенням Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
09 грудня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним
рішенням суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про позбавлення відповідача
батьківських прав, суд першої
інстанції виходив з того, що це є
крайнім заходом, а також з відсутності
доказів ухилення останнього від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, так як він ґрунтується
на обставинах справах, доказах, які
надані сторонами, та відповідає нормам
матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з 15 жовтня 2011 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Мурованокуриловецького районного суду
Вінницької області від 18.06.2013 року
розірвано.

Відповідно до рішення
опікунської ради при виконкомі
Мурованокуриловецької селищної ради
від 12 червня 2013 року ОСОБА_3 встановлено
години зустрічей з сином ОСОБА_5 з 17:00 до
18:00 години щочетверга в присутності
матері на ігровому майданчику школи
СЗШ №1 - гімназії.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони, зокрема,
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в
пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

В статті 9 Конвенції «Про права дитини»
від 20 листопада 1989 року (зі змінами,
схваленими резолюцією 50/155 Генеральної
Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року)
закріплено, що «Держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини».

Ураховуючи, що позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття, з
підстав визначених положеннями статті
164 СК України є крайнім заходом впливу
на осіб, які не виконують батьківських
обов'язків, тому висновки суду за
встановлених обставин є
обґрунтованими, виваженими та
правильними, унаслідок чого судом
ухвалено законне та справедливе
рішення.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції неправомірно не
враховано висновок органу опіки та
піклування Мурованокуриловецької
районної державної адміністрації від
25.11.2013 року № 01-24/4063 про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав, колегія суддів вважає
безпідставним за відсутністю
достатніх, вагомих та переконливих
аргументів, які могли б слугувати
підставою для позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, норми
міжнародного права та дійшов вірного
висновку про те, що по справі відсутні
безспірні докази, які свідчать про
ухилення відповідача від виконання
своїх обов'язків щодо виховання дитини,
не доведеним є винна поведінка
відповідача та свідоме нехтування ним
своїми обов'язками.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються, а відтак не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького
районного суду Вінницької області від
09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному провадженні протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:
В.І.Чорний

С.К.Медвецький

В.В.Оніщук

З оригіналом вірно: