У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Державного закладу «Котовська лінійна

санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України, голови
ліквідаційної комісії Державного
закладу «Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України Кравцової
Раїси Олександрівни про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, за
касаційною скаргою голови
ліквідаційної комісії Державного
закладу «Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України Кравцової
Раїси Олександрівни на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 19 квітня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 25 червня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом, вимоги якого уточнила в
ході розгляду справи та просила
поновити її на роботі на посаді
секретаря - друкарки Державного
закладу «Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України, стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 27
грудня 2012 року по день поновлення її на
роботі; стягнути індексацію заробітної
плати за час вимушеного прогулу з 27
грудня 2012 року по день поновлення на
роботі відповідно індексу споживчих
цін; покласти на Кравцову Р.О.
матеріальну відповідальність по
відшкодуванню Державному закладу
«Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України шкоди, що
пов'язані з її незаконним звільненням.

Позов мотивований тим, що з лютого 1989
року по 27 грудня 2012 року позивач
працювала у відповідача на посаді
секретаря-друкарки. Наказом №149
- к від 25 грудня 2012 року була звільнена
за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з
ліквідацією підприємства. Оскільки,
ОСОБА_5 не була належним чином
повідомлена про своє звільнення у
зв'язку з ліквідацією підприємства,
тому звернулася до суду з відповідним
позовом за захистом трудових прав.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від
19 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 25 червня 2013 року позов
задоволено. Поновлено ОСОБА_5 на посаді
секретаря-друкарки Державного закладу
«Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України. Стягнуто з
Державного закладу «Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України на користь
ОСОБА_5 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 27 грудня
2012 року по 19 квітня 2013 року та
індексацію заробітної плати
відповідно до індексу споживчих цін за
час вимушеного прогулу за період з 27
грудня 2012 року по 19 квітня 2013 року.
Покладено на Кравцову Р.О. обов'язок
відшкодувати Державному закладу
«Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України шкоду, завдану
у підсумку незаконного звільнення з
роботи ОСОБА_5 Вирішено питання щодо
розподілу судового збору.

Відповідач Кравцова Р.О., не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
задовольняючи позов виходив з того, що
відповідач, в порушення вимог ст.49-4
КЗпП України та р. 2 п. 2.1 колективного
договору не витримав 3 місячний
термін повідомлення профспілки про
інформацію щодо ліквідації установи.
При цьому профспілка відповідача не
надавала згоду на звільнення
працівників СЕС, оскільки на свою
вимогу не отримала від Кравцової Р.О.
необхідних документів. Голова
ліквідаційної комісії ДЗ
«Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» Міністерства
охорони здоров'я України Кравцова Р.О.,
не видала наказ по установі
відповідача щодо попередження
працівників про звільнення у зв'язку з
ліквідацією установи. За таких
обставин місцевий суд дійшов висновку
про наявність правових підстав для
поновлення ОСОБА_5 на роботі та
стягнення на її користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
індексації заробітної плати
відповідно до індексу споживчих цін за
час вимушеного прогулу.

Залишаючи без змін рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
погодився з наявністю підстав для
поновлення позивача на роботі, разом з
тим зазначив, що місцевий суд помилково
вважав, що відбулася фактично не
ліквідація відповідача, а його
реорганізація шляхом об'єднання
окремих аналогічних відповідачу (і
його самого) установ у Державну
санітарно-епідеміологічну службу
України з існуванням головного
управління ДСЕС України на
залізничному транспорті. При цьому
дійшов висновку, що помилкове
посилання суду першої інстанції не
вплинуло на законність оскаржуваного
судового рішення та не може бути
підставою для його скасування.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанції погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають.

В ході розгляду даної справи судами
не дотримано вимог ч.4
ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Суди попередніх інстанцій не дали
мотивування усім доводам сторін у
справі, належним чином не визначили
суму середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суму індексації
заробітної плати, які позивач просив
стягнути з відповідача, не витребувано
та не перевірено відповідних
розрахунків.

Вирішуючи спір в частині поновлення
позивача на роботі у Державному
закладі «Котовська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Одеській залізниці» та стягуючи з
даного закладу середній заробіток за
час вимушеного прогулу суди попередніх
інстанцій не перевірили обставин щодо
ліквідації даного підприємства, не
навели правових підстав поновлення
позивача на роботі саме у цьому
підприємстві, можливість такого
поновлення.

Суди не надали належну правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що справа в суді першої та
апеляційної інстанцій була розглянута
за відсутності відповідачів з
ухваленням по справі рішення про
задоволення позову. Разом з тим, у
справі відсутні будь-які дані про
належне повідомлення останніх про час
і місце слухання справи, відповідно до
ст.ст. 74-76 ЦПК України. Жодного
зворотного повідомлення про вручення
судової повістки відповідачам в
матеріалах справи не міститься.

У касаційній скарзі відповідач
вказував на неналежне повідомлення про
розгляд справи, що позбавило його права
на участь у судовому засіданні.

За таких обставин доводи заявника про
неналежне його повідомлення про
розгляд справи є обґрунтованими.

Розглянувши справу за відсутності
відповідачів, порушивши їх права на
участь у судовому засіданні суди
попередніх інстанцій позицію та доводи
відповідачів не з'ясував і не
забезпечили їм можливість
обґрунтувати свої твердження і
заперечення.

Вище викладене свідчить, що суди
попередніх інстанцій припустилися
порушень норм процесуального права,
які згідно із ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування
постановлених ними судових рішень з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу голови ліквідаційної
комісії Державного закладу «Котовська
лінійна санітарно-епідеміологічна
станція на Одеській залізниці»
Міністерства охорони здоров'я України
Кравцової Раїси Олександрівни
задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від
19 квітня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 25
червня 2013 року скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.