Справа № 463/1684/13
Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/577/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Азенко М.В.,

та участю
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Управління пенсійного Фонду України в
Галицькому районі м. Львова на рішення
Личаківського районного суду м.
Львова від 17 жовтня 2013 року у справі за
позовом Управління пенсійного Фонду
України в Галицькому районі м. Львова
до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі посилається на
те, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Судом не враховано, що ОСОБА_3 за
допомогою платіжної картки ОСОБА_4
зняла кошти з карткового рахунку.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задоволити
повністю заявлені вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова звернулося в суд з
зазначеним вище позовом до ОСОБА_3, в
якому просило стягнути з відповідача
1099 грн. 30 коп. на користь управління
Пенсійного фонду України м. Львова.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_4 виплачувалась пенсія за віком
на підставі розпорядження управління
ПФУ у Галицькому районі м. Львова від
31.10.2006р. №186179.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджено атестатом №?27 від 01.02.2008р.
про закриття пенсійногї справи у
зв'язку зі смертю отримувача. Його
донька - ОСОБА_3 за допомогою платіжної
картки (номер вкладу НОМЕР_2) одержала
на нього пенсію за січень 2008р., хоча не
повинна була цього робити. Розмір
пенсії, отриманої ОСОБА_3, становить
1099,30грн.

Оскільки відповідачем
неправомірно, за допомогою платіжної
картки, отримано пенсію померлого
пенсіонера ОСОБА_4 за січень 2008 року в
розмірі 1099 грн. 30 коп., позивач на
підставі до ст. 1166 ЦК України просив
задовольнити позов.

На підставі ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної, юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується атестатом №?27 від
01.02.2008 року про закриття пенсійної
справи у зв'язку зі смертю отримувача.

З листа філії «Львівського
центрального відділення
Промінвестбанку» від 22.01.2008 року №05-1/44/7
встановлено, що пенсія нарахована
пенсіонеру ОСОБА_4 повернута на
розрахунковий рахунок Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області частково, в сумі 3
грн. 41 коп., решту пенсії, в сумі 1099 грн. 30
коп., повернути неможливо в зв'язку з
відсутністю коштів па рахунку
пенсіонера, оскільки дані кошти були
зняті з карткового рахунку з банкомата
10.01.2008 року і 14.01.2008 року.

Як встановлено з довідки філії
«Відділення Промінвестбанку в м.
Львів» про рух коштів по картковому
рахунку ОСОБА_4, який проживав за
адресою: АДРЕСА_1, за період з 01.01.2008 року
по 31.01.2008 року, зняття коштів
здійснювалось з банкомату філії за
адресою: м. Львів, вул. Ак. Гнатюка, 2, за
номером картки НОМЕР_2.

Таким чином, судом встановлено факт
зняття грошових коштів з карткового
рахунку пенсіонера ОСОБА_4 після його
смерті.

Оскільки позивачем не представлено
доказів про те, що ОСОБА_3 за допомогою
платіжної картки одержала пенсію
ОСОБА_4 за січень 2008р., суд прийшов до
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання апелянта про порушення судом
норм матеріального права з таких
підстав.

З аналізу ст. 15 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», про те, що платіжні операції з
платіжними картками здійснюються з
урахуванням вимог, встановлених
законами України та
нормативно-правовими актами
Національного банку України, а також
положень розділу 1 Положення про
порядок емісії платіжних карток і
здійснення операцій з їх
застосуванням, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України №367 від 27.08.2001 року,
встановлено, що не допускається
використання платіжної картки особами,
які не мають на це права, однак
позивачем не представлено доказів, що
саме ОСОБА_3 використала платіжну
картку ОСОБА_4

Судовою колегією враховано, що
платіжна картка дає можливість
ідентифікувати особу держателя
платіжної картки, її володільця, проте
не дає можливості встановити особу, яка
фактично здійснила операцію з
використання платіжної картки і
призначена виключно для ініціювання
переказу коштів з рахунка платника або
з відповідного рахунка банку з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів зі своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання коштів
у готівковій формі в касах банків через
банківські автомати, а також
здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором, а
не для ідентифікації суб'єкта який
здійснює або ініціює відповідні
операції.

Встановлено, що листом філії
«Відділення Промінвестбанку в м.
Львів» від 29.09.2009 року вих.№09-550 дано
відповідь, що відеозаписи проведення
трансакцій по зняттю коштів з
карткового рахунку ОСОБА_4 за період з
01.01.2008 року по 31.01.2008 року відсутні,
оскільки така інформація зберігається
не більше трьох місяців, що в свою чергу
позбавляє можливості встановити особу,
яка проводила операції по зняттю даних
коштів.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідачем було вчинено
використання платіжної картки,
держателем якої був ОСОБА_4, а також
здійснення будь-яких операцій з її
застосуванням. Встановлено, що
призупинення здійснення операцій з
внесенням платіжної картки в стоп-лист
не проводилось.

Тому, відповідач не може нести
відповідальність за списання коштів з
карткового рахунку, що належав ОСОБА_4,
ініційованого за допомогою платіжної
картки.

Крім того стаття 57 ЦПК України
передбачає, що доказами є будь-я
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечені-сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішені справи.
Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показів свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема
звуко-відеозаписів, висновків
експертів.

Отже не доведено, що саме ОСОБА_3 за
допомогою платіжної картки одержала
пенсію ОСОБА_4

В той же час про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер, позивачу було відомо що
підтверджується атестатом №?27 від
01.02.2008 року про закриття пенсійної
справи у зв'язку зі смертю отримувача
(а.с.27).

Однак пенсію ОСОБА_4 було
перераховано на рахунок 28.12.2008 року -559,62
грн. та 10.01.2008року -560 грн.

Тому судова колегія прийшла до
висновку, що саме ці дії Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова після смерті ОСОБА_4
без призупинення здійснення операцій з
платіжною карткою сприяли зняттю
коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 за
період з 01.01.2008 року по 31.01.2008 року. Однак
при цьому вини ОСОБА_3 в цьому не
встановлено.

Посилання представника апелянта в
засіданні судової колегії на те, що
ОСОБА_3 при знятті коштів з карткового
рахунку могла скористатись платіжною
карткою ОСОБА_4 жодними доказами не
підтверджено.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду, такі не
ґрунтуються на законі спростовуються
вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають
обставинам справи, суд правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для скасування його рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313,
314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного Фонду України в Галицькому
районі м. Львова - відхилити.

Рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 17 жовтня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.