Справа 237/425/13-ц
Провадження № 2/237/576/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2014 року

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Ліпчанського С.М.

при секретарі Бахтіяровій Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Марїнка цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 236 гривень 29 копійок.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Відповідно до укладеного договору № DNH3TR82350296 від 20.06.2006 року ОСОБА_2 20.06.2006 року отримала кредит у розмірі 2205 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості строком на 24 місяців.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач на 16.01.2014 року має заборгованість у розмірі 30236 гривень 29 копійок, яка складається з наступного:

64 гривень 74 копійок заборгованість за кредитом;

9095 гривень 53 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом;

19160 гривень 01 копійок пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

500.00 гривень штраф (фіксована частина);

1416 гривень 01 копійок штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 із позовними вимогами не погодилася, просила суд позовні вимоги Банку залишити без задоволення. Заявила клопотання про застосування по кредитному договору строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини(аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH3TR82350296 від 20.06.2006 року ОСОБА_2 20.06.2006 року отримала кредит у розмірі 2205 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості строком на 24 місяців.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Відповідно до статті 526 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частині 1 статті 527 ЦК України передбачає, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з рахованими відсотками.

Згідно з п. 7 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до укладеного договору № DNH3TR82350296 від 20.06.2006 року, строк повернення кредитних коштів на 24 місяці (а.с. 6 ).

В кредитного договорі № DNH3TR82350296 терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів визначені п.5.5 , відповідно до якого строк позовної давності складає 5 років.

Таким чином, строк позовної давності на звернення позивача щодо захисту свого порушеного права у правовідносинах з відповідачем сплинув 20.06.2011 року, проте ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду лише 04 лютого 2014 року, що підтверджується штампом суду, а тобто після спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 88 ЦПК України оскільки позовні вимоги Публічного акціонерного комерційного Банку «Приватбанк» залишення без задоволення, то суд вважає за доцільне не стягувати з відповідача понесені судові витрати на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 256,257, 265,267 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мар»їнського районного суду ОСОБА_4

19.03.2014