У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,Юровської
Г.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом дочірнього
підприємства «ЕКОС» по експлуатації та
ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
публічного акціонерного товариства
«ХК «Київміськбуд» ОСОБА_4 про
виселення,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ДП «ЕКОС» звернулося
до суду з позовом, у якому просило
виселити відповідача з кімнати
АДРЕСА_1 у зв'язку із реконструкцією
будинку з наданням іншого жилого
приміщення кімнати АДРЕСА_2

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 червня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

24 вересня 2013 року, позовні вимоги ДП
«ЕКОС» задоволено. Виселено ОСОБА_4 з
кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого
жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, із направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги, місцевий суд вважав, а
апеляційний суд погодився з таким
висновком, що позивач у зв'язку із
реконструкцією будинку має право
виселити відповідача із кімнати
гуртожитку з наданням іншого жилого
приміщення - кімнати АДРЕСА_2 яка
відповідає будівельним та санітарним
вимогам.

Проте повністю
погодитися з таким висновком не можна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 114, ч. 5 ст. 132
Житлового кодексу України осіб, які
проживають у гуртожитках, виселяються
також у разі знесення будинку або
переобладнання будинку (жилого
приміщення) в нежилий, а також якщо
будинок (жиле приміщення) загрожує
обвалом. При цьому виселюваним
надається інша жила площа в гуртожитку
або інше жиле приміщення. Надаване
громадянам у зв'язку з виселенням інше
жиле приміщення повинно знаходитись у
межах даного населеного пункту і
відповідати встановленим санітарним і
технічним вимогам.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що відповідач проживає в
кімнаті АДРЕСА_1 і предметом судового
спору є право відповідача на
користування зазначеним житловим
приміщенням.

Заперечуючи проти
заявлених вимог, відповідач посилався
на те, що гуртожиток перебуває у
господарському віданні ТОВ «Перший
українського експертний центр» і на
підтвердження цих обставин подав
письмову довідку вказаної установи
(а.с. 59). Із справи також вбачається, що 14
травня 2013 року ТОВ «Перший
українського експертний центр»
самостійно попереджав відповідача про
реконструкцію будинку гуртожитку і
вимагав від ОСОБА_4 звільнити
гуртожиток шляхом виселення (а.с. 69).

Крім того, заперечуючи
проти переселення до кімнати АДРЕСА_2,
відповідач вказував на те, що зазначене
житлове приміщення не відповідає
санітарним та технічним вимогам.

Розглядаючи справу,
місцевий суд виходив із доводів
позивача, а заперечення ОСОБА_4 про
відсутність в ДП «ЕКОС» права вимагати
виселення відповідача допустимими
доказами не перевірені. Не перевірені
судом і заперечення про
невідповідність санітарним і
технічним вимогам кімнати АДРЕСА_2. Так
пославшись на акти про відповідність
вказаного житлового приміщення
санітарним і технічним вимогам,
складені посадовими особами позивача,
суд не перевірив, чи наділені особи, які
його складали, такими повноваженнями, і
чи є складений ними документ належним
доказом відповідності санітарним і
технічним вимогам житлового
приміщення, запропонованого
відповідачу для переселення.

Переглядаючи справу,
апеляційний суд також не звернув уваги
на заперечення відповідача про
відсутність у позивача права на
заявлення вимог про виселення
відповідача та на доводи про
невідповідність санітарним та
технічним вимогам житлового
приміщення, запропонованого для
переселення відповідача і сам їх не
перевірив.

Оскільки судами
неповністю встановлені обставини, які
мають значення для розгляду справи, то
ухвалені рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до місцевого
суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24
вересня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А.

Юровська Г.В.