Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/1104/14
Головуючий у 1 інстанції Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріХомяк К.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Головного Управління державного
земельного агентства у Запорізької
області на рішення Запорізького
районного суду Запорізької області від
04 вересня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Управління державного
агентства земельних ресурсів в
Запорізькому районі Запорізької
області, Реєстраційної служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізькій області, Відділу
державного земельного кадастру
Управління державного земельного
агентства в Запорізькому районі
Запорізької області, ОСОБА_6 треті
особи: Головне управління
Держземагенства в Запорізькій області,
про зняття з реєстрації документів,

В С Т
А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_5, звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що позивач успадкувавши житловий
будинок АДРЕСА_1 розташований на
приватизованій земельній ділянці
площею 0,70 га., яка належала батьку
позивача на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
1-ЗП № 049588 від 22.03.2000 року. Позивач в 2005
року звернувся в ліцензовану
організацію з метою переоформити право
власності на землю на своє ім'я.

Однак відповідачка ОСОБА_6 придбавши
будинок АДРЕСА_2 в 2008 році самовільно
встановила металевий паркан частково
на земельній ділянці позивача.

ОСОБА_6 в 2009 році приватизувала суміжну
земельну ділянку за адресою: будинок
АДРЕСА_2 та отримала державний акт на
землю ЯЗ № 306716 від 27.05.2009 року.

В результаті приватизації земельної
ділянки по АДРЕСА_2 відповідачкою
ОСОБА_6 фактично і по даним геодезичної
зйомки від 08.10.2009 року металевий паркан
частино знаходиться на земельній
ділянці позивача, а в
технічно-кадастровій документації від
27.04.2006 року, державному акті № 049588 і
державному акті № 306716 вказано землі
загального користування.

27.10.2011 року Запорізький районний суд
Запорізької області в іншій справі
прийняв рішення та зобов'язав ОСОБА_6
відновити межі розділяючи земельні
ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідності з даними
технічно-кадастрової документації.

Рішенням Запорізького районного
суду Запорізької області від 04 вересня
2013 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління державного
агентства земельних ресурсів в
Запорізькому районі Запорізької
області відмінити запис про реєстрацію
державного акту на право приватної
власності на землю ЯЗ № 306716 від 27.05.2009
виданий ОСОБА_6, на земельну ділянку
розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано Реєстраційну службу
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області відмінити
запис про реєстрацію державного акту
на право приватної власності на землю
ЯЗ № 306716 від 27.05.2009 виданий ОСОБА_6, на
земельну ділянку розташовану за
адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано ДП «Центр державного
земельного кадастру» відмінити запис
про реєстрацію державного акту на
право приватної власності на землю ЯЗ
№ 306716 від 27.05.2009 виданий ОСОБА_6, на
земельну ділянку розташовану за
адресою: АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі Головне
Управління державного земельного
агентства у Запорізької області
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що
порушення меж земельної ділянки
відповідачкою є достатньою підставою
для зняття державного акту про право
власності на землю з реєстрації.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Колегією суддів установлено, що
позивач на підставі державного акту на
право приватної власності на землю 1-ЗП
№ 049588 від 22.03.2000 року є власником
ділянці площею 0,70 га за адресою:
будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 в 2009 році приватизувала суміжну
земельну ділянку за адресою: будинок
АДРЕСА_2 та отримала державний акт на
землю ЯЗ № 306716 від 27.05.2009 року.

27.10.2011 року Запорізький районний суд
Запорізької області в іншій справі
прийняв рішення та зобов'язав ОСОБА_6
відновити межі розділяючи земельні
ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідності з даними
технічно-кадастрової документації (а.с.
4-5).

Вказане сторонами не оспорювалось.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту,
передбаченого законом, належить особі,
яка звернулася за захистом свого права
(ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України
позивачеві належить й право визначення
предмета і підстав позову.

Вибираючи спосіб захисту свого права
позивач не врахував що без визнання
незаконним рішення органу влади про
приватизацію земельної ділянки чи (або)
визнання недійсним акту про право
власності на земельну ділянку його
(акт) не можливо зняти з реєстрації у
відповідних державних органах.

Оскільки ні рішення сільської ради про
передачу у приватну власність
земельної ділянки ні сам Державний акт
виданий відповідачці про право
власності на земельну ділянку не були
предметами судового розгляду, і є ніким
не оспореними і не скасованими то і у
суду першої інстанції не було жодних
правових підстав задовольняти позов.

Отже судом першої інстанції порушені
норми матеріального та процесуального
права, які являються обов'язковою
підставою для скасування судового
рішення.

Колегія суддів прийшла до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
Управління державного земельного
агентства у Запорізької області
задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 04 вересня 2013
року у цій справі у цій справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: