РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/172/14-ц

20.02.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.,

при секретарі - Литовській Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання, а саме:
доньки сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 1995
році позивач зареєструвала шлюб з
відповідачем. Від шлюбу у сторін є
дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між
сторонами було розірвано, дитина
залишилася проживати разом з
позивачем, знаходиться на її утриманні.
До досягнення донькою повноліття
відповідач сплачував аліменти на її
утримання, але після досягнення
дитиною повноліття відповідач сплату
аліментів припинив повністю. Після
досягнення повноліття їх донька
продовжила навчання у коледжі платно.
Відповідач будь-якої матеріальної
допомоги доньці не здійснює, хоча має
таку можливість, через що позивач
змушена звернутися до суду за захистом
прав своєї дитини на утримання.
Враховуючи вищевикладене, позивач
просила суд стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
повнолітньої дитини у розмірі 500 грн. до
досягнення дитиною 23-річного віку.

У подальшому, позивачем були уточнені
позовні вимоги щодо строку стягнення
аліментів - до закінчення навчання
дитини у коледжі до 01.07.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
уточнені позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити з
вищевикладених підстав у повному
обсязі. Доповнила, що працює, але цього
не є достатньо для утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що в нього є сумніви щодо того,
чи він є біологічним батьком дитини.
Поки він це не дізнається, сплачувати
аліменти не бажає. Разом з цим, з
позовом про оспорювання батьківства до
суду не звертався, на неповнолітню
дитину раніше аліменти сплачував,
погоджувався, а на повнолітню - не
згоден. Крім того, просив врахувати, що
працює, на утриманні має
матір-пенсіонера, малолітню дитину від
іншого шлюбу.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи і оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК
України, суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі; особа яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд, зобов'язана надати усі
наявні у неї докази та довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Судом встановлено, що сторони у справі
з 09.06.1995 року перебували у шлюбі, який у
1997 році було розірвано (а.с.2).

Від шлюбу сторони мають дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Станом на 02.12.2013 року дитина сторін -
ОСОБА_3 досягла повноліття, продовжує
проживати з матір'ю, що підтверджується
довідкою КП ЖЕО Центрального району м.
Сімферополя АРК (а.с.12).

Згідно з довідкою від 18.11.2013 року,
ОСОБА_3 навчається у на 2-ому курсі
денної комерційної форми навчання за
спеціальністю "Ресторанне
обслуговування" Сімферопольського
кооперативного
торговельно-економічного коледжу
Кримспоживспілки, період навчання з
01.09.2012р. до 01.07.2015 року. Як пояснила
позивач, донька, зважаючи на денну
форму навчання, не працює, потребує
матеріальної допомоги на існування та
оплату навчання.

Відповідач ОСОБА_2, як встановлено,
добровільно не надає матеріальної
допомоги на утримання доньки після
досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.198 СК України,
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Правовідносини сторін регулюються
ст.ст. 199, 200 СК України, згідно з якими,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Задовольняючи частково позовні
вимоги про стягнення з відповідача
аліментів на утримання повнолітньої
доньки, суд виходить з того, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не виповнилося 23 роки,
вона продовжує навчання в учбовому
закладі на денній формі платно,
потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач може надавати, адже
офіційно працює помічником чергового в
ГУ МВС України в АРК.

Разом з цим, враховуючи, що відповідач
має стабільний офіційний дохід, і даний
факт не заперечувала позивач, суд
стягує з відповідача аліментні
платежі саме у частці від щомісячного
доходу, а не твердій грошовій сумі, як
просить позивач.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд враховує матеріальне
становище дитини, яка навчається на
денній формі навчання, при цьому,
потребує матеріальної допомоги та несе
матеріальні витрати у зв'язку з цим,
враховує матеріальне становище
відповідача, який офіційно працює,
разом з цим, має на утриманні
матір-пенсіонера, малолітню дитину від
іншого шлюбу. Наявність у відповідача
на утриманні цих осіб позивач не
оспорювала.

При цьому, суд також враховує
обов'язок іншого з батьків утримувати
дитину.

Тому, враховуючи зазначені обставини,
виходячи з принципів справедливості та
виваженості, суд стягує з відповідача
на користь позивача аліменти на
утримання повнолітньої дитини у
розмірі 1/6 частки всіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно.

Доводи відповідача з невизнання
позову з підстави існування
імовірності того, що він не є
біологічним батьком дитини, суд не
приймає до уваги, оскільки належних та
достовірних доказів наявності такої
обставини - суду не надано. При цьому,
сам відповідач визнав, що батьківство
дитини раніше не оспорював, аліменти до
досягнення дитиною повноліття
сплачував.

Згідно з вимогами ст.ст. 79, 191, 201
Сімейного кодексу України, аліменти за
даним позовом присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено,
що суд допускає негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно ст.88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
держави суму судового збору у справі у
розмірі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням викладеного, на
підставі ст.ст. 182, 198-200 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
61, 88, 174, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дитину, яка
продовжує навчання, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Сімферополя,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти
на утримання повнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки
всіх видів його заробітку (доходу),
щомісячно, починаючи з 21.12.2013 року і до
закінчення нею навчання - до 01.07.2015
року.

В іншій частині заявлених позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Сімферополя,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, судовий
збір в доход держави у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення
в частини стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Центральний
районний суд м. Сімферополя у
десятиденний строк.

Суддя:
Н. В. Кучеренко