справа № 208/4522/13-ц
№ провадження 2/208/254/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

24 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

. м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська

у складі: судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дитини, стягнення суми,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини в розмірі 1/3 частини його
доходів, а також стягнення суми 4853,31
грв. Позов, керуючись ч. 1 ст. 1212 ЦК
України, мотивує тим, що вона
перебувала з відповідачем у шлюбі. У
них народилася дитина - донька ОСОБА_4,
2011 р.н. На її утримання відповідач не
надає матеріальної допомоги. Крім того,
він отримав належні суми державної
матеріальної допомоги після
народження дитини в сумі 4853,31 грв.
Оскільки відповідач є батьком дитини
та проживав з нею до січня 2013 р. однією
сім»єю, дочка перебувала на їх
утриманні. Після розлучення у січня 2013
р. позивачка з донькою стала проживати
окремо, дочка з цього часу перебуває на
утриманні позивачки і у відповідача
відпала підстава для отримання
грошової допомоги на дитину. Позивачка
вважає, що державні кошти, які мала
отримати дитина і які були виділені
саме для дитини, а не для відповідача,
мають бути стягнуті з ОСОБА_3, як
безпідставно набуті. Донька хворіє та
потребує значних коштів на утримання
та лікування, тому позивачка вважає, що
відповідач повинен сплачувати
аліменти в розмірі 1/3 частини своїх
доходів на утримання дитини.

В судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позовні
вимоги.

В судові засідання відповідач
неодноразово не з»являвся, був
повідомлений про явку в судове
засідання належним чином, суд вважає
можливим розгляд справи у відсутності
відповідача.

Вислухавши позивачку,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини, стягнення суми, підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

19 лютого 2011 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5
уклали шлюб, який було розірвано за
рішенням Заводського райсуду міста
Дніпродзержинська 9 січня 2013 р.

12 березня 2013 р. позивачка уклала
шлюб з ОСОБА_6, проживає з ним однією
сім»єю, разом з нею проживає також
донька від першого шлюбу - ОСОБА_4.

Донька ОСОБА_4 хворіє, потребує
догляду та лікування.

Позивачка не працює, отримує
матеріальну соціальну допомогу на
дитину.

Де та ким працює відповідач
позивачці не відомо.

Після народження дитини,
позивачкою та відповідачем було
вирішено оформити документи на
отримання державної соціальної
допомоги при народженні дитини на ім.»я
відповідача, як батька дитини. Гроші
були перераховані Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної ради у місті
Дніпродзержинську на банківський
рахунок ОСОБА_3, на його ім.»я було
видано банківську картку та він мав
можливість розпоряджатися коштами на
цьому рахунку.

Відповідно до довідки начальника
Управлінням праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної ради у місті
Дніпродзержинську № 07/2910 від 13 вересня
2013 р., в період з 1 червня 2011 р. по 31
травня 2013 р. допомоги при народженні
дитини отримував ОСОБА_3 відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 р. № 1751.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що сума, яку отримав ОСОБА_3
складає 4853,31 грв.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи ( потерпілого) без достатньої
правової підстави ( безпідставно
набуте майно) , зобов»зана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов»зана
повернути майно і тоді, коли підстави,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Суд вважає, що у відповідача не
виникли зобов»зання, передбачені
статтею 1212 ЦК України, оскільки грошові
кошти у вигляді державної
матеріальної допомоги при народженні
дитини він отримав правомірно, у
повному додержанні вимог Постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 р. № 1751, та зі згоди на це
матері дитини.

Суд вважає, що в судовому
засіданні позивачка не надала доказів
того, що відповідач недобросовісно
розпорядився отриманими коштами та
витратив їх на свої потреби, а не на
дитину. Так, з тексту позовної заяви
вбачається, що відповідач як батько
дитини проживав з нею та з
відповідачкою до січня 2013 р. однією
сім»єю, дочка перебувала на їх
утриманні. Після розлучення у січня 2013
р. позивачка з донькою стала проживати
окремо, дочка з цього часу перебуває на
утриманні позивачки і у відповідача
відпала підстава для отримання
грошової допомоги на дитину.

Крім того, позивачкою суду не
надані докази того, що відповідач
отримав грошові кошти саме в розмірі
4853,31 грв.

Таким чином, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 4853,31 грв. необхідно
відмовити.

Відповідно до положень ст. ст. 180,
183 Сімейного Кодексу України, батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Частку
заробітку ( доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

В судовому засіданні позивачка не
надала суду доказів того, що донька
ОСОБА_4, яка хворіє потребує додаткових
витрат на своє утриманні або лікування,
потребує придбання дорогих ліків за
рахунок матері і т.і. Надані суду копії
епікрізів, копії історії хвороб
свідчать про наявність хвороб у дитини
відповідного віку та не можуть бути
підставою для стягнення аліментів з
відповідача на утримання дитини в
розмірі 1/3 частини його доходів.

Крім того, відповідно до вимог ст.
185 Сімейного Кодексу України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до якого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов»язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами ( розвитком здібностей
дитини, її хворобою, тощо).

Позивачка не виявила бажання
звертатися з відповідними позовними
вимогами до батька хворої дитини.

Суд вважає, що відповідач повинен
сплачувати аліменти на утримання своєї
донька ОСОБА_4 в розмірі ? частини своїх
доходів.

На підставі викладеного,
керуючись ст.. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.
Стягувати щомісяця, починаючи з 11
червня 2013 р. до повноліття дитини,
аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ідн НОМЕР_1, на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини
доходів відповідача. В іншій частині
позову - відмовити.

Рішення суду про стягнення
аліментів допустити до негайного
виконання в межах суми місячного
платежу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір 243,60 грв.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі до
канцелярії Заводського райсуду м.
Дніпродзержинська апеляційної скарги
протягом 10 днів, позивачкою, її
представником - з дня оголошення
рішення суду, відповідачем - з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя
Гібалюк Т. Я.