Головуючий суду 1 інстанції - Скворцова
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 2-1344/2011
Провадження № 22ц/782/4629/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Слов'яносербського
районного суду Луганської області

від 24 вересня 2013 року

у справі за позовом ТОВ «Луганськвода»
в особі ВП Слов'яносербський
департамент ТОВ «Луганськвода» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
воду, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом в якому просив стягнути
з ОСОБА_2 суму основного боргу за
постачання води у розмірі 2000,56 грн. та
вирішити питання стягнення судових
витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що
надає послуги з водопостачання
відповідачці, яка мешкає за адресою
АДРЕСА_1 і є абонентом за особистим
рахунком НОМЕР_1.

Плата за спожиту воду відповідачці
нараховувалась, відповідно до
встановлених та затверджених норм
водопостачання 150 л/добу на одну особу.

За вказаною адресою мешкало 2 осіб та
розрахунок використання води
здійснювався , виходячи з вказаної
кількості осіб.

Послуги водопостачання відповідачці
надавалися позивачем без перебоїв,
проте оплата здійснювалась частково,
внаслідок чого утворилася зазначена
заборгованість по сплаті за
водопостачання станом на 30.11.2011 року,
яку позивач просив стягнути з
відповідачки.

Рішенням Слов'яносербського районного
суду Луганської області від 24 вересня
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за
воду в сумі 216,88 грн. на користь ТОВ
«Луганськвода» в особі ВП
Слов'яносербський департамент ТОВ
«Луганськвода». Виконавчий лист 2-1344/11
від 27.01.2012 року відкликано.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, ОСОБА_2 надала
апеляційну скаргу і просить змінити
рішення в частині стягнення з неї боргу
із розрахунку на дві особи,
перерахувати борг, виходячи з
користування послугами однією особою
і враховуючи вже стягнуті з неї кошти
встановити відсутність боргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
в межах строку позовної давності, суд
першої інстанції виходив із
доведеності вимог з нормативної точки
зору.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст..ст. 10,60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Статтею 67 ЖК України встановлено, що
плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, теплова енергія
та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно зі ст.32 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка проживала у АДРЕСА_1,
Слов*яносербського району, Луганської
області з 01.09.1976 року по 06.10.2011 року та
на неї був відкритий особовий рахунок
НОМЕР_1, як на споживача ТОВ
«Луганськвода» в особі ВП
«Слов*яносербський департамент ТОВ
«Луганськвода».(а.с. 3-4, 71).

Згідно довідки КП «Світоч» №32 від
12.06.2013 року за зазначеною адресою із
відповідачкою був зареєстрований онук
- ОСОБА_3 з 14.05.2002 року по 06.02.2007 року
(а.с.82).

За вказаною адресою лічильників води
встановлено не було, тому нарахування
по сплаті за спожиту воду проводилося
за нормами споживання води, виходячи із
кількості зареєстрованих в квартирі
осіб, на підставі рішення Лозівської
селищної ради Слов*яносербського
району, Луганської області. (а.с.8-11, 87-88).

Згідно наявних в матеріалах справи
розрахунків, заборгованість
відповідачки перед позивачем за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення за період з 01.01.2005
року по 01.10.2011 року склала 2000,56 грн.

Згідно до положень ст.19 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
жилого-комунальних послуг є власник
споживач, виконавець та виробник.

Відсутність укладеного між сторонами
договору не може бути підставою для
відмови у задоволенні вимог про
стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Хоча між сторонами і не укладено
договір на водопостачання, але в силу
ст.11 ЦК України зобов'язання виникають
не лише з підстав, передбачених
законодавством, зокрема з угод, а також
з дій громадян і організацій, які в силу
загальних засад і змісту цивільного
законодавства породжують цивільні
права і обов"язки.

Фактично між сторонами виникли
зобов'язальні правовідносини, в силу
яких позивач надав, а відповідачка, як
споживачка, не відмовилась від
вказаних послуг та не подала письмову
заяву про зменшення розміру плати, як
це передбачено п.29 "Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005 року, згідно якого
споживач має право на зменшення
розміру плати у разі тимчасової
відсутності споживача та/або членів
його сім'ї на підставі письмової заяви
та офіційного документа, що
підтверджує його/їх відсутність
(довідка з місця тимчасового
проживання, роботи, лікування,
навчання, проходження військової
служби, відбування покарання).

З огляду на навелені обставини є
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що відповідачка має
заборгованість перед позивачем за
послуги з водопостачання та
водовідведення.

Відповідно ж до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язана була
вносити плату за надані їй послуги з
водопостачання в зазначеній квартирі,
де вона разом із онуком була
зареєстрована і їх фактичне проживання
за іншою адресою без звернення до
надавача послуг з відповідною заявою
та офіційного документу, що
підтверджує відсутність за місцем
проживання, не може бути підставою для
звільнення від сплати послуг.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно
визначився із розміром боргу
необхідного для стягнення, а саме в
межах строку позовної давності,
оскільки позивачем не доведено
поважності пропуску строку на
звернення до суду з таким позовом.

Крім того, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно, з
урахуванням частково сплачених
грошових сум боргу на користь позивача,
визначена остаточна сума боргу - 216,88
грн, яка підлягала стягненню за
рішенням суду.(а.с.100).

За таких обставин, колегія суддів не
знаходить підстав для скасування або
зміни рішення суду першої інстанції, а
тому апеляційну скаргу треба
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги на увагу не
заслуговують з вищезазначених підстав.

Колегія суддів, керуючись ст.ст.
303-304, 307, 308, 315, 323, 324 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Слов'яносербського районного
суду Луганської області від 24 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: