Справа №150/1085/14-ц
Провадження по справі №2/150/27/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права власності на завершене самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького районного суду в інтересах ОСОБА_2 із вище вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги змінює, зокрема, відмовляється від позовних вимог щодо зобов*язання Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Вінницькій області прийняти до експлуатації завершену будівництвом прибудову комору, та просить лише визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудовану прибудову комору по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області.

Представник відповідача ОСОБА_3 голова Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області, в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Частиною 2 статті 31 ЦПК України встановлено, що крім прав та обов*язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

ОСОБА_1, реалізовуючи своє право як позивача, передбачене ч.2 ст.31 ЦПК України, змінює свої позовні вимоги, які і визнаються в судовому засіданні представником відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 1 квітня 2010 року між ОСОБА_2 як Позичкодавцем та ОСОБА_1 як Користувачем укладено договір позички, відповідно до якого ОСОБА_1 як Користувачу передано ОСОБА_2 як Позичкодавцем у безоплатне користування строком на 24 календарних місяців з моменту його передачі, приміщення кафе, що знаходиться по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області (об*єкт позички), який позивач як Користувач зобов*язався повернути Позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим Договором /а.с. 25/.

1 квітня 2012 року між ОСОБА_1 як Користувачем та ОСОБА_2 як Позичкодавцем знову було укладено договір позички вище зазначеного об*єкта строком на 24 календарних місяців з моменту його передачі /а.с. 26/.

ОСОБА_1 як Користувачем приміщення кафе, що знаходиться по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, без погодження та відома Позичкодавця ОСОБА_2, у 2010 році було проведено будівельні роботи побудовано комору за зазначеною адресою.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій», забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування обєктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі будівництво). Будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Відповідно до ч.1 - ч.3 ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (редакція закону якого існувала на час будівництва обєкту містобудування) передбачено отримання фізичною особою, яка має намір здійснити будівництво обєктів містобудування (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування обєктів містобудування, розширення) на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, від виконавчих органів відповідних рад, дозвіл на будівництво обєкта містобудування. Фізичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва обєктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради. До заяви додається документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. У разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки, а якщо ділянка перебуває у користуванні, нотаріально засвідчені згоди власника та користувача земельної ділянки на її забудову.

При цьому ч.5 ст. 24 вказаного вище законодавчого акту передбачено, що дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності до ч.1 ст. 28 Закону України «Про планування і забудову територій» проектна документація на будівництво обєктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку.

Таким чином, ч.1 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Після будівництва обєкта містобудування, у відповідності до ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Свідоцтво - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Для одержання свідоцтва замовник подає до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, письмову заяву, до якої додаються: проектна документація, затверджена у встановленому законодавством порядку та акт готовності об'єкта до експлуатації.

Однак, ОСОБА_1 як забудовником не було дотримано вимог наведених вище нормативно-правових актів України, які регулюють питання планування та забудову земельної ділянки, які діяли в період такого будівництва житлового будинку та надвірних споруд.

У відповідності до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За таких умов, прибудова (комора) по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області є самочинним будівництво з підстав передбачених вище.

ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року, № 24-150/0/4-13 орієнтує суди на те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

При розгляді та вирішенні спорів про визнання права власності на самочинне будівництво суди повинні керуватися нормами ЦК, відповідним законодавством і враховувати розяснення, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».

Так, у пункті 3 вище зазначеної Постанови Пленуму ВСС України вказано, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ України від 30 березня 2012 року № 6 самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Так, 29 грудня 2011 року 9-ю сесією 6 скликання Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області прийнято рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в смт. Чернівці по вул. Леніна, 97 для обслуговування нежитлових будівель /а.с. 19/.

05.09.2013 року ОСОБА_2 як користувачем земельної ділянки, розташованої по вул. Леніна, 97 Чернівці Чернівецького району Вінницької області, прийнято на зберігання та охорону погоджені довгострокові межові знаки в кількості 9 штук, про що свідчить акт про передачу під охорону, нагляд та зберігання довгострокових межових знаків та акт погодження меж земельної ділянки, копії яких додано до позовної заяви /а.с. 17/.

09.09.2013 року на виконання рішення Чернівецької селищної ради від 29.12.2011 року 9 сесії 6 скликання, представником ПП ЦЕП «Сервіс Центр» ОСОБА_5 в присутності представника Чернівецької селищної ради ОСОБА_6 складено акт про встановлення (перенесення) меж земельної ділянки в натуру, що відводиться (надається). Як свідчить вказаний акт проведено встановлення меж земельної ділянки, що відводиться громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування об*єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування площею 0,0683 га, в тому числі 0,0683 га для будівництва та обслуговування об*єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування /а.с. 16/.

21 жовтня 2013 року між Чернівецькою селищною радою Чернівецького району Вінницької області як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0,0683 га, у тому числі під капітальною одноповерховою забудовою 0,0388 га, під проїздами, проходами та площадками 0,0295 га. На земельній ділянці знаходиться об*єкт нерухомого майна будівля кафе «Червоні дивани». Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об*єктів туристичної інфраструктури та закладів торгівлі (комерційне призначення). Договір укладено строком на 10 років /а.с. 20-23/.

Право оренди земельної ділянки площею 0,0683 га. по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, зареєстровано 04.11.2013 року Реєстраційною службою Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області за ОСОБА_2 як орендарем, згідно договору оренди, підтвердженням чого є ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обтяжень від 04.11.2013 року /а.с. 15/.

Як свідчить експлікація до технічного паспорту на громадський будинок (кафе) по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці, виготовленого 18.11.2013 року, на першому поверсі значиться комора загальною площею 20,9 кв.м., яка згідно характеристики будинку, допоміжних будівель та споруд є самочинною прибудовою 2010 року, позначеною літерою а6 /а.с. 13/.

У відповідності до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Виходячи з положення ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво, виключно в судовому порядку шляхом звернення з відповідним позовом цієї особи та з підстав і в порядку передбаченому Законом, за умови наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, що знаходиться під самочинно перебудованим житловим будинком, та за відсутності обставин повязаних з істотним відхиленням від проекту чи істотного порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» орієнтує суди на те, що при визнанні права власності на самочинне будівництво у випадку відсутності прав на земельну ділянку, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм. Надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього.

Земельну ділянку, розташовану по вул. Леніна, 97 в смт. Чернівці Чернівецького району, надано ОСОБА_2 у користування Чернівецькою селищною радою згідно договору оренди землі 21 жовтня 2013 року під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення - для будівництва та обслуговування об*єктів туристичної інфраструктури та закладів торгівлі (комерційне призначення).

Чернівецькою селищною радою як орендодавцем надано, а ОСОБА_2 як орендарем прийнято в строкове платне користування земельну ділянку розміром 0,0683 га для будівництва та обслуговування об*єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування терміном на 10 років з дати підписання Договору оренди, про що свідчить акт прийому - передачі земельної ділянки /а.с. 24/.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на самочинно збудовану прибудову комору.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі ст., ст.331, 376 ЦК України, керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 74, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудовану прибудову комору, загальною площею 20,9 кв.м. по вул. Леніна, 97 смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Цимбалюк Л.П.