РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/11632/13-ц

07.02.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,

при секретарях - Червяковій Ю.Ю.,
Абджаміловій Ш.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

в с т а н
о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.
Позов мотивовано тим, що у
відповідності з рішенням Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 23.02.2012 року, яке набрало законної
сили, з ОСОБА_3 стягнуто на його користь
заборгованість за договором позики у
розмірі 15192588,00 грн. Рішенням
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 09.10.2012 року було
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
яке належало майновому поручителю ТОВ
«Асторія», в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за
договором позики від 16.03.2010 року у
розмірі 35291846,15 грн., при цьому було
вказано початкову ціну 12000000,00 грн.
Іпотечне майно не було реалізовано і
позивач виявив бажання залишити за
собою непродане майно, а тому сума
боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 зменшилася
та становить 23291846,15 грн. Таким чином
загальна заборгованість ОСОБА_3 перед
ОСОБА_1 складає 38484434,65 грн. В ході
проведення виконавчих дій встановлено
відсутність у ОСОБА_3 майна та інших
активів, на які може бути звернено
стягнення. Це відбулося внаслідок того,
що все майно та інші активі подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, придбані під час
шлюбу, зареєстровані на ім'я ОСОБА_2 У
відповідності з ч.1 ст.190 ЦК України
майнові обов'язки віднесено до складу
майна. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно одержане
за договором використано в інтересах
сім'ї. Із зазначеного випливає, що
майнове право, до якого фактично
зведено право вимоги ОСОБА_1,
кореспондується з обов'язком боржника
ОСОБА_3 Ч.1 ст.543 ЦК України передбачено,
що у разі солідарного обов'язку
боржників - обох з подружжя - кредитор
має право вимагати виконання обов'язку
як від обох з подружжя, так і будь кого з
них окремо. Таким чином, позивач
вважає, що має право звернутися з
позовом про стягнення суми боргу
безпосередньо з ОСОБА_2, оскільки у
відповідності до ч.2 ст.73 СК України
стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною власністю подружжя, якщо
судом буде встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби. Просив стягнути з ОСОБА_2 на
свою користь заборгованість за
договорами позики у розмірі 38484434,65 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позов у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві, просив його задовольнити.
Пояснив, що відповідач ОСОБА_2 дала свою
письмову згоду на укладення договору
позики від 16 березня 2010 року,
укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, яка
посвідчена приватним нотаріусом, про
що зазначено в договорі позики. Вказане
застереження у нотаріальному договорі
свідчить про те, що саме в інтересах
сім'ї ОСОБА_3 були отримані кошти, та
використовувалися ним саме для цих
цілей. Оскільки у відповідності з
положеннями ст.190 ЦК, 65 СК України борг є
солідарним, то позивач має право
вимагати повернення боргу з іншого з
подружжя, тобто з ОСОБА_2 Поділ майна
відбувся між подружжям після того, як у
ОСОБА_3 вже виникло зобов'язання
повернення боргу, що свідчить як спосіб
ухилення від зобов'язання.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову та
просив відмовити у його задоволенні,
посилаючись, по-перше, на те, що
позивачем не доведено, що отримані
кошти використовувалися в інтересах
сім'ї, а по-друге, за рішеннями суду сума
заборгованості вже була стягнута, і
повторно стягнута бути не може.

Вислухав представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінив
надані докази у їх сукупності, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 23.02.2012 року, яке
набрало законної сили, з ОСОБА_3
стягнуто на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики від
09.03.2009 року у розмірі 15192588,00 грн. (а.с.29-30).

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 09.10.2012 року в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за договором
позики від 16.03.2010 року у розмірі 35291846,15
грн. звернуто стягнення на предмет
іпотеки, яке належало майновому
поручителю ТОВ «Асторія», шляхом
реалізації вказаного предмету іпотеки
на прилюдних торгах із початковою
ціною предмета іпотеки у розмірі 12000000
грн. (а.с.25-28). В ході виконання даного
рішення прилюдні торги були визнані
такими, що не відбулися, і ОСОБА_1
придбав предмет іпотеки за початковою
ціною.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є, як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

Згода відповідача ОСОБА_2 на укладення
договору позики від 16 березня 2010 року,
укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, яка
посвідчена приватним нотаріусом, не
свідчить, що отримані кошти було
використано в інтересах сім'ї.

При цьому, потрібно зазначити, що на
даний час заборгованість, яку вимагає
позивач стягнути з відповідача ОСОБА_2,
на даний час вже стягнута за рішеннями
суду з ОСОБА_3

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси, фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Зважаючи на те, що заборгованість, щодо
якої виник спір, вже було стягнуто за
рішеннями суду, отже право позивача вже
захищено судом, підстави для
задоволення даного позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш
И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через суд першої інстанції
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Е. Р. Федоренко