У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
м. КиївСуддя судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 02 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду міста Києва
від 22 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою на рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 02 жовтня 2013 року, залишене без змін
ухвалою апеляційного суду міста Києва
від 22 січня 2014 року, яким позов
задоволено частково. Стягнуто із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35 %
від заробітку (доходу), але не менше ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15 липня
2013 року та до досягнення дитиною
повноліття, а в решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення по суті вимог, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю,
що підстави для відкриття касаційного
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. ст. 182, 184 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Частково задовольняючи позов, місцевий
суд, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що відповідач, будучи батьком
неповнолітнього ОСОБА_4, свого
обов'язку по його утриманню в
добровільному порядку не виконує, а
тому з урахуванням стану здоров'я,
матеріального становища й потреб
дитини і стану здоров'я та
матеріального становища ОСОБА_2 та
того, що останній має стабільний дохід,
з відповідача на користь ОСОБА_3
підлягають стягненню аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі 35 % від його заробітку
щомісячно і продовжуючи досягненням
дитиною повноліття.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права.

Із змісту касаційної скарги і
оскаржуваних судових рішень не
вбачається порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами
направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді
касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
П.О.
Гвоздик