НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/2269/2012
№ 2/183/131/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк» про
визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк» про визнання
договору поруки недійсним, розірвання
договору поруки.

Ухвалою суду від 24 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог
про розірвання договору поруки
залишені без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилався на те,що наприкінці 2011
року йому стало відомо, що 29 вересня 2008
року між ОСОБА_4 та Публічним
акціонерним товариством «ПроКредит
Банк» був укладений кредитний договір
№ 1502.15970, відповідно до якого банк надав
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 26 000 грн. на
строк 18 місяців зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
розмірі 28% річних.

Також, 29 вересня 2008 року між Публічним
акціонерним товариством «ПроКредит
Банк» та його дружиною ОСОБА_3 був
укладений договір поруки, відповідно
до якого ОСОБА_3 виступала перед банком
поручителем за виконання ОСОБА_4 умов
кредитного договору № 1502.15970 від 29
вересня 2008 року.

З приводу укладення договору поруки
дружина пояснила йому, що вона
працювала в ПП «ОСОБА_4.», ОСОБА_4 була її
безпосереднім керівником. ОСОБА_4, під
тиском своїх повноважень, а також,
управлінських функцій, умовила дружину
підписати договір поруки.

Позивач зазначив, що про укладення
договору поруки ні банк, ні дружина
його не повідомили, чим порушили його
права та права його дітей, він не
надавав своєї згоди на укладення
договору дружиною.

Позивач зазначив. що кожна особа має
право у відповідності до ст. 15 ЦК
України на захист свого права.

У відповідності до ст. 65 СК України,
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договору одним з подружжя, вважається,
що він діє за згодою другого з подружжя.
Дружина, чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору
недійсним, як такого, що укладений
другим із подружжя без їїйого згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Крім того, у відповідності до ч.6 ст. 203
та ст. 215 ЦК України, правочин, що
вчиняється батьками, не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей, в разі
недодержання зазначених норм, правочин
вважається недійсним..

Позивач зазначив. що він та ОСОБА_3 від
шлюбу мають дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_3, чиї права були також
порушені.

Позивач зазначив. що при укладанні
договору поруки банк повинна бути
заповнена анкета поручителя, в якій
зазначається: чи укладала особа
кредитні договори, чи виступає в іншому
банку як поручитель; чи має
неповнолітніх дітей.

З вищенаведеного вбачається, що при
укладенні договору поруки допущено ряд
суттєвих порушень, а тому, зазначений
договір є недійсним.

В зв'язку з наведеним, в заяві ОСОБА_1
просив суд визнати договір поруки,
укладений 29 вересня 2008 року між
Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був
укладений недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали позов в
повному обсязі, посилалися на підстави
звернення до суду. викладені в заяві,
просили суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в своїй заяві
просила суд розглянути справу без її
участі, позов визнала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, про місце, дату і час
розгляду справи належним чином
повідомлена.

Представник відповідача - Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» в своїй заяві просив суд
розглянути справу без його участі,
позов не визнав

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, дослідивши
матеріали цивільної справи та докази,
які надані сторонами, приходить до
наступного.

Згідно до ст. 11,16 ЦК України, підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків є договори.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, по
кредитному договору банк надає грошові
кошти позичальнику в розмірі і на
умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки за його
користуванням.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року
між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним
товариством «ПроКредит Банк» був
укладений кредитний договір № 1502.15970,
відповідно до якого банк надав ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 26 000 грн. на строк 18
місяців зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами в
розмірі 28% річних.

Згідно до ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У відповідності до вимог ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року
між Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був
укладений договір поруки, відповідно
до якого ОСОБА_3 виступала перед банком
поручителем за виконання ОСОБА_4 умов
кредитного договору № 1502.15970 від 29
вересня 2008 року.

У відповідності до свідоцтва про шлюб,
позивач ОСОБА_1 є чоловіком
відповідачки ОСОБА_3

Згідно до свідоцтв про народження,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками дітей:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як зазначалося вище, позивач посилався
на недійсність правочину, в зв'язку з
тим, що він не надавав згоди своїй
дружині на укладення договору поруки,
та в зв'язку з порушенням прав дітей.

У відповідності до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

У відповідності до ч.6 ст. 203 ЦК України,
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлючами) не може суперечити
правам та інтересам їх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд приходить до переконання, що
посилання позивача на недійсність
договору поруки, в зв'язку з тим, що
зазначений договір суперечить
інтересам дітей є безпідставними.

Насамперед, як вбачається з позовної
заяви, позивач ОСОБА_1 звертався о суду
як позивач тільки в своїх інтересах,
ним не заявлялися вимоги в інтересах
малолітніх (неповнолітніх дітей).

Крім того, у відповідності до ст.ст. 10, 60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається.

В той же час, позивачем не надано
взагалі жодного доказу того, що при
укладенні договору поруки порушені
права дітей та суперечить їх правам та
інтересам.

Посилання позивача на недійсність
договору, внаслідок того, що він не був
повідомлений про укладення договору та
не надавав згоди дружині на укладення
договору поруки також є
безпідставними, з наступного.

У відповідності до ст. 25 ЦК України,
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи.

Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання. Обсяг цивільної
дієздатності фізичної особи
встановлюється цим Кодексом і може
бути обмежений виключно у випадках і в
порядку, встановлених законом.

Як зазначалося вище, відповідно до ст.
554 ЦК України боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що в разі невиконання
ОСОБА_4 умов кредитного договору,
ОСОБА_3 може відповідати як солідарний
боржник, тобто, нести майнові
відповідальність перед банком.

У відповідності до ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить чоловіку, дружині на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 65 ЦК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним з
подружжя вважається, що він діє від за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним, як такого, що укладений
другим з подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

В той же час, відповідач ОСОБА_3 не
відчужувала майно та не набувала майно
у власність, що потребувало
обов'язкової згоди чоловіка.

У відповідності до ч.3 ст. 65 СК України,
письмова згода другого із подружжя
вимагається тільки в разі укладення
договорів, які укладаються
нотаріально, а також договорів
стосовно цінного майна.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що письмова згода другого
з подружжя при укладенні договору
поруки не вимагається.

Крім того, у відповідності до ст. 75 СК
України, за зобов'язаннями одного з
подружжя стягнення може бути накладено
лише на його особисте майно і на частку
у праві спільної сумісної власності
подружжя, яке виділене йому в натурі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до переконання, що відповідач ОСОБА_3
мала право на укладення договору
поруки без згоди чоловіка, укладення
відповідачкою ОСОБА_3 договору поруки
не порушує прав позивача як другого з
подружжя, не порушує інтересів та прав
дітей, тому, в задоволенні позовних
вимог належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене і керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 65, 75
СК України, ст.ст. 11, 16, 25, 30, 203, 215, 553, 554, 1054
ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» про визнання договору поруки
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ Д.І.
Городецький.