Провадження № 2/344/661/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 03.01.1998 року в відділі
РАГС Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис №3;
малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишити на проживання з позивачем,
прізвище позивача при реєстрації
розірвання шлюбу не змінювати на
дошлюбне.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити, посилаючись на те,
що в них з відповідачемпостійно
виникало непорозуміння, у них різні
погляди та інтереси на життя і сім'ю. На
примирення не згідна. Доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з
нею.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти розірвання шлюбу,
вказавши, що не має бажання розривати
шлюб.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
від 17.09.2013 року, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, сторони
зареєстрували шлюб 03.01.1998 року, про що в
Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 3 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
посвідчується копією Свідоцтва про
народження (а.с.4).

В ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач з
відповідачемостанній період сімейні
відносини не підтримують, постійно
виникало в них непорозуміння, шлюб
існує формально. Сторони зазначили про
те, що їхні цінності та погляди на життя
суттєво відрізняються.

Згідно з ч. 2 ст.104 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України
зазначено, що позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного
кодексу України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК
вжиття судом заходів щодо примирення
подружжя застосовується у випадку
відсутності згоди одного з них на
розірвання шлюбу за ініціативою однієї
зі сторін або суду у формі відкладення
розгляду справи слуханням та надання
сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191
ЦПК).

В судовому засіданні сторони позивач
надання часу для примирення
заперечила, посилаючись на його
недоцільність та неможливість їх
примирення через фактичне небажання
продовжувати сімейні відносини.
Відповідач заперечував проти
розірвання шлюбу. Однак, позивач
звернула увагу суду на те, що
відповідач декілька разів піднімав на
неї руку, тому збереження шлюбу
небезпечне для її здоров'я.

Таким чином, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що шлюб між
сторонами носить формальний характер,
збереження їх сім'ї є неможливим,
миритися вони не бажають, а тому є усі
підстави для розірвання шлюбу,
оскільки подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їхнім інтересам, а
збереження шлюбу є недоцільним.

З огляду на викладене та з урахуванням
положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд дійшов висновку, що позов
слід задовольнити.

Позивач просила залишити їхню
неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати з нею.

За ст.113 СК України особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем. А
тому, клопотання позивача про те, щоб
прізвище «ОСОБА_2» при розірванні шлюбу
не змінювати на дошлюбне, підлягає
задоволенню.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,
керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що
зареєстрований 03.01.1998 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис №3.

Неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
матір'ю ОСОБА_2.

При реєстрації розірвання шлюбу
прізвище позивача «ОСОБА_2» не
змінювати на дошлюбне.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового засідання, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Польська
М.В.