У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року в справі за скаргою Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк де заінтересованими особами є Районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 й Орган опіки та піклування Мукачівської райдержадміністрації на рішення державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в особі ОСОБА_2 Ілічча про визнання неправомірним та скасування рішення державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року представник ПАТ ВіЕс Банк в особі ОСОБА_3 звернувся в суд першої інстанції зі скаргою на постанову винесену державним виконавцем районного відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 26 вересня 2013 року про повернення виконавчого документа.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 22 листопада 2011 року Мукачівським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № KF36576 від 28 лютого 2006 року в розмірі 8 627, 11 доларів США, що за курсом НБУ становить 6 8788, 26 грн., звернуто стягнення на житловий будинок, що знаходиться за адресою Мукачівський район, с. Н.Давидково, вул. Леніна, буд. 12, який належить ОСОБА_1, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленого в порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження.

На підставі згаданого рішення суду було видано виконавчий лист № 2-2430/11, який предявлено на примусове виконання до районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, на підставі якого 23.01.2013 року було відкрите ВП № 36136281.

Та 06.12.2013 року до ПАТ ВіЕс Банк надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП № 36136281 від 26 вересня 2013 року на підставі п. 9.ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», яку вважають такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року скаргу ПАТ ВіЕс Банк, задоволено.

ПАТ ВіЕс Банк подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію ухвалу суду змінити, та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечила апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як убачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 23.01.2013 року в особі ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 36136281 із виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2011 року.

Підпунктом 4.5.9. пункту 4.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 року № 512/5 передбачено, що в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу, і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження.

На виконання підпункту 4.5.9. пункту 4.5 Інструкції державний виконавець Феделеш В.І. листом від 05.03.2013 року № 34/1/777 звернувся до служби у справах дітей Мукачівської РДА Закарпатської області із проханням надати дозвіл на реалізацію житлового будинку №12 який розташований за адресою: вул. Леніна в с. Н. Давидково Мукачівського району Закарпатської області, у якому зареєстровані та мають право користування ним неповнолітні діти боржника: Максим ІНФОРМАЦІЯ_1 та Катерина ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ЗУ «Про охорону дитинства» - діти мають право користуватись займаним приміщенням на рівні із власником або наймачем, а ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє, і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх змінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації від 24.04.2013 року за № 02-26/390 відмовлено державному виконавцю Феделеш В.І. в наданні дозволу на реалізацію домоволодіння № 12 по вул. Духновича в с. Нове Давидково, Мукачівського району, оскільки малолітні діти втратять право на користування житлом.

Отримавши відмову в наданні дозволу на реалізацію домоволодіння в якому проживають діти, заступник начальника РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції звернувся у суд із заявою заміну способу й порядку виконання рішення. Але, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21.06.2013 року відмовлено в задоволенні такої заяви.

За цих обставин, державний виконавець повинен був здійснювати виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна, мав право повернути виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження, а не повертати такий з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження.

На виконання вимог ч. 2 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при винесенні державним виконавцем РВ ДВС в особі ОСОБА_2 постанови від 26.09.2013 року по повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду від 28.12.2011 року у справі №2-2430/11 було повернуто стягувачу ПАТ ВіЕс Банк з посиланням на пункт 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження (а.с. 5) він помилково прийшов до висновку, що виконавчий документ по справі слід повернути у звязку наявною встановленою законом заборони на звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а не на підставі п. 2 ч. 1 с. 47 Закону як такий, виконання якого не можливе за рахунок іншого майна боржника, наслідком чого, згідно вимог пункту 4.5.9. Інструкції є повернення виконавчого документу стягувачу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження.

Вимога же ПАТ ВіЕс Банк щодо зобовязання державного виконавця РВ ДВС Мукачівського МРУЮ ОСОБА_2 відновити виконавче провадження ВП № 36136281 із примусового виконання виконавчого листа № 2-2430/11 шляхом вжиття дій, щодо передачі на реалізацію предмета іпотеки, а саме житлового будинку, без отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування суперечить як підпункту 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, так і Законам України «Про охорону дитинства» й «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Виходячи із цього, така вимога апелянта є безпідставною, оскільки, судовим рішенням не може бути підмінена вимога закону.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до думки, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, як така, що постановлена з додержанням вимог закону. Тоді як апеляційна скарга підлягає відхиленню, через безпідставність вимог.

Як передбачено ст. 88 ЦПК України при звільненні заявника від сплати судового збору, такий стягується зі сторони дії якої визнано неправомірними на користь держави. А тому, необхідно стягнути із РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції на користь держави судовий збір у сумі 121,80 гривні.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 307, 312, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк - відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Стягнути з Районний відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції на користь держави 121,80 гривню судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________

Судді : ____________________

____________________