Справа № 591/6103/13-ц
Провадження № 2/591/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Грищенко О.В.,
секретаря Біріної Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої збільшені вимоги мотивує
тим, що з 21.12.1985 р. до 19.01.2005 року
перебувала у шлюбі з відповідачем.
31.01.2003 року нею був придбана квартира
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу
за ціною 21 874 грн. Ця квартира була
придбана за гроші від продажу будинку
по АДРЕСА_3, який належав на праві
часткової власності позивачці - 1/6
частина, її матері ОСОБА_3 - 4/6 частини та
сестрі позивачки ОСОБА_4 - 1/6 частина.
Даний будинок був проданий за 29 285 грн.
згідно з договором купівлі-продажу від
18.03.2003 року, але гроші за будинок
частково, в сумі 21 874 грн., були отримані
від покупця ОСОБА_5, раніше, тобто 31.01.2003
року для того, щоб розрахуватися за
придбання спірної квартири. На даний
час з'ясувалося, що відповідач не
визнає право власності позивачки на цю
квартиру, тому просить визнати за нею
право особистої приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги. Пояснила
суду, що в придбання спірної квартири
позивачкою були вкладені її особисті
кошти в сумі 21 874 грн., тобто в розмірі
повної її вартості. Ці кошти нею були
отримані частково від продажу належної
їй 1/6 частки в будинку по АДРЕСА_3, а в
іншій частині, якої не вистачало до
повної вартості цієї квартири, їй
передали в дар її мати ОСОБА_3 та сестра
ОСОБА_4, які також продали належні їм
частки в зазначеному будинку. Оскільки
продавець квартир не міг чекати та
наполягав на терміновому оформленні
договору купівлі-продажу, а у них не
було на той час всіх необхідних
документів для продажу будинку, то вони
домовилися з покупцем будинку по
АДРЕСА_3 - ОСОБА_5 про те, що він
необхідну частину грошей (21 874 грн.)
передасть їм раніше, а іншу частину -
перед підписанням договору
купівлі-продажу. Таким чином, спірна
квартира була повністю придбана за
кошти позивачки, отримані нею в дар.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, вважав, що у позивача
відсутні докази на підтвердження того,
що гроші, витрачені на придбання
спірної квартири, були отримані нею в
дар, натомість, сам відповідач вклав в
придбання квартири власні кошти, які
передала йому матір позивачки ОСОБА_3,
згідно з домовленістю про те, що в
подальшому він подарує їй належну йому
квартиру АДРЕСА_2, що він в подальшому і
зробив згідно з договором дарування
від 15.03.2005 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

З 21.12.1985 р. до 19.01.2005 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копіями свідоцтв про
укладення та про розірвання шлюбу
(а.с.6,7).

Згідно з договором купівлі-продажу від
31.01.2003 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7.
ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_10, квартиру
АДРЕСА_1 за ціною 21 874 грн. (а.с.4),

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 18.03.2003 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою м.
суми, АДРЕСА_3, за ціною 29 285 грн. (а.с.5). Як
зазначено в даному договорі, гроші в
сумі 29 285 грн. продавці одержали від
покупця до підписання цього договору.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснила, що є рідною сестрою
позивачки, і їм з сестрою належало по 1/6
частині будинку по АДРЕСА_3, а 4/6 частини
будинку належало їх матері ОСОБА_3
Оскільки у ОСОБА_1 виникали складнощі в
подружньому житті з відповідачем, то
вони разом з матір'ю вирішили допомогти
матеріально сестрі придбати для неї
окреме житло. З цією метою вони
вирішити продати належний їм на праві
спільної часткової власності житловий
будинок та передати в дар ОСОБА_1 гроші
на придбання окремої квартири.
Оскільки таку квартиру було знайдено, а
в свою чергу, знайшли також покупця для
продажу йому будинку, але для
оформлення продажу буднику не були
готові всі необхідні документи, цей
покупець погодився передати частину
грошей раніше.

Ці обставини знайшли своє
підтвердження також згідно з показами
свідка ОСОБА_8, яка пояснила суду, що в
2003 році вони з членами своєї родини
продавали належну їм квартиру АДРЕСА_1.
Знайшли покупця - це була позивачка
ОСОБА_1 На той час для придбання цієї
квартири ОСОБА_1 разом з її матір'ю
продавали належний їм житловий
будинок, і хотіли розрахуватися
коштами від його продажу. Але
з'ясувалося, що якісь документи для
цього у них не готові. Ми, як продавці,
не могли чекати, а тому покупець
повідомила нам, що гроші для придбання
нашої квартири погодився передати їм
наперед їхній покупець будинку. Після
цього покупець розрахувалася з нами і
ми продали їм нашу квартиру.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами
Цивільного кодексу України про право
власності та Кодексу про шлюб та сім'ю
(1974 року), який діяв на час придбання
спірної квартири.

Згідно з ст. 24 КпШС України майно,
належне кожному з подружжя до вступу в
шлюб, а також отримане ним в шлюбі в дар
або в порядку спадкування, є власністю
кожного з них. Кожний з подружжя
самостійно володіє, користується і
розпоряджається належним йому
роздільним майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається або оспорюється
іншою особою.

Судом встановлено, що спірна квартира
була придбана позивачкою під час
перебування в шлюбі, але за кошти, які
належали особисто їй, а також її матері
і сестрі, та передані ними їй в дар. Ці
кошти були отримані від покупця
житлового будинку по АДРЕСА_3 ще до
підписання договору купівлі-продажу.

Суд не може взяти до уваги доводи
представника відповідача про те, що
кошти в придбання спірної квартири
були вкладені ним особисто, а
походження цих коштів він пояснив тим,
що отримав їх від ОСОБА_3 за укладення
ним в майбутньому, а саме в 2005 році,
договору дарування належної йому
квартири по АДРЕСА_2, матері позивачки,
оскільки договір дарування по-перше,
укладався через 2 роки після придбання
спірної квартири, а по-друге, є
безоплатним та не може вчинятися за
гроші. Крім того, суд не вважає строк
позовної давності пропущеним, як про це
заявив представник відповідача, та при
цьому виходить з того, що цей строк
необхідно рахувати з дня, коли
позивачка дізналася, що відповідач не
визнає її право власності на цю
квартиру. Як вбачається з нотаріальної
заяви відповідача від 05.02.2013 року, він
надав згоду на продаж позивачкою
спірної квартири. В судовому засіданні
було встановлено, що в цій заяві була
допущена описка у написанні прізвища
сторін, тому позивачка не змогла
використати цю заяву, а після цього
відповідач відмовився від надання
згоди на продаж квартири. З цього часу і
потрібно відраховувати строк позовної
давності, який позивачем не пропущений.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
необхідно задовольнити позовні вимоги,
визнавши за позивачем право власності
на цілу квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.393 ЦК України, ст. 24 КпШС
України (в ред. 1974 р.) ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 130,
174, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя