У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г.,- розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 4 грудня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулось до суду з
даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 14 грудня 2007 року між
банком та ОСОБА_4 укладено договір б/н,
відповідно до якого остання отримала
кредит у розмірі 7 000 гривень у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між нею та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

При укладанні договору сторони
керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої договір приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем умов укладеного договору,
у зв'язку з чим станом на 31 травня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 30 232 гривні 76 копійок, яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 7 509 гривень 21
копійка, заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 20 807
гривень 70 копійок, штрафу відповідно до
пункту 8.6 умов та правил надання
банківських послуг у розмірі 500 гривень
(фіксована частина) та 1 415 гривень 85
копійок (процентна складова), просив
задовольнити позов.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 18 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
30 232 гривні 75 копійок за кредитним
договором № б/н від 14 грудня 2007 року.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 4 грудня 2013 року, рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове про відмову у задоволені
позову.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду апеляційного
суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу, а тому дійшов обґрунтованого
висновку про пропуск позивачем строку
позовної давності.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 4 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко