Провадження : 22ц/790/1144/14
Головуючий 1-ї інстанції - Скляренко
Справа № 2-642/9050/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : земельне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 19
листопада 2013 року по справі за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_1 про
стягнення збитків, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Харківська міська
рада звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення збитків в сумі 12
441,83 грн., посилаючись на те, що на праві
приватної власності відповідачці
належить нерухоме майно літ. «Б-1»,
загальною площею 154,6 кв.м. по АДРЕСА_1 м.
Харкова.

Земельна ділянка за зазначеною
адресою використовується ОСОБА_1 для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі під магазин, проте,
документи, що посвідчують право
користування цією земельною ділянкою у
встановленому Законом порядку не
оформлено.

Представник відповідача проти
позову заперечував, посилаючись на
підстави, зазначені у заяві про
перегляд заочного рішення суду.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Харківської міської ради збитки в
розмірі 12 444,82 грн., а також суму
судового збору 229,40 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
Харківській міській раді завдано
збитки у вигляді неодержаного доходу
(плати) за користування землею та
обмежено реалізацію повноважень щодо
розпорядження землею територіальної
громади м. Харкова, оскільки
відповідачкою в період з 1.05.2009року по
9.08.2010року спірна земельна ділянка
використовувалась без оформлення
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку відповідно до закону.

Проте, погодитись з висновками
суду не можна з наступних підстав.

У відповідності до статі 22
Цивільного кодексу України, особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правом фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу
України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки );

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Дійсно, відповідно до ст.152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

В основу висновку суду першої
інстанції про фактичне використання
відповідачем земельної ділянки без
правовстановлюючих документів (без
оформлення договору оренди) та
наявність підстав для відшкодування
позивачу шкоди у вигляді неодержаної
орендної плати покладено Порядок
визначення та відшкодування
Харківській міській раді збитків,
заподіяних внаслідок невикористання
земельних ділянок, самовільного
зайняття земельних ділянок та
використання земельних ділянок з
порушенням законодавства про плату на
землю, затверджений рішенням
Харківської міської ради від 24.06.2009
№130/09, акт обстеження земельної ділянки
№ 299 від 31 жовтня 2012 року, складений
посадовими особами відділу
самоврядного контролю Управління
земельних відносин Харківської
міської ради відповідно до ст.189
Земельного кодексу України, та
розрахунок від визначення збитків
(а.с.23-29).

Окрім того, в обґрунтування
підстав позову позивач послався на
положення вказаного Порядку, які
встановлюють право Харківської
міської ради на відшкодування збитків
у випадку неоформлення потенційним
орендарем документу, що посвідчує
право користування земельною ділянкою
у строк, встановлений рішенням
Харківської міської ради про надання
земельної ділянки, причому такі збитки
визначаються за період після
закінчення строку, встановленого в
рішенні Харківської міської ради для
оформлення документу, що підтверджує
право користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст.188 Земельного кодексу
України державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів (в даному випадку -
Управлінням з контролю за
використанням та охороною земель у
Харківській області), а згідно зі ст.10
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель"
складання актів перевірок дотримання
вимог земельного законодавства
відноситься до повноважень саме
державних інспекторів у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель, але аж ніяк не до
повноважень працівників виконавчого
органу місцевої ради.

Водночас, відповідно до ст.156
Земельного кодексу України власникам
землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок:

а) вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання;

в) встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового
покриву та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських
угідь, лісових земель та чагарників у
непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Вказаний перелік підстав для
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає, в
тому числі шляхом прийняття органами
місцевого самоврядування рішень з
цього приводу.

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють громадяни, які
використовують земельні ділянки, а
також громадяни, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів. Порядок визначення
та відшкодування збитків власникам
землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.3 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
затвердженого постановою КМ України
від 19.04.1993р. №284, відшкодуванню
підлягають: вартість житлових
будинків, виробничих та інших будівель
і споруд, включаючи незавершене
будівництво; вартість плодоягідних та
інших багаторічних насаджень; вартість
лісових і дерево-чагарникових
насаджень; вартість водних джерел
(колодязів, ставків, водоймищ,
свердловин тощо), зрошувальних і
осушувальних систем, протиерозійних і
протиселевих споруд; понесені витрати
на поліпшення якості земель за період
використання земельних ділянок з
урахуванням економічних показників, на
незавершене сільськогосподарське
виробництво (оранка, внесення добрив,
посів, інші види робіт), на
розвідувальні та проектні роботи; інші
збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані. водних

Статтею 156 Земельного кодексу
України, на відміну від п.5.1 наведеного
вище Порядку затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 24.06.2009
№130/09, не передбачено такої підстави
настання цивільно-правової
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, як не оформлення
правовстановлюючого документу
(договору оренди) у строк, встановлений
органом місцевого самоврядування, в
зв'язку відповідний пункт Порядку
суперечить імперативним приписам п.22
ч.1 ст.92 Конституції України, згідно
якої засади цивільно-правової
відповідальності визначаються
виключно законами України, але аж ніяк
не актами органів місцевого
самоврядування.

При вирішенні спору судовою
колегією враховується, що відповідно
до п.4 ст.8 ЦПК України у разі
невідповідності правового акту, закону
України, суд застосовує акт
законодавства який має вищу юридичну
силу.

За положеннями ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що з розрахунку
розміру збитків та згідно акту
обстеження, визначення меж, площі та
конфігурації земельної ділянки № 3304/12
від 12.10.2012 року, вбачається, що земельна
ділянка площею 0,0280 га використовується
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі «Б-1» під магазин
(а.с.23-29).

Разом з тим судовим розглядом
встановлено та не заперечується
сторонами, що рішенням Ленінського
районного суду м.Харкова від 23.05.2013 року
з ОСОБА_3 стягнуті збитки у сумі 31 900,73
грн. - неодержаний дохід міськрадою за
використання ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,0280 га по АДРЕСА_1 у м.Харкові
(а.с.36-37).

Відповідно до статті 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або муситьмусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Таким чином,
у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані при
належному виконанні зобов'язання.

Водночас, сума збитків, яку
просить стягнути позивач,
обґрунтовується умовним припущенням
про можливість отримання ним прибутку
в результаті випадкового збігу
обставин.

За таких обставин наявність
теоретичного обґрунтування можливості
отримання прибутку ще не є підставою
для його стягнення. Стягнення збитків у
вигляді упущеної вигоди є одним із
видів цивільно-правової
відповідальності. Для застосування
такої міри відповідальності потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками і вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.623
ЦК України при визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Позивачем не надано доказів, що
ним вживалися заходи щодо одержання
доходів у вигляді орендної плати, а
також заходи, спрямовані на уникнення
збитків, зокрема, позивач після
закінчення строку договору оренди, не
звертався, з листом-пропозицією до
відповідача про укладення договору
оренди земельної ділянки, а в разі
ухилення останнього -з позовом про
спонукання до укладення договору
оренди.

Пунктом 5.4 Порядку передбачено
можливість відшкодування збитків у
збільшеному розмірі (за ставками
орендної плати із застосуванням
коефіцієнтів, що дорівнюють подвійній
обліковій ставці НБУ на початок
звітного року), що суперечить вимогам
ч.3 ст.22 ЦК України, згідно якої збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Отже, законодавець не наділяє
органи місцевого самоврядування
повноваженнями приймати рішення про
збільшення розміру відшкодування
збитків, за винятком випадку укладення
між сторонами договору з цього приводу,
чого з матеріалів справи не вбачається
та судом не встановлено.

З урахуванням наведеного судова
колегія дійшла висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення суду першої
інстанції з прийняттям нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
ст. ст.22, ч.4 ст.623, 1166 ЦК України, ст.ст.156,
157 ЗК України судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 листопада 2013 року
скасувати.

В задоволенні позову Харківської
міської ради до ОСОБА_1 про стягнення
збитків відмовити.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -