Справа №
Пр. №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2014 р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Кулик В.Б.,

при секретарі
Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5,
ОСОБА_6, представника третьої особи
ОСОБА_7, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
малолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, орган опіки та
піклування районної адміністрації по
Комунарському району Запорізької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні, володінні та
розпорядженні квартирою, шляхом
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
малолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, орган опіки та
піклування районної адміністрації по
Комунарському району Запорізької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні, володінні та
розпорядженні квартирою, шляхом
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що йому на праві
приватної власності належить квартира
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 06.08.2013 року,
індексний номер 760598, виданого
реєстраційною службою Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області, яке зареєстроване
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 18.07.2013 року, номер запису
про право власності: 2022509.

В вищезазначеній квартирі
зареєстровані та постійно мешкають
позивач, його колишня дружина - ОСОБА_5,
а також його син - ОСОБА_10

Раніше в зазначеній квартирі був
зареєстрований та постійно мешкав
другий син позивача - ОСОБА_6, який з 2005
року перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Остання
була зареєстрована та постійно мешкала
в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Від даного шлюбу ОСОБА_3 народила
двох дочок: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які з часу народження
мешкають разом зі своєю матір'ю за
вищевказаною адресою. Однак на вимогу
своєї дружини, батько дітей - ОСОБА_6,
зареєстрував дітей в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, між тим діти з часу їх
реєстрації в квартиру не вселялись і в
ній ніколи не жили.

ОСОБА_6 розірвав шлюб з ОСОБА_3 і в
березні 2013 року уклав новий шлюб з
іншою жінкою. Крім того, 20.11.2013 року він
вибув із квартири за адресою: АДРЕСА_1
на інше місце проживання і знявся з
реєстраційного обліку в квартирі.

Реєстрація дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
належній позивачу на праві власності
квартирі за вищевказаною адресою, яка
формально свідчить про їх право на
користування жилим приміщенням в
квартирі, перешкоджає позивачу, як
власнику квартири, користуватися
належним йому майном, володіти ним та
розпорядитись на власний розсуд.

Посилаючись на зазначені
обставини, просить суд усунути
перешкоди, які створюють йому діти
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в користуванні, володінні
і розпорядженні квартирою за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом визнання останніх
такими, що втратили право на
користування і володіння квартирою за
вищевказаною адресою, яка належить на
праві приватної власності позивачу.

В судовому засіданні позивач, та
його представник просили задовольнити
позов у повному обсязі, обґрунтовуючи
його обставинами, викладеними у
позовній заяві.

Позивач додатково пояснив, що на
даний час він має намір продати
квартиру, однак в квартирі залишаються
зареєстрованими діти його сина, у
зв'язку з чим він вимушений був
звернутися до суду.

Крім того, представник позивача
додатково пояснив суду, що право дітей
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користування жилим
приміщенням в вищевказаній квартирі
пов'язане з правом їх батьків на
користування жилим приміщенням в цій
квартирі. Проте жоден із батьків дітей
не має зараз права на користування
жилим приміщенням в цій квартирі, не
мешкає в ній, а також не зареєстрований
в зазначеній квартирі. З народження
діти мешкають разом з матір'ю ОСОБА_3 за
місцем її реєстрації та постійного
проживання за адресою: АДРЕСА_2. Тому
місцем постійного проживання дітей
ОСОБА_8, ОСОБА_9 є квартира за
вищезазначеною адресою.

Також представник позивача
зазначив, що діти після їх реєстрації
за місцем проживання батька ОСОБА_6 в
квартиру не вселялись, в квартирі
ніколи не жили, їх майна та речей в
квартирі нема, батьки дітей не
сплачують платежі, які нараховуються
житловими та комунальними органами на
дітей в квартирі тощо. Все це свідчить
про те, що діти втратили право на
користування жилим приміщенням в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а також
втратили право на подальшу реєстрацію
в зазначеній квартирі.

Будь-які угоди з приводу
проживання дітей, а також з приводу
проживання їх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_3
позивач, після набуття ним права
власності на квартиру 18.07.2013 року, з
останніми чи іншими особами не укладав.
Батьки дітей в належній позивачу на
праві власності квартирі не
зареєстровані і права на проживання в
квартирі не мають, до складу членів
його сім'ї не входять. Реєстрація дітей
в квартирі перешкоджає позивачу
користуватись, володіти і
розпорядитись квартирою на свій розсуд
незалежно від згоди та намірів їх
батьків.

Крім того, представник позивача
підкреслив, що правовідносини між
позивачем та його онучками не
засновані на нормах житлового
законодавства, оскільки вони виникли у
сфері взаємовідносин з приводу
приватної власності, тому право дітей
на проживання та реєстрацію в належній
позивачу квартирі регулюється
виключно нормами цивільного
законодавства, зокрема про право
приватної власності. Задоволення вимог
позивача не зашкодить дітям, не
порушить їх права та інтереси, так як
вони постійно мешкають разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_3 в квартирі за адресою:
АДРЕСА_2, набули право на користування
жилим приміщенням в зазначеній
квартирі і за діючим законодавством
підлягають обов'язковій реєстрації у
вказаній квартирі.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти задоволення
позову у повному обсязі заперечували.
Представник відповідача зазначив, що
дійсно ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у
цивільному шлюбі, від якого у сторін
народилися діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Діти були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, на
той час в даній квартирі був
зареєстрований батько дітей. Однак у
зв'язку з тим, що відносини між батьками
дітей не склалися, ОСОБА_3 та її діти
проживають у квартирі її матері за
адресою: АДРЕСА_2. Вважає, що збереження
реєстрації місця проживання у спірній
квартирі лише на користь та в інтересах
неповнолітніх дітей, а тому позов є
необґрунтованим і просив відмовити в
його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому
засіданні просила суд позов
задовольнити у повному обсязі,
зазначивши що ОСОБА_8, ОСОБА_9 є дітьми
її сина ОСОБА_6, який деякий час
перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Після
народження дітей невістка повернулась
до своєї матері, яка наполягла на тому,
щоб онучки були зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1. Однак діти сина
ніколи, з часу народження і до
сьогоднішнього дня, за вказаною
адресою не проживали. Відносини сина з
ОСОБА_3 не склалися, на даний час у сина
є інша родина. Її колишній чоловік має
намір продати квартиру, оскільки вони
хочуть забезпечити своїх синів окремим
житлом.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому
засіданні просив суд позов
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на те, що на даний час він
знявся з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1 та мешкає разом зі
своєю дружиною та сином у батьків
дружини. Його дочки з моменту
народження проживають разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, але
залишаються зареєстрованими у
квартирі, яка належить його батьку на
праві приватної власності

Представник органу опіки та
піклування районної адміністрації по
Комунарському району Запорізької
міської ради у судовому засіданні
проти задоволення позову у повному
обсязі заперечувала, посилаючись на те,
що діти є онуками власника квартири,
вони набули законне право на
реєстрацію та мешкання в цієї квартирі.
Зняття батька дітей з реєстрації за
вищевказаною адресою не означає те, що
його діти втратили право користування
цією квартирою. Крім того, зазначила, що
той факт, що діти мешкають разом із
матір'ю, не значить, що вони повинні
бути зареєстровані з нею, оскільки
ніяким законодавством це не
передбачено, тим паче, що власного
житла у ОСОБА_3 не має. Крім того,
зазначив, що якщо суд ухвалить рішення
щодо зняття з реєстрації дітей - ОСОБА_8
ОСОБА_9, то тим самим діти будуть
позбавлені в подальшому права на житло,
на користування житловим приміщенням,
оскільки на даний час вони не мешкають
в спірній квартирі не по своїй волі, а
лише тому, що їх батьки розлучилися.
Посилаючись на зазначене, просила суд у
задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_10 у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце був повідомлений судом своєчасно
та належним чином. Його неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, розглянувши
матеріали справи, дослідивши подані
сторонами докази, встановив наступне.

Згідно зі ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

На підставі ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Позивачу на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 06.08.2013 року, індексний номер 760598,
виданого реєстраційною службою
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області, яке
зареєстроване в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 18.07.2013
року, номер запису про право власності:
2022509 належить квартира АДРЕСА_1.

З довідки про склад родини
вбачається, що за спірною адресою
зареєстровані позивач, його дружина -
ОСОБА_5, малолітні ОСОБА_8, ОСОБА_9 -
онучки, малолітній ОСОБА_11 - онук. Як
було зазначено представником позивача
на момент розгляду судом справи по суті
онук був знятий з реєстраційного
обліку за вищевказаною адресою.

Згідно зі свідоцтвами про
народження дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є
батьками малолітніх ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3
та ОСОБА_6 перебували у цивільному
шлюбі, на даний час шлюб припинено та
діти проживають разом із матір'ю за
адресою: АДРЕСА_1, вказаний факт
сторонами не заперечувався.

Відповідно до ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджується своїм
майном на власний розсуд.

Стаття 321 Цивільного кодексу
України проголошує, що право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного
кодексу України член родини власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у випадку його відсутності
без поважних причин більше одного року.

Так судом встановлено, що
малолітні діти ОСОБА_8, ОСОБА_9 не
проживають за спірною адресою з
поважної причини, а саме у зв'язку з
розлученням батьків вказаних дітей.

Згідно зі ст. 41 Житлового кодексу
України член житлового кооперативу,
який сплатив пайовий внесок, набуває
право власності на житлове приміщення
у встановленому порядку. Вихід з
кооперативу не припиняє права
власності.

Як встановлено судом, позивач
набув право власності на вищезазначену
квартиру 06.08.2013 року, в той час як
реєстрація дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 за
спірною адресою відбулась 13.11.2008 року,
тобто під час знаходження житлового
приміщення у власності житлового
кооперативу «Автомобіліст-12».

Відповідно до ст. 9 Житлового
кодексу України ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Позивачем у судовому засіданні
не доведено факту незаконної
реєстрації дітей у спірній квартирі.
Разом з тим, позивачем подано позов про
усунення перешкод в користуванні,
володінні та розпорядженні квартирою,
шляхом визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, мотивуючи тем, що нібито
реєстрація дітей в квартирі позивача
за адресою: АДРЕСА_1 обмежує законного
власника ОСОБА_1 в праві
розпоряджатися своїм майном, чим
завдається істотна шкода його
інтересам. Разом з тим, суд вважає, що
позивачем не надано доказів на
порушення його права власності.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ,
при вирішенні будь-яких питань щодо
дітей, суд повинен виходити з
якнайкращого забезпечення інтересів
дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб та безпритульних дітей»
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна.
Неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень. Для вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону.

Крім того, згідно зі ст. 141
Сімейного кодексу України розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їх прав і звільняє від обов'язків щодо
дитини.

Згідно із ст. 155 сімейного кодексу
України здійснення батьками своїх прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини. Відмова батьків від
дитини є неправозгідною, суперечить
моральним засадам суспільства.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що батько дітей
ОСОБА_6 не позбавлений обов'язків щодо
забезпечення житлом та реєстрацією
своїх неповнолітніх дітей. А
пред'явлення вказаного позову дідусем
вказаних дітей та підтримка з боку
батька дітей суперечить моральним
засадам суспільства.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст.
ст. 141, 155 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212,
213, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9,
треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6,
орган опіки та піклування районної
адміністрації по Комунарському району
Запорізької міської ради про усунення
перешкод в користуванні, володінні та
розпорядженні квартирою, шляхом
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик