У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,

Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, що діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
Мелітопольської міської ради, треті
особи - Управління держкомзему у м.
Мелітополь, ОСОБА_8, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради, про
встановлення земельного сервітуту та
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 04 вересня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,
ОСОБА_7 та Мелітопольської міської
ради, про встановлення земельного
сервітуту та усунення перешкод в
користуванні житловим будинком.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що їй та ОСОБА_8 на праві власності
належать по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1.
Земельна ділянка, що обслуговує це
домоволодіння знаходиться в їх
користуванні. Власником суміжного
домоволодіння АДРЕСА_2 є неповнолітній
ОСОБА_5 Межа між земельними ділянками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 проходить по
стіні будинку, що належить позивачу.
Два вікна її будинку виходять на
земельну ділянку, яка перебуває у
користуванні відповідачів. У зв'язку з
цим, вона при необхідності проведення
робіт щодо обслуговування та ремонту
стіни її будинку повинна користуватись
частиною земельної ділянки ОСОБА_5

Позивач зазначала, що у червні 2012 року
ОСОБА_7 перекрив їй вхід на земельну
ділянку домоволодіння АДРЕСА_2,
вкопавши у землю на межі між
домоволодіннями три бетонні стовпи,
між двома з яких встановив огорожу з
дерев'яних брусів (вісім брусів
вертикально та три горизонтально). У
зв'язку з цим, позивач позбавлена
можливості обслуговувати стіну
належного їй будинку. Вона
неодноразово зверталась до сусідів із
проханням встановити земельний
сервітут та демонтувати паркан і
стовпи, однак безрезультатно.

Просила суд встановити безстроковий
безоплатний земельний сервітут для
обслуговування та ремонту стіни
житлового будинку АДРЕСА_1, по мірі
необхідності проведення вказаного
ремонту та обслуговування у вигляді
права проходу ОСОБА_4 по частині
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2,
яка перебуває у володінні ОСОБА_5 та
Мелітопольської міської ради
Запорізької області та примикає до
належного позивачу будинку у межах
відстані 1,0 м від стіни зазначеного
житлового будинку, та зобов'язати
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у
здійсненні нею права користування та
розпорядження зовнішньою стіною її
будинку шляхом демонтажу дерев'яного
паркану та бетонних стовпів,
встановлених на межі земельних
ділянок.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 19 червня 2013 року позов
задоволено частково.

Встановлено безстроковий безоплатний
земельний сервітут для обслуговування
та ремонту стіни житлового будинку
АДРЕСА_1 по мірі необхідності
проведення вказаного ремонту та
обслуговування у вигляді права проходу
ОСОБА_4 по частині земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, яка перебуває у
володінні ОСОБА_5 та Мелітопольської
міської ради Запорізької області та
примикає до будинку АДРЕСА_1, який
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_8, у межах 1,0
метра від стіни житлового будинку
АДРЕСА_1, яка межує з земельною
ділянкою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_2. Прохід на земельну ділянку
щодо якої встановлено сервітут
здійснювати через вхідні ворота
домоволодіння АДРЕСА_2.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
житловим будинком відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 04 вересня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення
земельного сервітуту та усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 19 червня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Запорізької області від 04 вересня 2013
року та залишити в силі рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 19 червня 2013
року, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 на праві
часткової власності належить 1/2
частина житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 04
вересня 2003 року. Власником іншої 1/2
частини вищезазначеного житлового
будинку є ОСОБА_8 Земельна ділянка за
цим будинком зареєстрована на підставі
рішення Мелітопольської міської ради
від 17 березня 2006 року № 1/42.

08 квітня 2006 року між співвласниками
вищезазначеного домоволодіння було
укладено договір про порядок
користування земельною ділянкою, на
якій розташоване належне їм
домоволодіння, відповідно до умов
якого у користуванні ОСОБА_8
знаходиться частина земельної ділянки
площею 103 кв. м, а ОСОБА_4 - 216 кв. м

Право власності по 1/2 частині житлового
будинку АДРЕСА_2 належить
територіальній громаді м. Мелітополя в
особі Мелітопольської міської ради та
ОСОБА_5 на підставі договору дарування
від 06 листопада 2009 року.

Рішеннями виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради
Запорізької області № 282/12 від 23
листопада 2007 року, № 291/11 від 11
грудня 2009 року над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановлена опіка, опікуном
малолітньої особи та його нерухомого
майна призначено ОСОБА_6

Позивач 15 листопада 2012 року звернулася
із пропозицією до неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7 про
досягнення домовленості про
встановлення земельного сервітуту (а.с.
21), а з відповідним позовом ОСОБА_4
звернулася до суду 07 грудня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовної
вимоги про встановлення земельного
сервітуту, суд апеляційної інстанції,
встановивши, що позивач безпосередньо
не зверталась до опікуна
неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яка за
законом має вчиняти правочини від
імені та в інтересах підопічного,
посилаючись на приписи ст. 67 ЦК України,
виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_5
не може самостійно укладати договір
земельного сервітуту та вважав, що у
суду першої інстанції не було підстав
для висновку про недосягнення
домовленості між особою, яка вимагає
встановлення сервітуту, та власником і
володільцем земельної ділянки.

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна враховуючи таке.

Піклування встановлюється над
неповнолітніми особами, які є сиротами
або позбавлені батьківського
піклування, та фізичними особами,
цивільна дієздатність яких обмежена
(ст. 59 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦК України
неповнолітня особа вчиняє інші
правочини за згодою батьків
(усиновлювачів) або піклувальників. На
вчинення неповнолітньою особою
правочину щодо транспортних засобів
або нерухомого майна повинна бути
письмова нотаріально посвідчена згода
батьків (усиновлювачів) або
піклувальника і дозвіл органу опіки та
піклування. Піклувальник дає згоду на
вчинення підопічним правочинів
відповідно до ст. ст. 32, 37 ЦК України (ч. 2
ст. 69 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ст. 65 ЦК
України до встановлення опіки або
піклування і призначення опікуна чи
піклувальника опіку або піклування над
фізичною особою здійснює відповідний
орган опіки та піклування.

Суд апеляційної інстанції залишив поза
увагою те, що на момент отримання
пропозиції про встановлення
земельного сервітуту власнику
земельної ділянки ОСОБА_5 виповнилось
повних 16 років та не з'ясував хто
здійснює піклування над неповнолітнім
ОСОБА_5, та за згоди кого останній в
силу ч. 2 ст. 32 ЦК України вчиняє
правочини від свого імені та дійшов
помилкового висновку про те, що без
звернення позивача з вимогою про
встановлення земельного сервітуту до
опікуна ОСОБА_6 неповнолітнього
власника земельної ділянки відсутні
передбачені законом підстави для
вирішення даного спору у судовому
порядку.

За таких обставин, ухвалене у справі
рішення суду не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
судового рішення з направленням справи
на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 04 вересня 2013 року
скасувати, передати справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:
Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук