Справа № 760/1806/14-ц
Провадження № 4-с-42/14 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року
Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
- Лазаренко В.В.

з участю секретаря -
Пономарьова М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою ОСОБА_1 на дії та
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Штойки Людмили
Романівни, зацікавлені особи: відділ
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

28.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою на дії та бездіяльність
державного виконавця відділу ДВС
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Штойки Л.Р. в якій
просить поновити боржнику ОСОБА_1
строк звернення до суду з даною
скаргою, визнати неправомірними дії
державного виконавця Штойки Л.Р. щодо
заборони здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржникові ОСОБА_1, визнати
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Штойки Л.Р. щодо
не направлення ОСОБА_1 копії постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 12.03.2012
року, просить скасувати постанову
державного виконавця від 12.03.2012 року
про накладення арешту на майно
боржника та заборону на його
відчуження в частині заборони
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить ОСОБА_1.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник
посилається на те, що 27.01.2014 року під час
ознайомлення з матеріалами цивільної
справи № 370/2638/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування в Макарівському
районному суді Київської області, він
дізнався про те, що 12.03.2012 року
державним виконавцем відділу ДВС
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Штойкою Л.Р.
винесено постанову про накладення
арешту на майно боржника та заборону на
його відчуження на виконання ухвали
Солом`янського районного суду м. Києва
від 21.02.2012 року про вжиття заходів щодо
забезпечення позову, постановленою в
рамках цивільної справи № 2-921/12 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу.

Заявник посилається на те, що
оскаржувана постанова від 12.03.2012 року в
частині заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить ОСОБА_1, була винесена
державним виконавцем безпідставно,
оскільки ухвала Солом`янського
районного суду м. Києва від 21.02.2012 року
містить вичерпаний перелік майна, що
належить ОСОБА_1, на яке судом
накладено арешт. Незважаючи на це,
державний виконавець Штойка Л.Р., разом
з накладенням арешту на майно
визначеного в ухвалі суду від 21.02.2012
року, постановила про заборону
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику ОСОБА_1,
про що не було зазначено в ухвалі суду
від 21.02.2012 року.

З огляду на викладене заявник просить
визнати дії державного виконавця
Штойки Л.Р. щодо заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_1,
неправомірними та скасувати
оскаржувану постанову в цій частині.

Крім цього, заявник посилається на те,
що оскаржувана постанова не була
державним виконавцем направлена
боржникові, в строк встановлений
законом боржник оскаржувану постанову
не отримав та не був повідомлений про
прийняття державним виконавцем даної
постанови, що порушило його права та є
порушенням вимог ч. 4 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження».
Виходячи з цього просить визнати
неправомірною бездіяльність
державного виконавця щодо не
направлення йому копії постанови про
арешт майна боржника та заборони на
його відчуження.

У судовому засіданні представник
заявника підтримала вимоги, викладені
в скарзі, і просила їх задовольнити.

Зацікавлена особа - головний державний
виконавець відділу ДВС Солом`янського
районного управління юстиції в м. Києві
Штойка Людмила Романівна, дії якої
оскаржуються і яка була залучена до
участі у справі в судовому засіданні
18.02.2014 року року, вимоги заявника не
визнала і в задоволенні скарги просила
відмовити, посилаючись на те, що її дії
щодо винесення постанови про
накладення арешту на майно боржника та
заборони на його відчуження є
правомірними та такими, що
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження». Копія
постанови була направлена своєчасно
боржникові. Вважає, що підстави для
задоволення скарги відсутні. Просить в
задоволенні скарги відмовити в
повному обсязі.

Зацікавлена особа - ОСОБА_3, який є
стягувачем у виконавчому провадженні,
в судове засідання не з`явився та не
направив для участі у справі свого
представника. Про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. Про причини своєї неявки суд не
повідомив. За таких обставин суд
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
заявника, особи, дії якої оскаржуються,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про те, що скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
ухвали, постанови судів у цивільних
справах.

Як встановлено судом, в березні 2012
року до відділу державної виконавчої
служби Солом`янського районного
управління юстиції в м. Києві надійшла
на виконання ухвала Солом`янського
районного суду м. Києва від 21.02.2012 року
про вжиття заходів щодо забезпечення
позову, постановлена в рамках
цивільної справи № 2-921/12 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
відповідно до якої суд ухвалив:
накласти арешт на майно, яке
зареєстроване за ОСОБА_1, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки
«Фіат», д.н. НОМЕР_1, автомобіль марки
«Фіат», д.н.з. НОМЕР_2, автомобіль марки
«Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, земельну
ділянку, площею 8,90 га, яка розташована
на території Григоро-Бригадирівської
сільської ради, що належить на праві
власності ОСОБА_1.

12.03.2012 року державним виконавцем
Штойкою Л.Р., на виконання зазначеної
вище ухвали Солом`янського районного
суду м. Києва від 21.02.2012 року про вжиття
заходів щодо забезпечення позову, у
відповідності до вимог ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження», винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на наступне майно
боржника: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль
марки «Фіат», д.н. НОМЕР_1, автомобіль
марки «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2, автомобіль
марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, земельну
ділянку, площею 8,90 га, розташовану на
території Григоро-Бригадирівської
сільської ради, що належить на праві
власності ОСОБА_1.

Крім цього, оскаржуваною постановою
від 12.03.2012 року заборонено відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику ОСОБА_1, про що не було
ухвалено судом, при постановленні
ухвали від 21.02.2012 року, на виконання
якої винесена оскаржувана ухвала.

З огляду на викладене, суд вважає що при
винесенні оскаржуваної постанови від
12.03.2012 року державний виконавець Штойка
Л.Р. безпідставно винесла постанову в
частині заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить ОСОБА_1, окрім того майна
боржника на яке було накладено арешт
ухвалою суду від 21.02.2012 року.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про те, що дії державного
виконавця Штойки Л.Р. щодо винесення
постанови в частині заборони
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржникові ОСОБА_1
мають бути визнані неправомірними, а
оскаржувана постанова державного
виконавця в цій частині підлягає
скасуванню.

Посилання державного виконавця Штойки
Л.Р. під час розгляду скарги в суді на
те, що на час винесення оскаржуваної
постанови в березні 2012 року були
наявні системні недоліки реєстру
виконавчих проваджень які
унеможливлювали внесення будь-яких
виправлень в шаблон постанови про
арешт майна боржника та заборону на
його відчуження, що позбавило
державного виконавця можливості
винести постанову про арешт майна
боржника та заборону на його
відчуження від 12.03.2012 року у
відповідності з ухвалою суду від 21.02.2012
року без застосування заборони
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржникові ОСОБА_1,
суд вважає безпідставними і такими, що
не заслуговують на увагу, оскільки
дані обставини не були підтверджені в
судовому засіданні належними доказами.

Суд також критично оцінює твердження
державного виконавця про те, що
винесенням постанови від 12.03.2012 року в
частині заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржникові ОСОБА_1, не було
порушено прав заявника, оскільки
постанова від 12.03.2012 року в цій частині
не була направлена на виконання
органам, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження, т.к. заявник фактично
оскаржує саму постанову в частині
заборони здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржникові, а не дії чи бездіяльність
державного виконавця вчинені на
виконання цієї постанови. Виходячи з
цього, зазначені твердження правового
значення для вирішення даної справи не
мають.

Разом з цим, суд вважає такими, що не
підлягають задоволенню вимоги
заявника про визнання неправомірною
бездіяльності державного виконавця
Штойки Л.Р. щодо не направлення ОСОБА_1
копії постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 12.03.2012 року,
виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та іншим особам.

З дослідженого в судовому засіданні
оригіналу супровідного листа та
конверта в якому оскаржувана
постанова була направлена на адресу
боржника, вбачається, що держаний
виконавець в день винесення
оскаржуваної постанови - 12.02.2012 року,
склала супровідний лист до постанови
від 12.03.2012 року. Зі слів державного
виконавця Штойки Л.Р., в той же день -
12.03.2012 року вона передала вказану
кореспонденцію до канцелярії, що
здійснює відправку поштової
кореспонденції ВДВС Солом`янського РУЮ
в м. Києві.

Вказані обставини заявником не
спростовані.

З поштового штемпеля на конверті, в
якому боржнику було направлено копію
оскаржуваної постанови, вбачається, що
21.03.2012 року копія постанови про
накладення арешту на майно боржника та
заборону на його відчуження від 12.03.2012
року направлена 21.03.2012 року, а 26.04.2012
року вказаний конверт був повернутий
на адресу виконавчої служби з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання».

Виходячи з цього, державний виконавець
Штойка Л.Р. в частині направлення
копії постанови про арешт майна
боржника діяла у відповідності до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження». Щодо несвоєчасності
направлення вказаного документу
боржникові, то суду не надано доказів
на підтвердження того, що саме
державним виконавцем були допущені
вказані порушення, а не особою, яка
безпосереденьо здійснює відправку
поштової кореспонденції у ВДВС.

Щодо строку звернення до суду з даною
скаргою, до суд дійшов наступного
висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Заявник посилається на те, що про
оскаржувану постанову він дізнався
лише 27.01.2014 року під час ознайомлення з
матеріалами цивільної справи №
370/2638/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування в Макарівському
районному суді Київської області.

Державний виконавець вказані
твердження заявника не спростувала.
Іншого судом не встановлено.

Виходячи з цього, суд дійшов висновку
про те, що заявником ОСОБА_1 не
пропущено строк звернення до суду з
даною скаргою, оскільки про
оскаржувану постанову, дії та
бездіяльність державного виконавця
він дізнався лише 27.01.2014 року.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві Штойки Людмили
Романівни, зацікавлені особи: відділ
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві, ОСОБА_3, -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
державного виконавця Штойки Л.Р. щодо
винесення постанови від 12.03.2012 року у ВП
№ 31625322 в частині заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржникові ОСОБА_1.

Скасувати постанову державного
виконавця від 12.03.2012 року у ВП № 31625322 в
частині заборони здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржникові ОСОБА_1, адреса:
АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: