Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Коляда С. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним
позовом 23.12.2013 року мотивуючи тим , що
04.04.1975 року сім'я її батька ОСОБА_3 у
складі 5 чоловік відповідно до рішення
Білоцерківської районної Ради
депутатів трудящихся від 26.02.1975 року за
№ 57 отримала ордер за № 183 на право
зайняття квартири АДРЕСА_1. Членами
сім'ї ОСОБА_3 були вона та відповідач по
справі. В 1992 році колгосп , на балансі
якого перебувала квартира,
запропонував батькові викупити
квартиру. Так, як у батька наявних
коштів не було, вона запропонувала
надати кошти на тих умовах, що квартира
в подальшому залишиться у її власності,
відповідач з такими умовами
погодилась. 23.01.1992 року позивач внесла
кошти, в квитанції за № 3029 платниками
коштів зазначено двох осіб: ОСОБА_3 та
її, ОСОБА_1 Відповідач по справі,
являється її рідною сестрою і не мала
на той час жодних заперечень проти
подальшого переоформлення права
власності на квартиру на її ім'я.
ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер ОСОБА_3.
заповіту на розпорядження майном він
не залишив, тому, в порядку спадкування,
27.01.2006 року вони отримали свідоцтво про
право приватної, спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1 В дані
квартирі відповідач проживає разом із
сім'єю і без її згоди провела
перевлаштування квартири, її до
квартири не допускає чим порушує її
права власника. В порядку ст.319,358 ЦК
України, позивач просить виділити їй у
володіння і користування ізольовані
кімнати житловою площею: 12,90 кв.м. та 7,8
кв.м., а відповідачу ізольовану кімнату
житловою площею 17,60 кв.м., кухню,коридор,
ванну кімнату і вбиральню залишити у
загальному користуванні та усунути їй
перешкоди у володінні і користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її
до квартири.

25.02.2014 року позивач ОСОБА_1 подала до
суду позовну заяву про уточнення
позовних вимог та підстав позову, в
якій просить, в порядку ст.ст.319, 391, 358, 386
ЦК України, усунути їй перешкоди у
володінні і користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом вселення її до
квартири; визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
наступним чином: виділити їй у
володіння і користування ізольовані
кімнати житловою площею: 12,90 кв.м. та 7,8
кв.м., а відповідачу ізольовану кімнату
житловою площею 17,60 кв.м., кухню,коридор,
ванну кімнату і вбиральню залишити у
загальному користуванні; зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в
користуванні, володінні та
розпорядження належній їй 1/2 частиною
квартири АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2
перешкоджати їй у подальшому
здійснення права користування,
володіння та розпорядження 1/2 частиною
квартири АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що
відповідач фактично користується
всією квартирою, без її згоди провела
перевлаштування квартири, не допускає
її до приміщення квартири, враховуючи,
що вона не має наміру та бажання
виділяти свою 1/2 частину квартири у
натурі та отримувати у будь - який
спосіб матеріальну компенсацію за
частину квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала та пояснила, що їй на
праві приватної часткової власності
належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 з
1997 року відповідач її до квартири не
допускає, вона зверталась, в усній
формі, з проханням допомогти їй до
голови сільської ради та до
дільничного інспектора, однак вони
повідомили, що треба звертатись до
суду. На даний час вона проживає разом
із сином в чотирикімнатному будинку,
який належить їй на праві власності в
порядку спадкування після смерті
чоловіка, однак даний будинок вона має
намір передати дітям, а сама бажає
забрати з Росії матір та проживати з
нею у спірній квартирі, про що
повідомляла відповідачу. Спірною
квартирою вона з 1997 року не
користується, комунальні послуги не
сплачує, ремонт в ній не проводила,
оскільки даною квартирою користується
відповідач і члени її сім'ї. Вона
намагалась вирішити спір з
відповідачем мирним шляхом, однак
відповідач не бажає розмовляти, тому
вона має намір після визначення
порядку користування житловою площею
квартири, розділити особові рахунки та
сплачувати за свою частину квартири
комунальні послуги.

Представник позивача за довіреністю у
справі ОСОБА_5, в судовому засіданні
позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що їй на
праві приватної часткової власності
належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1
вона проживає в квартирі разом зі своєю
сім'єю, з 1997 року вона провела ремонт у
квартирі, замінила сантехніку, вікна,
провела газ, становила бойлер, замінила
вхідні двері, викопала криницю на
подвір'ї, а позивач не приймала участі в
проведенні даних робіт, за комунальні
послуги не сплачує, на прохання
провести в квартирі індивідуальне
опалення відмовилась, кімната розміром
17,60 кв.м. стоїть закрита, в ній ремонт не
проводився і позивачу ніхто перешкод в
користуванні даною кімнатою не чинить.
Після заміни вхідних дверей позивач
приходила і мала вільний доступ до
квартири, ключі не просила, однак вона
не заперечує надати їй ключі від
квартири після відшкодування половини
вартості проведених робіт у приміщенні
квартири. Мати приїздила з Росії
більше року тому і проживала у будинку
позивача, наміру жити у квартирі ні
мати ні позивач не мали, їх особистих
речей у квартирі немає і ніяких дій
щодо вселення до квартири позивач не
вчиняла.

Представник відповідача за договором
ОСОБА_6, позов не визнала та зазначила,
що позивач має на праві власності 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 але проживає
в житловому будинку який їй належить на
праві власності, відповідач не
перешкоджає позивачу в користуванні і
володінні власністю та не позбавляє її
такого права, доказів що відповідач
чинить перешкоди відсутні. Відповідач
проживає в спірній квартирі із сім'єю
та користуються двома кімнатами,
протягом восьми років сплачує
комунальні послуги, провела ремонтні
роботи, іншого житла не має.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, який
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

З вказаного випливає, що підставу та
предмет позову позивач визначає
самостійно у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного у праві
власності є спільною частковою
власністю. ( ч.1 ст.356 ЦК України).

Частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом. ( ч.1 ст.257 ЦК
України).

Відповідно до ст.358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
тією частиною спільного майна в натурі,
яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тією
частиною спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Згідно ордеру № 183 від 04.04.1975 року (
а.с.4), ОСОБА_3 в складі сім'ї з 5 осіб, в
тому числі позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2, було надано право
на користування квартирою АДРЕСА_1

Згідно довідки Трушківської сілької
ради Білоцерківського району
Київської області ( а.с.6) та квитанції №
3029 від 23.01.1992 року ( а.с.7), квартира
АДРЕСА_1 виплачена ОСОБА_3 та ОСОБА_1
повністю в сумі 11600 карб. та знята з
балансу колгоспу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 ( а.с.10).

Згідно довідки Трушківської сільської
ради Білоцерківського району
Київської області від 10.12.2013 року за №
618 ( а.с.11) та від 03.02.2014 року за № 73 ( а.с.27),
в приміщені квартири АДРЕСА_1
зареєстровані: позивач - ОСОБА_1,
відповідач - ОСОБА_2 та члени її сім'ї:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.12.2005 року
серії ВСМ № 952283 ( а.с.12) та згідно витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 17.05.2008 року серії ССК
№ 167601 ( а.с.13), позивач ОСОБА_1 має на
праві приватної спільної часткової
власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;
відповідач ОСОБА_2 також має право на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, що також
підтверджено копією технічного
паспорта на квартиру ( а.с.14-15), довідкою
Трушківської сілької ради
Білоцерківського району Київської
області від 03.02.2014 року за № 72 ( а.с.28) та
не заперечується сторонами.

Отже, суд приходить до висновку, що
квартира АДРЕСА_1, перебуває у спільній
частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
їх частки у праві спільної часткової
власності є рівними.

Відповідно до ст.360 ЦК України,
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів ( обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Як зазначили в судовому засіданні
сторони, з моменту реєстрації права
власності відповідач і члени її сім'ї
проживають в спірній квартирі та
користується нею, відповідач провела в
квартирі ремонтні роботи, сплачує
комунальні послуги, а позивач
проживаючи за іншою адресою, не
користується квартирою, не сплачує
комунальні послуги та не проводила
будь - яких ремонтних робіт в
зазначеному приміщенні, особові
рахунки після оформлення права
часткової власності на квартиру
сторони не розділяли, тому суд
приходить до висновку, що відповідач зі
згоди позивача приймає участь в
управлінні, утриманні та збережені
спільного майна та його поліпшенні,
здійснює в повному обсязі обов'язкові
платежі та несе відповідальність перед
третіми особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном, а
позивач в свою чергу самоусунулась від
утримання та збереження спільного
майна та не несе відповідальності
перед третіми особами за
зобов'язаннями, пов'язаними із спільним
майном.

Згідно показів сусідів за адресою:
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, затверджених
секретарем Трушківської сільської
ради Білоцерківського району
Київської області ( а.с.29), встановлено,
що частина квартири АДРЕСА_1 за
зазначеною адресою, а саме: зал площею
17,60 кв.м. звільнений повністю від меблів
після вступу позивачем ОСОБА_1 у права
власності на 1/2 частину квартири та не
використовується відповідачем ОСОБА_2
дані свідчення також узгоджуються з
показами сторін, які зазначили, що
ОСОБА_2 проживає та користується
приміщенням кімнат 12,90 кв.м. та 7,8 кв.м.,
кухнею, коридором, ванною кімнатою,
вбиральнею та провела в них ремонтні
роботи, чим поліпшила житлові умови
спірної квартири, а кімната житловою
площею 17,60 кв.м. ізольована та не
використовується відповідачем та
членами її сім'ї.

Відповідач заявляючи вимоги щодо
виділення їй у володіння і
користування ізольованих кімнат
житловою площею: 12,90 кв.м. та 7,8 кв.м., а
відповідачу ізольовану кімнату
житловою площею 17,60 кв.м. та залишення в
загальному користуванні кухню,
коридор, ванну кімнату і вбиральню не
обґрунтувала та не надала доказів в
підтвердження даного порядку
користування, як і не надала доказів
щодо здійснення їй перешкод у
користуванні власністю та в
підтвердження обставин для вселення до
приміщення квартири.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.( ст. 386 ЦК України).

Тобто, власник майна повинен довести
факт існування перешкод у здійсненні
користування та розпорядженням майном
та факт вчинення відповідачем
протиправних дій чи можливість їх
вчинення, однак позивач не надала до
суду жодних доказів, що відповідач
здійснює перешкоди в користуванні
належній їй на праві власності 1/2
частини квартири та доказів щодо
неправомірних дій відповідача чи дій
які можуть порушити її права власника
та в результаті яких їй завдано будь -
яку шкоду.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Даючи оцінку встановленим обставинам
та доказам в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов не
обґрунтований та не підтверджений
належними та допустимими доказами,
тому відмовляє в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення
перешкод у користуванні власністю та
вселення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України за
рахунок відповідача компенсуються
витрати позивача в разі задоволення
його вимог, а в даному випадку в позові
відмовлено, тому стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 356,357,358, 360, 386, 391 ЦК
України, ст.ст. 3, 10, 11, 60,61, 88, 212-215, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя О. В. Бондаренко