ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р.Дарницький районний суд м.
Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко
Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
про визнання кредитного договору та
договору іпотеки недійсним,

встановив:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» про визнання кредитного
договору та договору іпотеки
недійсним.

Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що з 2002 року
проживає разом з ОСОБА_3 однією сім'єю
без офіційної реєстрації. 29.08.2008 р. її
чоловік ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк»
уклали договір про надання споживчого
кредиту. За умовами розділу 2 Договору
виконання зобов'язань позичальника,
яким є ОСОБА_3 забезпечується шляхом
прийняття Банком у заставу
нерухомість, а саме квартиру, яка є
власністю ОСОБА_3 Об'єкт іпотеки
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 27.02.2003 р. Дана
квартира була придбана її чоловіком
під час шлюбу, та є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Позивач не надавала згоди на укладення
кредитного договору та договору
іпотеки спільної квартири, та позивач
не знала взагалі про вчинені правочини
чоловіком.

В своїх позовних вимогах просила
визнати договір про надання споживчого
кредиту № 0 від 29.08.2008 р. та договір
іпотеки, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ
«УкрСиббанк» недійсним та стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» судові витрати на користь
позивача.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити у повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача публічного акціонерного
товариства «»Укрсиббанк» -
Лісоввський Сергій Володимирович
проти позову заперечував та просив
застосувати позовну давність та
відмовити у задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, повідомлений за
місцем реєстрації, причини не явки суду
не відомі.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи вважає
встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що 29.08.2008 р.
ОСОБА_3 та акціонерний комерційний
інноваційний банк «УкрСиббанк» уклали
договір про надання споживчого кредиту
(а.с. 3-6).

Відповідно до п. 2.1. договору про
надання споживчого кредиту з метою
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника банком приймається
квартира, що складається з двух кімнат,
загальною площею 69,90 кв.м., що
знаходится за адресою: АДРЕСА_1, та є
власністю ОСОБА_3.

29.08.2008 р. між. акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки (а.с. 7-8).

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки
іпотекодавець в якості забезпечення у
повному обсязі виконання усіх грошових
зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним
договором передає в іпотеку
іпотекодержателю нерухоме майно:
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 10.01.2014 р. встановлено
факт проживання однією сім'єю без шлюбу
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01.01.2002 р. В порядку
поділу майна, що є об'єктом права
спільного сумісної власності, визнати
за ОСОБА_2 право власності: на ? частину
автомобіля Мазда МХ - 6, 1992 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2 та на ? частину автомобіля
Міцубіші, 2008 року випуску, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_4, номерний знак
НОМЕР_3; визнати за ОСОБА_3 право
власності: на іншу ? частину автомобіля
Мазда МХ - 6, 1992 року випуску, номер
кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2 та
на іншу ? частину автомобіля Міцубіші,
2008 року випуску, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_4, номерний зна НОМЕР_3; в
решті позову відмовлено. Рішення не
вступило в закону силу (а.с. 35).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ст. 203 Цивільного кодексу
України, загальними вимогами,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину: 1. зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; 2.
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3. волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4.
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5. правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
6. правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, відповідач ОСОБА_3 підписуючи
кредитний договір бачив, що він
називається договір про надання
споживчого кредиту, сторони узгодити
всі істотні умови по кредитному
договору. Посилання позивача про
отримання її згоди на укладення угод не
потрібно, оскільки положення статті 65
Сімейного кодексу України щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, приходить до висновку, що
обґрунтування позовних вимог є
недоведеними та спростовуються
матеріалами справи, та суд приходить до
висновку, що у задоволені позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 334, 362 ЦК
України, п. 25 постанови Пленуму ВССУ
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.2012 р., на підставі ст.ст. 10, 11, 15, 60,
208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» про визнання
кредитного договору та договору
іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: