29.01.2014 Справа № 756/1266/14-ц
Справа пр. №2/756/1614/14
ун. №756/1266/14-ц
У Х В А Л А

29 січня 2014 року

м. Київ

Суддя Оболонського районного
суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи
питання про відкриття провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Одинадцята Київська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,
-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Одинадцята
Київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом.

Суддя, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовну заяву слід
залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК
України кожен має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту
позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК
України.

Відповідно до п.п.4,5,6 ч.2 ст.119
ЦПК України позовна заява повинна
містити ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Проте позивачами вимоги,
передбачені вказаними законодавчими
нормами, не виконані, зокрема, не
зазначено ціну позову, немає чіткого
викладу обставин, якими позивачі
обгрунтовують свої вимоги, не
зазначено доказів на підтвердження
кожної обставини, наявність підстав
для звільнення від доказування.

Зокрема, п.2 ч.1 ст.80 ЦПК
України передбачено, що ціна позову у
позовах про визнання права власності
на майно визначається вартістю цього
майна, тобто його дійсною вартістю.

Підпунктом а) п.12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.1995 року №20 "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" визначено, що під
дійсною вартістю майна розуміється
грошова сума, за яку майно може бути
продано в даному населеному пункті чи
місцевості.

Оскільки позивачами
заявляється вимога майнового
характеру про визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
законом, то ціна позову повинна
визначатися, виходячи із дійсної
вартості даного майна, а судовий збір
відповідно має сплачуватись, виходячи
зі ставок судового збору, які
встановлені ч.2 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до суду
позовної заяви майнового характеру.

Згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України
до позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4
Закону України "Про судовий збір"№3674-VI
від 08.07.2011 року, який набрав чинності з
01.11.2011 року, встановлено, що судовий
збір за подання до суду позовної заяви
майнового характеру справляється у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачам слід
сплатити судовий збір у розмірі,
встановленому ч.2 ст.4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до суду
позовної заяви майнового характеру,
або надати докази на підтвердження
того, що вони звільнені від сплати
судового збору в установленому законом
порядку.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стверджують, що вони зверталася до
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори з проханням
оформлення свідоцтва на право
власності на майно та їм було
відмовлено в оформленні права на
спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю
оригіналів правовстановлюючих
документів на спадкове майно. Згідно з
положеннями ст.50 Закону України "Про
нотаріат" про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову, проте в позовній заяві
відсутнє посилання на такий доказ, а
саме - на належним чином оформлені
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії (відмову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про
право на спадщину за законом).

Також, позивачі в прохальній
частині позовної заяви просять суд
визнати за ними в порядку спадкування
право власності на належні їм частки в
спадковому майні, однак, не вказують,
право власності на яке саме майно
необхідно визнати.

Крім того, позивачі жодним
чином не обгрунтовують необхідність
залучення до участі у розгляді справи в
якості третьої особи Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори, яким саме чином рішення у
справі вплине на права, обов'язки чи
законні інтереси Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори.

Ч.1 ст.121 ЦПК України
передбачає, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК
України, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
позовної заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

На виконання зазначеної
ухвали позивачі повинні подати до суду
позовну заяву в новій редакції
відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК
України, з урахуванням вимог про
усунення недоліків, викладених в цій
ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене,
керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Одинадцята Київська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
залишити без руху та надати позивачам
строк на усунення недоліків у термін до
07.02.2014 року, але не пізніше п'яти днів з
дня отримання ними даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної
заяви у визначений строк не будуть
виправлені, позовна заява
вважатиметься неподаною та буде
повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя

Т.В. Андрейчук