пр. № 2/759/2397/14
ун. № 759/2966/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Суддя Святошинського
районного суду м. Києва Лук'яненко Л.М.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

20.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
грошових коштів в сумі 67 528,03 грн. Та
просить в порядку забезпечення позову
накласти арешт на все рухоме та
нерухоме майно відповідача, яке
належить йому на праві приватної
власності. Позовна заява передана
судді 25.02.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, суддя
дійшов висновку, що заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню на підставі наступного.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду ( ч.
1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України). Заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року №9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Позивач просить накласти арешт на все
рухоме та нерухоме майно відповідача,
яке належить йому на праві приватної
власності, проте, в порушення вказаних
процесуальних норм та роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, доказів належності
відповідачеві права власності на майно
ОСОБА_2 в матеріалах заяви відсутні.

Заява про забезпечення позову
вмотивована лише припущеннями та
побоюваннями щодо невиконання рішення
суду в разі задоволення позову, вимоги
заяви не підтверджені належними
доказами, що свідчили б про
обґрунтованість тверджень позивача, а
тому заява є безпідставною,
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,
суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

С У Д Д Я Л.М. Лук'яненко