Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне повторне)

19 лютого 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого -судді Іващенко С.О.,

за участю секретаря судових засідань -
Новицької Я.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області, ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, усунення перешкод у
володінні та користуванні власністю
шляхом зняття з реєстраційного обліку,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, з усуненням перешкод у
володінні та користуванні власністю
шляхом зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних
вимог, позивач зазначила наступне:

Позивачці на праві власності
належить 41/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу. ЇЇ син ОСОБА_3,
відповідач по справі з 2008 року фактично
не проживає за місцем своєї реєстрації
у будинку АДРЕСА_1, особисті речі
відповідача в будинку відсутні,
комунальні послуги ОСОБА_3 не сплачує,
участі у догляді за будинком не
приймає. Відповідач добровільно пішов
з дому та проживає у бабусі та дідуся -
батьків свого батька. Наявність
реєстрації відповідача у спірному
будинку, на думку позивача, порушує її
права власника. Добровільно знятися з
реєстраційного обліку відповідач не
бажає.

Позивач в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила ухвалити рішення про їх
задоволення, пояснила, що відповідач,
її син ОСОБА_3 з 2008 року фактично не
проживає за місцем своєї реєстрації у
будинку АДРЕСА_1, особисті речі
відповідача в будинку відсутні,
комунальні послуги ОСОБА_3 не сплачує,
участі у догляді за будинком не
приймає. Відповідач добровільно пішов
з дому та проживає у бабусі та дідуся -
батьків свого батька. Наявність
реєстрації відповідача у спірному
будинку, на думку позивача, порушує її
права власника. Добровільно знятися з
реєстраційного обліку відповідач не
бажає, перешкод у користуванні
житловим приміщенням йому чинилось.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, про що в матеріалах
справи є відповідна відмітка.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України,
сторони та інші особи , які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явились
в судове засідання без поважних
причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
ОСОБА_3 не з'явився в судове засідання
без поважних причин, причину неявки
суду не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином .

Третя особа, представник Фрунзенського
РВ у м. Харкові ГУДМС України в
Харківській області Бурлак М.А., яка діє
на підставі довіреності, в судовому
засіданні та при ухваленні рішення
посилалась на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, однак надав суду письмові
пояснення в яких зазначає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 законні та підлягають
задоволенню. Відповідач ОСОБА_3 дійсно
з 2008 року з матір'ю не проживає. Та
просить розглянути справи у його
відсутність.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за
згодою позивача вважає можливим
ухвалити заочне (повторне) рішення.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Частиною 3
ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58
Цивільного процесуального кодексу
України, належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Суд, дослідивши докази у їх сукупності,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить 41/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу № Н7-1439 від
26.12.1997р.

Згідно договору дарування сер АВА №
885029 від 11.06.1999 року, ОСОБА_4 на праві
власності належить 42/100 часток
житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки вуличного комітету №12
Фрунщзенського району м. Харкова
ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, разом з
нею за цією адресою зареєстровані її
діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виходячи зі ст.. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК
України, право власника
використовувати житло для власного
проживання , та проживання інших осіб і
розпоряджатися житлом на власний
розсуд.

Виходячи зі ст.. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування своїм майном.

В своїх письмових запереченнях проти
позову, відповідач ОСОБА_3 зазначив, що
позивач вигнала його зі свого житла
шляхом виживання та створення умов
вкрай негативних для проживання, у
зв*язку з чим він вимушений був піти
жити до своїх діда та баби за лінією
батька за адресою: АДРЕСА_2, де проживає
з 2008 року. Це сталося після того, як
другий чоловік його матері ОСОБА_8 став
проживати разом з ними, між ним та
вітчимом склались неприязні стосунки,
постійно виникали конфлікти на
побутовому ґрунті, в яких мати прийняла
позицію чоловіка.

Надаючи оцінку твердженню відповідача
про створення перешкод в праві
проживання за адресою реєстрації
відповідача, суд виходить з того, що
відповідачем не було надано належних
та допустимих доказів на
підтвердження, що ОСОБА_2, позивач по
справі, перешкоджає йому у вселенні в
будинок.

Так, постановою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 21.06.2013р.
провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_8 про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст.. 173 КУпАП було
закрито за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, зазначивши, що
конфлікт, який мав місце 01.04.2013 року,
коли ОСОБА_3 прийшов заселятись в
будинок, де він зареєстрований,
відбувся не на ґрунті хуліганства, а на
ґрунті особистих неприязних стосунків.

Крім того, постановою апеляційного
суду Харківської області від 21.05.2013р.
була скасована постанова
Фрунзенського районного суду від
18.04.2013р. про накладання
адміністративного стягнення на ОСОБА_2
у виді штрафу за правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки
суд не вбачає в діях ОСОБА_2 ознак
вчиненого психологічного насильства
стосовно її сина ОСОБА_3, які мали місце
01.04.2013р., та провадження по справі
закрито за відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Посилання відповідача у своїх
запереченнях проти позову на те, що
частина будинку, з якого його
намагаються виселити, купувалась
ОСОБА_2 під час шлюбу з його батьком та є
об*єктом спільної сумісної власності є
необґрунтовані, оскільки, згідно
ухвали Фрунзенського районного суду
від 21.03.2012р. на підставі п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК
України провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
за ним права власності на 41/200 частин
будинку АДРЕСА_1 закрито.

Позивач на цей час володіє спірним
домоволодінням. Майна відповідача у
будинку немає. Договір купівлі-продажу
зареєстрований в Комунальному
підприємстві „Харківське міське
бюро технічної інвентаризації 29.12.1997
року, але позивач не може повністю
розпоряджатися майном, тому що
відповідач своїми діями перешкоджає
цьому.

Як вбачається зі ст.. 391 ЦК України,
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України,
члени сім*ї власника жила втрачають
право користування цим житлом у разі
відсутності члена сім*ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Згідно положень Закону України «Про
власність» власник вправі
розпоряджатись, користуватись, та
володіти своєю власністю, а також
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, навіть якщо ці порушення не
були поєднані з позбавленням володіння
та відшкодування завданої цим шкоди.

Відповідно зі ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши діюче законодавство з
питань, що регулюють предмет спору, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог позивача у повному
обсязі.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України та ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст.
48 п. 2 Закону України «Про власність»,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський РВ у м.
Харкові ГУДМС України в Харківській
області, ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, усунення
перешкод у володінні та користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням:
житловим будинком АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1, знявши з реєстраційного
обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Зобов*язати
Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУДМС
України в Харківській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути на користь
ОСОБА_2 з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий
збір в розмірі 114,70 грн.

Апеляційну скаргу на повторене заочне
рішення суду може бути подано до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами ,
які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку
для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо
його не скасовано , набирає
законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Суддя Фрунзенського районного
суду С.
О. Іващенко