УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області, Полтавського
міського управління внутрішніх справ
України в Полтавській області,
Державної казначейської служби
України, треті особи: головне
управління Державної казначейської
служби України в Полтавській області,
прокурор Октябрського району м.
Полтави, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
про стягнення матеріальних збитків та
відшкодування моральної шкоди,
завданої злочином за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Полтавської області від 6
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 19 лютого 2010 року стосовно
нього було скоєно злочин групою осіб -
працівників міліції, які спричинили
йому тілесні ушкодження легкого та
середнього ступеня тяжкості. У
результаті вказаних протиправних дій
посадових осіб ГУ МВС України в
Полтавській області йому завдано
моральних страждань. Просив суд
стягнути на його користь у рахунок
відшкодування моральної шкоди 1
млн. грн., в рахунок відшкодування

матеріальної шкоди - кошти витрачені на
лікування в розмірі 2 765 грн. та витрати
на правову допомогу в розмірі 4 700 грн.

Рішенням Октябрського районного суду
Полтавської області від 14 червня
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області на користь
ОСОБА_3 за рахунок коштів Державного
бюджету України, розпорядником яких є
Державна казначейська служба в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 2 765
грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 4 700 грн. та у рахунок
відшкодування моральної шкоди 700 тис.
грн. Вирішено питання про судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 6 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що
завдану позивачу шкоду
відшкодовується на зальних засадах,
відповідальність за завдану шкоду
несуть винні особи, позов до яких не
пред'явлено.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 19 лютого 2010 року
стосовно позивача було скоєно злочин
групою осіб - працівників міліції
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та громадянина
ОСОБА_7, які спричинили йому тілесні
ушкодження легкого та середнього
ступеня тяжкості.

Вина працівників міліції ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який
не є працівником міліції, встановлена
вироком Октябрського районного суду м.
Полтави від 30 вересня 2010 року.

З вироку вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 будучи службовими особами,
маючи спеціальні звання старшого
лейтенанта міліції - з

прямим умислом разом з громадянином
ОСОБА_7 вчинили тяжкий злочин, а саме
застосували фізичну силу до
потерпілого ОСОБА_3

Таким чином, судом встановлено, що
правовідносини сторін виникли з
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої позивачу
незаконними діями працівників міліції
та громадянина, який не працює в
правоохоронних органах.

Вирішуючи спір, апеляційний суд
застосував норми ст. 1176 ЦК України,
проте у порушення ст. 214 ЦПК України суд
не звернув уваги, що ця норма їх не
регулює, оскільки суб'єкти
відповідальності не вчиняли дій, які б
передбачали відповідальність за шкоду,
зазначену у цій нормі, оскільки позивач
не був незаконно притягнутий до
кримінальної відповідальності, не був
незаконно засуджений, не був незаконно
притягнутий до адміністративної
відповідальності тощо.

З позовної заяви позивача вбачається,
що він звернувся до суду із позовом про
відшкодування шкоди, посилаючись на
незаконні дії робітників міліції.

Апеляційний суд при перегляді рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку на зазначене уваги не звернув,
його висновок про відмову в
задоволенні позову за підстав того, що
позивач не пред'явив позов до винних
осіб, які і повинні відшкодовувати
шкоду, є передчасним та суперечить
вимогам ст. 1174 ЦК України норми якої
покладають відповідальність на орган
державної влади за шкоду, заподіяну
службовими чи посадовими особами.

У порушення ст. ст. 57, 60, 213, 214 ЦПК України
апеляційний суд зазначених вимог
закону не врахував, не з'ясував
фактичних обставин справи щодо
заявлених позовних вимог; не встановив,
діями чи бездіяльністю яких органів чи
їх посадових осіб завдано позивачу
шкоду; чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
сторін та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин з
врахуванням підстави пред'явленого
позову; хто є належними відповідачами
щодо цих вимог, що має суттєве значення
для правильного вирішення спору.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 6 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська