Справа № 129/2838/13-ц Провадження №
22-ц/772/414/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Капуш І. С.Категорія:
9Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі

головуючого судді Сала Т.Б.,

суддів: Колоса С.С., Денишенко Т.О.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 17 грудня 2013 року
у справі за позовом Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації до
ОСОБА_2 про зобов'язання повернути
транспортний засіб, -

встановила:

До суду з вказаним позовом звернувся
Департамент соціальної політики
Вінницької ОДА, мотивуючи тим, що у
вересні 2007 р., відповідно до постанови
Кабміну № 999 «Про затвердження порядку
забезпечення інвалідів автомобілями»
від 19.07.2006 р. та згідно наказу
начальника головного управління праці
та соціального захисту населення
Вінницької ОДА від 04.09.2007 р. № 109,
ОСОБА_3, який є інвалідом війни І групи,
отримав в користування автомобіль ЗАЗ
«Славута», з оплатою 7% вартості
автомобіля.

Після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
головне управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької ОДА у встановленому порядку
неодноразово письмово повідомляло
ОСОБА_2 (дочку померлого) про її право
після смерті батька, як члена сім'ї, яка
проживала за місцем проживання
померлого, переоформити вказаний
автомобіль на своє ім'я за умови сплати
його остаточної вартості. У разі
неможливості сплати за авто, остання
зобов'язується повернути його у
повному комплекті головному
управлінню праці та соціального
захисту населення.

Проте ОСОБА_2 до теперішнього часу
вартість автомобіля не сплатила та
добровільно відмовилась передати
автомобіль Департаменту соціальної
політики вінницької ОДА, який є
правонаступником Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької ОДА, що й стало підставою
звернення до суду.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 17.12.2013 р. позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2
повернути Департаменту соціальної
політики Вінницької ОДА автомобіль ЗАЗ
«Славута» у повній комплектації.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Гайсинського районного суду
Вінницької області від 17.12.2013 р., та
ухвалити нове, яким відмовити
Департаменту соціальної політики
Вінницької ОДА у задоволені позову.

При цьому зазначає, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
прийнятим без з'ясування всіх обставин,
що мають значення для справи та з
порушеннями норм матеріального права.

Зокрема зазначила, що суд першої
інстанції не врахував, того, що вона
теж є інвалідом, і відповідно до
довідки МСЕК має право на отримання
пільгового автомобіля, і як наслідок,
має право на безоплатне залишення
даного автомобіля за собою після
смерті її батька. Крім цього зазначила,
що Департамент соціальної політики
Вінницької ОДА не має право подавати
такого роду позови, оскільки в законах,
які регламентують спірні
правовідносини, однією із сторін в
даних правовідносинах є головні
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
у вересні 2007 року ОСОБА_3, будучи
інвалідом війни 1-ої групи, відповідно
до Постанови КМУ «Про затвердження
порядку забезпечення інвалідів
автомобілями» від 19.07.2006 року № 999 та на
підставі наказу начальника головного
управління праці та захисту населення
Вінницької ОДА від 04 вересня 2007 року №
109 отримав автомобіль «Славута» ЗАЗ
110307-42, 2007 року випуску, номер двигуна
НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова
НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_2 являється дочкою померлого, і
проживала та зареєстрована за місцем
проживання батька: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, прийшов до висновку що
спірні правовідносини повинні
регулюватись Постановою КМУ «Про
затвердження порядку забезпечення
інвалідів автомобілями» від 19.07.2006 року
№ 999, і ОСОБА_2, як член сім'ї, не
сплативши вартість автомобіля з
урахуванням ступеня його зносу, не має
правових підстав для залишення їй
безоплатно автомобіля наданого її
батьку.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини у
справі та правильно застосував норму
права, яка регулює спірні
правовідносини, однак місцевий суд не
надав аналізу запереченням
відповідача в частині тих, що вона має
право залишити за собою даний
автомобіль.

Так, судом встановлено, що строк
експлуатації автомобіля Славута» ЗАЗ
менше 10 років.

В даному випадку, відповідно до п. 16
даної Постанови, після смерті інваліда,
автомобіль, яким був забезпечений
інвалід головним управлінням,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда проживав та
був зареєстрований за місцем
постійного проживання і реєстрації
інваліда у випадку, крім інших, якщо
строк експлуатації автомобіля
становить менше ніж десять років і:

в сім'ї є інвалід, який мав підстави для
забезпечення автомобілем на час смерті
інваліда або протягом не більше 6
місяців з дня його смерті;

проживав і був зареєстрований на час
смерті інваліда за місцем його
постійного проживання і реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту.

Колегія суддів вважає, що всі зазначені
умови треба розглядати нероздільно
одна від одної, і для того щоб
безоплатно залишити автомобіль після
смерті інваліда за членом сім'ї,
необхідна наявність всіх
перерахованих умов. За відсутності
хоча б однієї із них, відповідно до п. 16
згаданої Постанови КМУ, даний
автомобіль або повертається головному
управлінню праці, або залишається
членам сім'ї в разі сплати ними
вартості автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля, та суми сплаченої
інвалідом.

Твердження відповідача про те, що
вона має право як інвалід третьої групи
на пільговий автомобіль, колегія судді
не бере до уваги, оскільки, довідка МСЕК
відповідно до якої остання має право на
такий автомобіль видана відповідачу
25.06.2012 року, хоча однією із
вищезазначених умов - це наявність
підстав для забезпечення автомобіля на
час смерті або протягом не більше шести
місяців з дня його смерті, в даному
випадку не більше шести місяців з
15травня 2011 року.

30.05.2012 року ОСОБА_2 написала заяву
на ім'я начальника Головного
управління праці та соціального
захисту населення, в якій зазначила, що
ознайомлена з вимогами Постанови КМУ
та погодилась до 01 липня 2012 року
сплатити кошти за автомобіль, а вразі
відмови - повернути даний автомобіль.
На адресу відповідача направлялись з
головного управління листи з проханням
вирішити питання з приводу автомобіля,
однак ОСОБА_2 на них не реагувала.
Відповідач не сплатила кошти та не
повернула автомобіль. Тому вимоги
позивача є правомірними.

Також, колегія суддів звертає
увагу на те, що ОСОБА_2 при розгляді
даної справи не надала суду докази
того, що в неї не має іншого автомобіля.

Що стосується того, що
Департамент соціальної політики
Вінницької ОДА не має правових підстав
для подачі даного позову є
безпідставними, так як розпорядженням
голови обласної державної
адміністрації від 29.12.2012 року (а.с.14)
реорганізовано шляхом злиття головне
управління праці та соціального
захисту населення і управління у
справах сім'ї та молоді в Департамент
соціального захисту населення, сім'ї та
молоді облдержадміністрації. А в
подальшому, 27.12.2013 року, розпорядженням
голови облдержадміністрації «Про
внесення змін до розпорядження від
29.12.2012 року» доповнено: «…головне
управління праці та соціального
захисту населення
облдержадміністрації в Департамент
соціальної політики
облдержадміністрації».

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
дослідив і дав оцінку обставинам
справи, надані сторонами докази, і
закон, який необхідно застосувати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 303, 307, 308, 313, 314, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня її
проголошення.

Головуючий: (підпис)
Т.Б. Сало

Судді:
(підпис) Т.О. Денишенко

(підпис) С.С. Колос

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
Т.Б. Сало