справа № 462/9054/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Фрейдун А.М.

за участю представника заявника -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові заяву
ОСОБА_2, поданої в його інтересах
ОСОБА_1, про скасування рішення
Львівського відділення постійно
діючого Третейського суду
«Українського національного комітету
міжнародної торгівельної палати» від
04.03.2009р. у справі № 10-96/09 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи у справі
Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд
-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою, в
якій просить скасувати рішення
Львівського відділення постійно
діючого третейського суду при
«Українському національному комітеті
міжнародної торгівельної палати» від 04
березня 2009 року /справа № 10-96/09
винесеного третейським суддею
Мартином Д.І. за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи у справі Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. про визнання права
спільної часткової власності в рівних
частинах по ? частині кожній на
нежитлові приміщення загальною площею
56,0м.кв., в тому числі приміщення на
першому поверсі: літ.2-9 площею 37,3м.кв. та
літ. 3-1 площею 7,2м.кв., всього площею
44,5м.кв. приміщення в підвалі літерою Х
площею 5,7м.кв. та літерою ІХ площею
5,8м.кв. всього площею 11,5м.кв., які
розміщенні за адресою АДРЕСА_1,
зобов'язання Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» зареєструвати
право власності за позивачем на цей
об'єкт та видати витяг про реєстрацію
права власності. В обґрунтування
заявлених вимог покликається на те, що
є мешканцем і власником АДРЕСА_1, а
оскаржуваним рішенням третейського
суду вирішено його майнові права на
користування прибудинковою
територією, що обмежуються
оскаржуваним рішенням. Зазначив, що
порушено порядок погодження з усіма
власниками та мешканцями квартир
забудови прибудинкової території та
проведення реконструкції та
приєднання приміщень в будинку
АДРЕСА_1. Оскаржуваним рішенням
вирішено спір про перехід права
власності на об'єкт нерухомого майна -
нежитлові приміщення загальною площею
56,0 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 без
наявності зареєстрованих
встановленому законом порядку речових
прав на нього, як на момент укладення
договору 12.11.2008р., так і на час винесення
оскаржуваного третейського рішення
суду. Нежитлові приміщення загальною
площею 56,0м.кв., в які входять приміщення
на першому поверсі: літ.2-9 площею 37,3
м.кв. та літ. 3-1 площею 7,2м.кв., всього
площею 44,5м.кв., приміщення в підвалі
літерою Х площею 5,7 м.кв. та літерою ІХ
площею 5,8м.кв. всього площею 11,5 м.кв., які
розміщенні за адресою АДРЕСА_1
реконструйовані та побудовані
самочинно.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 заяву підтримав,
пояснив, що факт самочинної забудови
прибудинкової території у
внутрішньому дворі буд. АДРЕСА_1 у м.
Львові та незаконної реконструкції
(перепланування) нежитлових приміщень
в буд. АДРЕСА_1 у м. Львові стверджується
відповідними листами органів
місцевого самоврядування та державних
органів, а саме : лист Управління
охорони історичного середовища ЛМР від
07.02.2013р. вих № 04/276, лист Управління
архітектури департаменту
містобудування ЛМР від 12.02.2013р. вих №
2401-3вих-147, лист Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю
Львіської області від 05.02.2013р. вих №
7/13-6-749, лист Управління природних
ресурсів та регулювання земельних
відносин ЛМР від 30.01.2013р. вих. № 4-2403-152
чим стверджується законність вимог
ОСОБА_2 Разом з цим зазначив, що
враховуючи ст. ст. 8,21,22 Конституції
України, положення ст. 6 Конвенції «Про
захист прав людини і основоположних
свобод», ст. ст.3,15 ЦК України, ст.ст.1,3,4
ЦПК України та принцип добровільності
утворення третейського суду,
обов'язковість рішення третейського
суду поширюється лише для сторін
третейської угоди. Відмітив, що
положення ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» щодо неможливості
оскарження рішення третейського суду
(крім випадків, передбачених у ч. 3 цієї
норми) поширюється лише на сторін
третейської угоди і не може
поширюватись на інших осіб, які не є
учасниками третейської угоди і
третейського розгляду, права і
інтереси яких порушено рішенням
третейського суду, прийнятим з
перевищенням наданих йому повноважень
та поза межами його компетенції. Крім
цього долучив копію відповіді
начальника міського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби ЛМУ від 31.10.2013 р., з
якої вбачається, що в архіві відділу
актового запису про смерть складеного
на ОСОБА_5, 20.06.1946 р. за період з 01.01.2013 р.
не виявлено. Просить заяву
задовольнити.

Заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, представник БТІ у
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
час, дату та місце розгляду справи
належним чином через оголошення у
газеті ?Високий замок? від 17-19 січня 2014
року.

Суд, заслухавши представника заявника,
дослідивши матеріли справи, дійшов
висновку, що заява підставна та
підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.2 п.8 та ст.51 п.4 Закону
України «Про третейські суди» - рішення
третейського суду може бути оскаржено
до місцевого загального суду за місцем
розгляду третейським судом.

Відповідно до ст.389-1 ЦПК України
сторони, треті особи, а також особи, які
не брали участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутись до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду
протягом трьох місяців з дня, коли вони
дізналися або повинні були дізнатися
про прийняття рішення третейським
судом.

Судом встановлено, що позивачу стало
відомо про оскаржуване рішення
третейського суду 08.10.2013р. з листа
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради „Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" вих № 5236 від 11.10.2013р.

Ч.2 статті 389-5 ЦПК України передбачено,
що рішення третейського суду може бути
скасовано у разі, якщо третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні норми, які передбачають
підставу для скасування рішення
третейського суду містяться також у ст.
51 Закону України «Про третейські суди».

З рішення Львівського відділення
постійно діючого третейського суду при
«Українському національному комітеті
міжнародної торгівельної палати» від 04
березня 2009 року вбачається, що позивач -
ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4
про визнання права спільної часткової
власності в рівних частинах по ?
частині кожній на нежитлові приміщення
загальною площею 56,0м.кв., які
розміщенні за адресою АДРЕСА_1,
зобов'язання Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» зареєструвати
право власності за позивачем на цей
об'єкт та видати витяг про реєстрацію
права власності. Справу розглянуто у
приміщенні Львівського відділення
постійно діючого третейський суду при
«Українському національному комітеті
міжнародної торгової палати» за
адресою: м. Львів, вул. Стороженка, 30. Під
час розгляду справи третейський суд
встановив, що 12.11.2008 року між сторонами
укладено договір про припинення
зобов'язання за договором позики від
19.10.2006р. за умовами якого позичальники
(ОСОБА_6, ОСОБА_5) зобов'язувалися
передати позикодавцям відступне у
вигляді нежитлових приміщень
загальною площею 56, 0 кв. м. в тому числі
прміщення на першому поверсі: літ.2-9
площею 37,3 м.кв. та літ. 3-1 площею 7,2м.кв.,
всього площею 44,5м.кв., приміщення в
підвалі літерою Х площею 5,7 м.кв. та
літерою ІХ площею 5,8м.кв. всього площею
11,5 м.кв., які розміщенні за адресою
АДРЕСА_1 в зв'язку із чим сторони
погодили, що зобов'язання по договору
позики від 19.10.2006р. припиняються.
Вказані в договорі про припинення
зобов'язання від 12.11.2008р. нежитлові
приміщення сторони передали за актом
прийому - передачі від 12.11.2008р. Також
суд прийшов до висновку, що нежитлових
приміщень загальною площею 56, 0 кв. м. за
адресою АДРЕСА_1 є спільною частковою
власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виходячи з
умов договору про припинення
зобов'язання від 12.11.2008р.

Однак, відповідно до ст. 220 ЦК України
договір про припинення зобов'язання
від 12.11.2008р. є нікчемним, оскільки за
своєю суттю підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно ч.3.ст. 367 ЦК України, договір про
поділ нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, складається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Враховуючи вказане, предмет договору
«Про припинення зобов'язання» від
12.11.2008р. не створює правових наслідків
оскільки є нікчемним.

Зі змісту листа Управління охорони
історичного середовища ЛМР від 07.02.2013р.
вих № 04/276, листа Управління
архітектури департаменту
містобудування ЛМР від 12.02.2013р. вих №
2401-3вих-147, листа Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю
Львіської області від 05.02.2013р. вих №
7/13-6-749, листа Управління природних
ресурсів та регулювання земельних
відносин ЛМР від 30.01.2013р. вих. № 4-2403-152
вбачається, що будівництво і
реконструкція з приєднанням
нежитлових приміщень загальною
площею 56, 0 кв. м. за адресою АДРЕСА_1
проведена самочинно.

У відповідності до ст. 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність»
(редакція від 14.01.2009 р.) будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил
забудови населених пунктів у порядку,
визначеному статтею 24 Закону України
«Про планування і забудову територій».

У відповідності до ст.24 Закону України
«Про планування і забудову територій»
(редакція від 14.01.2009 р.) Дозвіл на
будівництво об'єктів містобудування
фізичні та юридичні особи, які мають
намір здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках,
що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської
міських державних адміністрацій, у
разі делегування їм таких повноважень
відповідними радами, дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування.
Фізичні та юридичні особи,
заінтересовані в здійсненні
будівництва об'єктів містобудування,
подають письмову заяву про надання
дозволу на будівництво до виконавчого
органу відповідної ради або Київської
чи Севастопольської міської державної
адміністрації. До заяви додається
документ, що засвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою. У
разі, якщо замовник (забудовник) не є
власником чи користувачем земельної
ділянки, також подається нотаріально
засвідчена згода власника земельної
ділянки на забудову цієї ділянки, а
якщо ділянка перебуває у користуванні,
- нотаріально засвідчені згоди
власника та користувача земельної
ділянки на її забудову. Перелік інших
документів та матеріалів, необхідних
для отримання дозволу на будівництво,
які додаються до письмової заяви,
порядок їх розгляду визначаються
регіональними та/або місцевими
правилами забудови.

Зі змісту оскаржуваного рішення не
вбачається перевірки третейським
судом права позичальників (ОСОБА_6,
ОСОБА_5) власності чи користування
земельною ділянкою, право власності на
нежитлові приміщення площею 56кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, можливості його
реалізації.

Третя особа по справі - Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради „Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки",
як орган реєстрації прав на нерухоме
майно, не було стороною спору
(позивач/відповідач) у справі №10-96/09, з
усіма наслідками щодо процесуальних
прав і обов'язків сторін.

Третейський суд при прийнятті
оскаржуваного рішення не дав оцінку
тому, що забудова прибудинкової
території у внутрішньому дворі АДРЕСА_1
та впливає на права мешканців і
власників квартир цього будинку в
частині забезпечення озеленення,
влаштування майданчиків, які
призначені для обслуговування
мешканців тільки цього будинку, для
відпочинку, для ігор дітей дошкільного
і молодшого шкільного віку, для занять
фізкультурою.

Разом з цим, третейський суд не мав
підстав і не був вправі своїм рішенням
зобов'язувати третю особу
зареєструвати право власності на
приміщення та видати витяг про
реєстрацію.

Отже, постановляючи 05 лютого 2009 року
рішення по справі № 10-96/09 Постійно
діючий третейський суд, при розгляді
справи не встановив і не дослідив
дійсних обставин справи, які мають
значення для правильного і законного
вирішення спору, невірно застосував
норми матеріального і процесуального
права, вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участі в
справі.

З наведених підстав заява підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.208,209,389-5,389-6 ЦПК України,
ст.ст.8,51 Закону України «Про третейські
суди», суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення від 04 березня 2009 року
Львівського відділення постійно
діючого третейського суду при
Українського національного комітету
міжнародної торгівельної палати
(адреса: м. Львів, вул. Стороженка, 30)
постановленого третейським суддею
Мартином Д.І. у справі № 10-96/09 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», ОСОБА_5, ОСОБА_6 .про
визнання права спільної часткової
власності в рівних частинах по ?
частині кожній на нежитлові приміщення
загальною площею 56,0м.кв., в тому числі
приміщення на першому поверсі: літ.2-9
площею 37,3м.кв. та літ. 3-1 площею 7,2м.кв.,
всього площею 44,5м.кв. приміщення в
підвалі літерою Х площею 5,7м.кв. та
літерою ІХ площею 5,8м.кв. всього площею
11,5м.кв., які розміщенні за адресою
АДРЕСА_1, зобов'язання Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
зареєструвати право власності за
позивачем на цей об'єкт та видати витяг
про реєстрацію права власності
скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
протягом п'яти днів з моменту її
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя: (підпис)

Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя:
Б.М.Гедз