Номер провадження № 22-ц/785/1116/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М. .

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Грубіян Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до КП "Парк культури та
відпочинку ім. Горького", третя особа КП
"Парки Одеси", про стягнення середньої
заробітної плати за час затримки
виконання рішення, про стягнення за
роботу у нічний час, про стягнення
індексу зростання цін, коштів за
невикористану відпустку, зобов»язання
змінити формулювання посади у трудовій
книжці, зобов»язання внести
відповідний запис у трудову книжку,
стягнення коштів на відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 23.05.2013 року, -

встановила:

22.09.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом до КП «Парк
культури та відпочинку ім. Горького», в
подальшому його уточнивши, посилається
на те, шо він до теперішнього часу не
поновлений на посаді охоронця в
будівлі управління КП «Парк культури
та відпочинку ім. Горького» згідно
рішення апеляційного суду Одеської
області від 26.10.2009 року, у зв»язку з чим
просить стягнути середню заробітну
плату за час затримки виконання
рішення за період з 27.09.2009 року по 30.09.2011
року у розмірі 30 195, 37 грн. та моральну
шкоду у розмірі 40 000 грн.

Представники відповідача та третьої
особи позов не визнали.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 23.05.2013 року позов
задоволено частково - стягнуто з КП
«Парк культури та відпочинку ім.
Горького» на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час затримки виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області від 26.11.2009 року за період з
27.11.2009 року по 30.06.2011 рік з урахуванням
індексу зростання цін у розмірі 30 195,37
гривень.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважаючи,
що вищезазначене рішення суду
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить про його скасування.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вищезазначеній нормі закону рішення
суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач з 25.12.2007 року працював в КП
«Парк культури та відпочинку ім.
Горького» на посаді нічного охоронця
будівлі управління підприємства в
режимі праці з 18.00 до 9.00 слідуючого
ранку, на підставі поданої ним та
підписаної директором підприємства
Слободяник С.А відповідної письмової
заяви.

Наказом № 82 від 14.11.2008 року позивача
звільнено з займаної посади у зв'язку з
невиконанням службових обов'язків,
невідповідність останнього займаній
посаді за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси за цивільною справою №2-4237/2009 у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
поновлення на роботі відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.11.2009р. апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 30.06.2009 р. скасовано та ухвалено нове
про поновлення ОСОБА_2 на посаді
охоронця парка КП «Парк культури та
відпочинку ім. Горького», стягнуто з КП
«Парк культури та відпочинку ім.
Горького» на користь ОСОБА_2 середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу у розмірі 9277 гривень та у
відшкодування моральної шкоди 1000
гривень, також стягнено з КП «Парк
культури та відпочинку ім. Горького» у
дохід держави судовий збір в сумі 93 грн.
та витрати на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн.

Позивач неодноразово звертався до
адміністрації КП «Парк культури та
відпочинку ім. Горького» з
відповідними заявами про виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області про поновлення його на посаді
охоронця, проте постійно отримував
відмову.

У зв'язку з цим, 15.01.2010 року на примусове
виконання до Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
надійшов виконавчий документ №2-4237/09,
виданий 14.01.2010 року Малиновським
районним судом м. Одеси про поновлення
позивача на посаді охоронця КП «Парк
культури та відпочинку ім. Горького».

18.01.2010 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
зазначеного документу.

Станом на теперішній час, вищевказаний
виконавчий документ перебуває на
примусовому виконанні та державним
виконавцем проводяться заходи щодо
виконання вимог виконавчого документу.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.04.2011 р. директором КП «Парк культури
та відпочинку ім. Горького» до Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби надана письмова
заява про те, що згідно штатного
розкладу КП «Парк культури та
відпочинку ім. Горького»,
затвердженого відповідними органами,
на підприємстві немає штатної одиниці -
«охоронець» та немає подібної посади,
тому відновити ОСОБА_2 в КП «Парк
культури та відпочинку ім. Горького» не
є можливим /а.с.23-25/.

Таким чином, є встановленим фактом, що
ОСОБА_2 до теперішнього часу не
поновлений на посаді охоронця в будові
управління КП «Парк культури та
відпочинку ім. Горького», незважаючи на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 26.10.2009 року.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України рішення
про поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Таким чином, на думку колегії суддів,
судом першої інстанції вірно
встановлено, що, оскільки
адміністрація КП «Парк культури та
відпочинку ім. Горького» затримує
виконання рішення апеляційного суду
Одеської області від 26.11.2009р., то
позивач має право на виплату
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення.

Однак, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи на його користь 30 195,
37 грн. за час затримки виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області за період з 27.11.2009 року по 30.06.2011
року, суд першої інстанції помилково
стягнув середній заробіток, виходячи
із розрахунку, наданого ОСОБА_2,
оскільки останній виконано справочно,
на підставі усної інформації /а.с.17/.

При цьому, рішенням апеляційного суду
Одеської області від 26 листопада 2009
року встановлено, що середньомісячна
заробітна плата ОСОБА_2 складає 823, 40
грн. Зазначене рішення ніким не
оскаржене та є чинним /а.с.3-9/.

Також судом помилково стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2
зазначену суму за період з 27.11.2009 року
по 30.06.2011 року, оскільки стягнення
підлягає з 27.11.2009 року та по день
звернення позивача до суду - по 22.09.2011
року /21 місяць 26 днів/ у розмірі 17 767, 20
грн. /21 місяць 26 днів х 823, 40 грн./.

Судження суду першої інстанції, що на
користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума
з урахуванням індексу зростання цін, не
заслуговує на увагу, оскільки, варто
враховувати, що сума середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні не вважається
заробітною платою та індексації не
підлягає.

При цьому, судом першої інстанції вірно
вирішено питання про відмову позивачу
у вимозі про зміну формулювання посади
у трудовій книжці з посади «охоронець
парку» на посаду «охоронець будівлі
управління», оскільки, рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26.11.200 року встановлено, що ОСОБА_2
працював на посаді саме охоронця парку.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду апеляційного суду
Одеської області про поновлення на
роботі у розмірі 17 767, 20 грн., а також на
його користь підлягає стягненню, з
урахуванням вимог розумності,
виваженості і справедливості, 2 000 грн.
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки, невиконання відповідачем
рішення суду призвели до моральних
страждань ОСОБА_2, втрати нормальних
життєвих зв»язків, що буде відповідати
вимогам ст.237-1 КЗпП України та п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача на користь держави
судовий збір у розмірі 543, 07 грн., який
складається з витрат, які б підлягали
сплаті при подачі позовної заяви
/177,67грн.+121,80грн./ та витрат, які б
підлягали сплаті при подачі
апеляційної скарги /121,80грн.+121,80грн./.

Керуючись п.2 ч.І ст. 307, п.п. 1, 3, 4 ст. 309, ч. 2
ст. 314 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 травня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до КП «Парк
культури і відпочинку імені Горького»
про стягнення середньої заробітної
плати за час затримки виконання
рішення, про стягнення за роботу у
нічний час, про стягнення індексу
зростання цін, коштів за невикористану
відпустку, зобов»язання змінити
формулювання посади у трудовій книжці,
зобов»язання внести відповідний запис
у трудову книжку, стягнення коштів на
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Парк культури і відпочинку імені
Горького» на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час затримки виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області від 26.11.2009 року за період з
27.11.2009 року по 22.09.2011 року у розмірі 17 767,
20 грн.

Стягнути з Комунального підприємства
«Парк культури і відпочинку імені
Горького» на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.

Стягнути з Комунального підприємства
«Парк культури і відпочинку імені
Горького» на користь держави судовий
збір у розмірі 543,07 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
В.Д.Коротков

А.А.Калараш