АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/1729/2014
Головуючий у 1й інстанції: Галаган В.І.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Кулікової
С.В., Білич І.М.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 12 вересня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
аліментами з урахування пені та
інфляційної складової,-

УСТАНОВИЛА:

18 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за аліментами на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі 59572,83 грн., до складу
якої входить заборгованість з
розрахунком індексу інфляції на
підставі ст.625 ЦК України та пеня
відповідно до ст.196 СК України.

Позовні вимоги обґрунтовує
невиконанням рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 21 листопада
2011 рокузж, яким ухвалено стягувати з
відповідача аліменти у розмірі 20%
заробітку (доходу) на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 15 вересня 2011
року та до повноліття дітей.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 12 вересня 2013 року, з
урахуванням ухвали від 31 жовтня 2013 року
про виправлення описок та арифметичних
помилок, позовні вимоги задоволено
частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за аліментами та
неустойку на загальну суму 35768,88 грн.
вирішено питання щодо судових витрат. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом при вирішення спору неправильно
надано оцінку розрахункам
заборгованості, що складені відділами
ДВС Шевченківського та Дніпровського
районних управлінь юстиції в м.Києві.
Зокрема, судом не ураховано наявність у
боржника двох місць роботи та
відповідно заборгованості за кожним з
них.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що є
добросовісним платником аліментів,
виконавчий лист про стягнення
аліментів на утримання дітей надійшов
за місцем роботи в червні 2012 року.
Посилається на неврахування судом
того, що рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 07 лютого 2012
року з нього також стягуються аліменти
на утримання дружини в розмірі 1/10
частини доходів, і загальний розмір
аліментів становив встановлений ст.128
КЗпП України максимум 50%, що
унеможливлювало стягнення їх в
більшому розмірі та погашення
заборгованості. Посилається також на
те, що судом першої інстанції при
вирішені питання про стягнення
неустойки по сплаті аліментів не
ураховано його матеріального стану, а
саме, 50% відрахування із заробітної
плати, наявності боргового
зобов»язання, по якому ухвалено судове
рішення про його стягнення, фізичного
стану у зв»язку із струсом мозку та
необхідністю придбання ліків,
обов»язку матеріального підтримання
батьків. Зазначає, що позивач свідомо
затягувала пред»явлення виконавчого
листа до виконання, що призвело до
виникнення заборгованості не з його
вини.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали подану ОСОБА_1
апеляційну скаргу та заперечували
проти апеляційної скарги ОСОБА_3

ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну
скаргу та заперечував проти
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 21 листопада 2011 року з
ОСОБА_3 вирішено стягнути аліменти у
розмірі по 20% на кожну дитину із
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 15 вересня 2011 року та до повноліття
дітей, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач на виконання вказаного
рішення аліменти сплачував не в
повному обсязі, у зв»язку із чим
утворилась заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за
аліментами та пені, суд першої
інстанції виходив з даних довідок
Відділів ДВС, повністю стягнувши
заборгованість в розмірі 24343,44 грн. та
7219,56 грн. пені згідно довідки ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві, а також в сумі 3224,12
грн. і 981,76 грн. пені за період з 01
березня 2013 року по 30 червня 2013 року
згідно даних довідки ВДВС
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві, відхиливши
розрахунки позивача. На підставі ч.1 ст.2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» суд першої
інстанції відмовив у стягненні
інфляційної складової боргу.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можне з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину.

Згідно із ч.1 ст.187 цього Кодексу один із
батьків може подати заяву за місцем
виплати пенсії, стипендії про
відрахування аліментів на дитину з
його заробітної плати пенсії,
стипендії у розмірі та на строк, які
визначені у цій заяві.

За положеннями ст.194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред»явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред»явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв»язку з розшуком
платника аліментів або у зв»язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст..187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати,пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Указана норма матеріального права
визначає порядок стягнення аліментів
за виконавчим листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст.187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст.. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» і відповідно до ч.7 цієї
статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

З матеріалів справи убачається, що
відповідач перебуває в трудових
стосунках із ПАТ «Укртелеком» з 03.08.2001
року.

Згідно даних довідки ПАТ «Укртелеком»
№30 від 31.01.202014 року, що за цим місцем
роботи відрахування аліментів на
утримання дітей проводяться із червня
2012 року, при цьому з липня 2013 року
проводяться відрахування в рахунок
погашення заборгованості за
аліментами (том 2 а.с. 38) .

Згідно даних довідки-розрахунку №1509/4
від 22 лютого 2013 року, складеної
державним виконавцем Відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві,
заборгованість по аліментам ОСОБА_3 за
період з 01.09.2011 року станом на 28.02.2013
року складає 24343 грн. 44 коп. (том 1 а.с. 13).

Із вказаного розрахунку убачається, що
фактично заборгованість у визначеному
розмірі виникла з вересня 2011 року по
травень 2012 року за місцем роботи в ПАТ
«Укртелеком».

Окрім того, згідно даних витягів з
наказів Державного університету
інформаційно-комунікаційних
технологій ОСОБА_3 перебував у трудових
стосунках з університетом з 01 вересня
2011 року по 29 червня 2012 року, з 03 вересня
2012 року по 27 червня 2013 року та отримував
відповідний дохід, проте аліментні
зобов»язання з цього джерела не
виконував, у зв»язку із чим утворилась
заборгованість.

Згідно даних довідки-розрахунку №23603
від 05 липня 2013 року, складеної
державним виконавцем Відділу ДВС
Дніпровського РУЮ у м.Києві,
заборгованість за аліментами ОСОБА_3 за
період з 01.09.20011 року по 01.07.2013 року за
вказаним місцем роботи складає 12506 грн.
41 коп. (том 1 а.с. 15).

З огляду на наведені вище правові норми
та ураховуючи, що боржником та
стягувачем позовні вимоги щодо
оспорювання визначеного державним
виконавцем розміру заборгованості на
заявлялись, висновки суду першої про
стягнення заборгованості за
аліментами на підставі судового
рішення є помилковими та такі вимоги
задоволенню не підлягають, а вказана
заборгованість підлягає стягненню
державним виконавцем.

Окрім того, вимоги щодо стягнення
інфляційної складової такої
заборгованості на підставі ст.625 ЦК
України задоволенню не підлягають,
оскільки дана правова норма до спірних
правовідносин не застосовується.

За положеннями ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Згідно із роз»ясненнями, що містяться в
п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст..
196 СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки ( пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилась з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв»язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойки за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст.197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Таким чином, під час розгляду справи
суд повинен установити обставини, з
якими закон пов»язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами про стягнення пені, позивачка
просить урахувати отримання доходу з
двох джерел та стягнути пеню за
прострочення сплати аліментів за
місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» за
період з вересня 2011 року по лютий 2013
року в сумі 10282 грн. 54 коп. та за місцем
роботи в Державному університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій за період з вересня 2011 року
по червень 2013 року в сумі 2261 грн. 86 коп.

З матеріалів справи убачається, що
згідно даних довідки-розрахунку №1509/4
від 22 лютого 2013 року, складеної
державним виконавцем Відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві,
заборгованість за аліментами ОСОБА_3 за
період з 01.09.20011 року по 28.02.2013 року
складає 24343 грн. 44 коп., та остання
фактично виникла у визначеному
розмірі виникла з вересня 2011 року по
травень 2012 року ( том 1 а.с. 13).

Згідно даних довідки-розрахунку №23603
від 05 липня 2013 року, складеної
державним виконавцем Відділу ДВС
Дніпровського РУЮ у м.Києві,
заборгованість за аліментами ОСОБА_3 за
період з 01.09.20011 року по 01.07.2013 року
складає 12506 грн. 41 коп. ( том 1 а.с. 15).

Із даних вказаної довідки також
убачається, що заборгованість за
аліментами нараховувалась згідно
довідки про доходи №333 від 27.06.2013 року
Державного університету
інформаційно-комунікативних
технологій. За період з 01.06.2012 року по
31.08.2012 року боржник не отримував доходу
з вищевказаного університету.

Згідно даних постанови про закінчення
виконавчого провадження ВДВС
Солом»янського РУЮ м.Києва та
розрахунку заборгованості за
аліментами, заборгованість за місцем
роботи у Державному університеті
інформаційно-комунікативних
технологій станом на 01.06.2012 року
становить 5064 грн. 29 коп. ( том 2 а.с. 7,8,10 ).

За змістом ст..196 СК України пеня
нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів.

Відтак, розмір пені, обрахований за
правилами ст.196 СК України за місцем
роботи в ПАТ «Укртелеком» за період,
визначений позивачкою, а саме з
вересня 2011 року по лютий 2013 року,
становить 101444 грн. 20 коп. та за місцем
роботи в Державному університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій за період, визначений
позивачкою, а саме з вересня 2011 року по
червень 2013 року , становить 37097 грн. 90
коп.

Проте, позивачкою вимоги в цій частині
визначені в меншому розмірі,
ураховуючи принцип диспозитивності
цивільного процесу, колегія суддів
дійшла висновку про стягнення

на користь позивачки з відповідача за
місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» за
період з вересня 2011 року по лютий 2013
року пеню в сумі 10282 грн. 54 коп. та за
місцем роботи в Державному
університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій за період з вересня 2011 року
по червень 2013 року пеню в сумі 2261 грн. 86
коп., що відповідає межам заявлених
позовних вимог та узгоджується з
правилами ч. 2 ст.. 196 СК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в тій
частині, що заборгованість за
аліментами виникла не з його вини,
колегією суддів відхиляються.
Відповідач був обізнаний про свій
обов»язок щодо сплати аліментів з усіх
видів доходів, а посилання на те, що
йому невідомо було про ту обставину, що
за місцем роботи в Державному
університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій аліменти не відраховуються,
є неспроможними. Посилання на
обмеження відрахувань під час кожної
виплати заробітної плати 50% заробітної
плати є помилковими, оскільки таке
обмеження не поширюється на стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей та у
цьому випадку встановлено обмеження 70%
відповідно до ст.70 Закону України «Про
виконавче провадження».

Разом з тим, п.9 ч.3 ст. 129 Конституції
України та ст.13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що рішення суду є
обов»язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з»ясування обставин,
що мають значення для справи, порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

З урахуванням наведеного вище,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційних
скарг, скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового про
стягнення з відповідача пені за
прострочення сплати аліментів за
місцем роботи в ПАТ «Укртелеком» за
період з вересня 2011 року по лютий 2013
року в сумі 10282 грн. 54 коп. та за місцем
роботи в Державному університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій за період з вересня 2011 року
по червень 2013 року в сумі 2261 грн. 86 коп.,
а всього 12 544 ( дванадцять тисяч п»ятсот
сорок чотири) грн.. 40 коп.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню 229 грн.. 40 коп. на
відшкодування витрат, пов»язаних з
оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 12 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати
аліментів за місцем роботи в ПАТ
«Укртелеком» за період з вересня 2011
року по лютий 2013 року в сумі 10282 грн. 54
коп. та за місцем роботи в Державному
університеті
інформаційно-комунікаційних
технологій за період з вересня 2011 року
по червень 2013 року в сумі 2261 грн. 86 коп.,
а всього 12 544 ( дванадцять тисяч п»ятсот
сорок чотири) грн.. 40 коп.

В іншій частині заявлених
позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 229 ( двісті двадцять дев»ять )
грн.. 40 коп. на відшкодування витрат,
пов»язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
С.В. Кулікова

І.М.Білич