Справа № 190/290/14-ц
Провадження 2/190/201/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 лютого 2014 року
м. П'ятихатки

П'ятихатський районний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Резніченка
М.С.,

за участю секретаря

судового засідання Москалець
А.В.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

20.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу за договором позики,
обгрунтовуючи вимоги тим, що за
взаємною згодою 04.02.2013 р. він надав
відповідачеві безпроцентну позику у
сумі 24500 грн., оформивши її договором,
згідно якої ОСОБА_3 взяла на себе
зобов'язання повернути позику в сумі 5000
грн. в строк до 28.02.2013 р., а решту 19500 грн.
щомісячними платежами по 1625 грн. в
строк до 31.01.2014 р.. Договором визначили,
що після повернення всієї суми позики,
а також щомісячних платежів він
повинен видавати їй розписки про
одержання грошей. Починаючи з 28.02.2013 р.
відповідач порушує взяті зобов'язання
і не повернула жодної копійки,
ухиляється від повернення позики.
Просить стягнути на його користь 24500
грн. боргу за договором позики, а також
14700 грн. неустойки за порушення
грошового зобов'язання, що передбачено
п.п. в п. 2 Договору, понесені судові
витрати.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені у позові.

Відповідач позов не визнала і пояснила,
що дійсно 04.02.2013 р. уклали Договір
позики, власноручно його підписала,
погодившись з умовами договору, однак
на момент розгляду справи сплатила
ОСОБА_2 21000 грн. і винна йому лише 3500 грн.,
які зобов'язується повернути. Розписок
про повернення сум позики не складали,
інших доказів в підтвердження цього не
має.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку
про задоволення позову з наступних
підстав.

Судом встановлено,
підтверджується наявними у справі
доказами, що 04 лютого 2013 р. ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 уклали Договір позики про те, що
позичальник ОСОБА_3 отримала від
позикодавця ОСОБА_2 у власність гроші в
сумі 24500 грн.. Передачу грошей здійснено
до підписання договору, що засвідчено
сторонами підписами. Договір є
безпроцентним, а остаточний розрахунок
має бути здійснено не пізніше 31 січня
2014 р.. При цьому, повернення 5000 грн.
позичених грошей має бути здійснено
ОСОБА_3 не пізніше 28.02.2013 р., а несплачені
19500 грн. позики повинні передаватися
нею щомісячними платежами по 1625 грн. не
пізніше останнього числа кожного
місяця до 31.01.2014 р.. Позичальник взяла на
себе зобов'язання при неповерненні
повної суми позики своєчасно сплатити 3
% від простроченої суми за кожен день
прострочення платежу. Пунктом 6
Договору передбачено, що після
повернення повної суми боргу
позикодавець видає розписку про
одержання грошей, видаватиме розписки
про одержання щомісячних платежів.
Договір складено адвокатом ОСОБА_4 (а.с.
5-6).

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або ж таку
кількість речей і є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей.

Згідно вимог ст. 1047 цього ж
Кодексу договір позики укладається у
письмові формі, якщо його сума не менш
ніж як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження його
укладення та умов договору може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем грошової
суми або визначеної кількості речей.

У відповідністю зі ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти) у такій самій сумі або
речі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 625 ЦК України передбачає
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання і вказує на те,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК
України якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі.

Виходячи з наведеного суд вважає, що
між сторонами виникли цивільно-правові
відносини і між сторонами 04.02.2013 р.
укладено договір позики, що
підтверджується самим договором та не
спростовується, а підтверджується
відповідачем ОСОБА_3, договірні
зобов'язання відповідачем не виконані.
Причини невиконання таких зобов'язань
правового значення для справи не мають.

Позичальник ОСОБА_3 не скористалася
правом, передбаченим ст. 1051 ЦК України,
і не оспорила у встановленому порядку
договір позики, а договір позики
укладений сторонами у письмовій формі
і рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.
Випадків, що договір був укладений під
впливом обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини відповідачем
у судовому засіданні не наведено.

Вирішуючи вимоги ОСОБА_2 про стягнення
неустойки суд вважає, що стягненню
підлягає запропонована до стягнення
сума 14700 грн. з розрахунку: 24500 грн. (сума
боргу) х 3 % = 735 грн. х 20 (днів, які пройшли
з моменту закінчення строку договору) =
14700 грн., оскільки цей розмір не
перевищує розмір збитків, а інших
обставин, які б мали істотне значення,
ОСОБА_3 не навела.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача на користь ОСОБА_2
понесені ним і підтверджені квитанцією
судові витрати в сумі 392 грн. (а.с. 1).

На підставі ст.ст. 525, 551 ч. 2, 625, 1046,
1047, 1049, 1051 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 24500
(двадцять чотири тисячі п'ятсот)
гривень в рахунок відшкодування боргу
за договором позики, а також 14700
(чотирнадцять тисяч сімсот) гривень
неустойки за порушення грошового
зобов'язання і 392 (триста дев'яносто дві)
гривні сплаченого судового збору на
загальну суму 39592 (тридцять дев'ять
тисяч п'ятсот дев'яносто дві) гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя