Справа № 316/48/14-ц
Провадження № 2/316/191/14
Енергодарський міський суд
у складі головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Енергодар цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору- Енергодарський
міський відділ управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
втративши право користування жилим
Позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою в якій просить, визнати
ОСОБА_3, 1989 року народження таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1, у
зв'язку з відсутністю в ньому більше
року без поважних причин.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Він вже 18 років
розлучений. Від цього шлюбу у нього є
син - ОСОБА_3, який після розлучення
мешкав разом з матір'ю поза межами м.
Енергодар. У 2009 році його син, ОСОБА_3,
приїхав до м. Енергодар та попрохав
його тимчасово зареєструвати у своїй
квартирі, поки він не знайде собі житло
та місце роботи. Позивач погодився та
зареєстрував його. Але проживати в м.
Енергодар відповідач не забажав.
Спочатку він декілька місяців прожив у
батька в квартирі, а потім виїхав. Через
деякий час він знову приїхав до нього,
але вже через декілька місяців, не
сказавши ні слова, знову виїхав з
квартири, забравши свої речі. Останній
раз відповідач був в квартирі
наприкінці березня 2010 року. Проживаючи
в квартирі батька, відповідач ніде не
працював та не виявляв бажання
працювати, вів вільний спосіб життя. Де
знаходиться відповідач на теперішній
час позивачу невідомо. З березня 2010
року і до теперішнього часу ОСОБА_2
свого сина не бачив та не знає де він
знаходиться. На даний час у квартирі
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
за договором, але постійно мешкає лише
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 З березня 2010 року
відповідач втратив намір відноситись
до цієї квартири, як до свого
постійного місця проживання.
Вважає, що відповідач не користується
житлом без поважних причин, оскільки
ніяких перешкод йому щодо проживання в
спірній квартирі не чинилося і не
чиниться. Також, ОСОБА_2 до теперішнього
часу зареєстрований у квартирі, що
призводить до витрачання позивачем
зайвих коштів на утримання квартири.
В судове засідання позивач не з'явився,
через канцелярію суду подав заяву, в
якій позовні вимоги підтримав, просить
справу розглядати у його відсутність,
позов задовольнити в повному обсязі,
постановивши заочне рішення (а.с. 23).
Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовну заяву
підтримала в повному обсязі, просила
позов задовольнити та надала
пояснення, аналогічні викладеним у
Відповідач у судове засідання двічі не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується копіями судових
повісток (а.с. 17. 19, 27), поштовим
конвертом з відповідними відмітками
(а.с. 25, 29), копією аркуша газети з
оголошенням про час та дату розгляду
справи (а.с. 28), заперечень проти позову
або будь-яких клопотань стосовно
заявлених вимог до суду не надсилав.
В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, з
опублікуванням оголошення про виклик,
відповідач вважається повідомленим
про день розгляду справи, у зв'язку з
чим, з урахуванням вимог ст.157 ЦПК
України, та керуючись ст. 224 ЦПК України,
суд, за згодою позивача, ухвалив про
заочний розгляд справи на підставі
Третя особа Енергодарський МВ УДМС
України в Запорізькій області в
судове засідання не з'явилась, надавши
заяву про розгляд справи без участі їх
представника (а.с. 22).
Дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилався позивач, як на підставу
вимог, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, судом
встановлено наступне.
Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 41 Конституції України та
статтею 1 Першого протоколу до
конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року відповідно
до Закону України від 17 липня 1997 року
№475/97 «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини 1950 року та
основоположних свобод, Першого
протоколу та протоколів № 2,4,7, та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, на
власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
України громадяни, які мають у
власності будинок, користуються ним і
мають право розпоряджатися своєю
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, здавати в оренду. Обмеження
чи втручання у право власника можливе
лише з підстав передбачених законом.
Згідно ст. 383 ЦК України - власник має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання своєї
Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
Відповідно ст.155 ЖК України жилі
будинки (квартири), що є у приватній
власності громадян, не може бути в
них вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством .
Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами
сім'ї наймача може бути визнано й інших
осіб, якщо вони постійно проживають
разом з наймачем і ведуть з ним спільне
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням
положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.
Ч.2 ст. 405 ЦК України вказує, що член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цього житла у випадку
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більше одного року, якщо інше не
встановлено угодою між ним і власником
Відповідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права приватної власності чи обмежений
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права
власника житлового будинку, квартири
визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання в право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.
Згідно до Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 р.
реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного столу про місце проживання
або місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно до ст.3 Тимчасового порядку
реєстрації фізичних осіб за місцем
проживання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003 року за № 35 місцем проживання
фізичної особи є місце, де вона
постійно або переважно проживає як
власник житлового будинку (приміщення),
за договором його наймання,
піднаймання, оренди або на інших
підставах, передбачених
Дослідивши матеріали справи, суд
знаходить позовні вимоги
обґрунтованими і такими, які
підлягають задоволенню, оскільки вони
в повному обсязі підтверджуються
наданими документами: свідоцтвом про
право на спадщину (а.с. 6), витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с. 7), технічним паспортом на
квартиру (а.с. 8), довідкою з місця
реєстрації (а.с. 9), копіями квитанцій
про сплату комунальних послуг (а.с. 10-11),
поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6
Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є
знайомою позивача, приблизно один раз
на місяць приходить до нього у гості,
знає про те, що відповідач приїздив до
позивача з наміром працевлаштуватись в
м. Енергодар та проживати, проте вів
аморальний спосіб життя, ніде не
працював. Останній раз відповідач
приїздив в 2010 році на декілька днів,
після цього в квартирі не з'являвся.
Також свідок зазначила на те, що
позивач ніколи не чинив перешкод
відповідачу у користуванні квартирою,
замки на вхідних дверях також не
змінював. Ніяких особистих речей
відповідача в квартирі не має.
Свідок ОСОБА_6, пояснив, що він є сусідом
позивача протягом тривалого часу.
Ніколи особисто відповідача не бачив,
ніяких особистих речей відповідача в
квартирі він також не бачив, свідок
приблизно раз на місяць заходить до
квартири позивача в гості. Також свідок
зазначив на те, що замки на вхідних
дверях позивач не змінював.
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10, 57-60, 169, 209,
212-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору- Енергодарський міський відділ
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про визнання втративши право
користування жилим приміщенням-
задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме,
Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів після отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Енергодарський міський суд
Запорізької області до апеляційного
суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О. О. Наумов