Справа № 2/408/76/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
Біловодський районний суд
Луганської області

в складі : головуючого - судді Ткаченко
О.Д.

при секретарі- Торба Т.Є..

представника відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт. Біловодськ
цивільну справу за позовом гр. ОСОБА_2
до гр. ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики в сумі 10074 гривень та
судових витрат у справі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач гр. ОСОБА_2 , посилаючись на
обставини, викладені в позовній
заяві,та на додані до позову ( вхідний
05.02.2014 року ) документи , а саме на
знаходження в нього на руках та
вказаного ним як оригінал письмового
доказу - розписки просить суд стягнути
з відповідача гр. ОСОБА_3 суму боргу за
договором позики , з яких з усієї суми в
11 тисяч не повернуто 10 тисяч гривень
боргу за договором позики та 74 гривні
як 3% річних .Як стверджує позивач,
всупереч договірним зобов'язанням, у
встановлений в розписці строк
позичальником не повернуто належні
позивачу саме вказані ним грошові
кошти, в результаті чого сума залишку
боргу була обрахована позивачем з
застосуванням 3% річних. З огляду на
вищевикладені в письмовому вигляді
обставини, позивач просить суд
стягнути з відповідача залишок боргу
в розмірі 10тисяч гривень, та 3% річних ,
в тому числі і судові витрати у справі в
розмірі 243,60 гривень. Також позивач
зазначив, що відповідач мабуть подав
скановану ним копію розписки суду,
притому не стверджував, що така копія
будь-коли виготовлялася сторонами. Гр.
ОСОБА_2 в судових дебатах просив суд
взяти до уваги, що борговий документ
він зберігав на робочому столі в
доступному для робітників місці, окрім
того, відповідач мав борги перед ним за
те, що був звільнений за його
ініціативою як позивача за допущені
фактично фінансові порушення, бо під
час звільнення відмовився передати
ввірені йому матеріальні цінності,
тому що частину з них в виді мастил та
окремих видів ГСМ роздав
невстановленим особам. Також позивач
просить суд не брати до уваги пояснення
свідків зі сторони відповідача,
враховуючи їх родинні відносини , про
що відповідач та його свідки не
заперечували.

У судовому засіданні відповідач та
його представник гр. ОСОБА_1 повністю
заперечили позовні вимоги та вказали,
що відповідач гр. ОСОБА_3 в липні 2013
року повернув позивачу всі взяті в
позику за розпискою від 07.11.2012 року
грошові кошти та пред'явили суду
розписку, яка за своєю формою, кольором,
текстом, (окрім вчиненого викреслення
дати 3.01. та слів «не отдал» 1000грн),
повністю ідентична тому екземпляру
розписки, який подав позивач у справі
на попередньому судовому засіданні,
вказавши, що той також подав оригінал
розписки. Відповідач гр. ОСОБА_3
стверджує, що він повернув частину
коштів під час своєї роботи у
відповідача, а залишок в чотири тисячі
гривень віддав на початку липня 2013 року
і витребував у гр. ОСОБА_2 розписку, який
той йому її сам повернув, притому факт
повернення розписки підтвердили
свідки, які допитані судом за
клопотанням представника відповідача
та зі сторони відповідача . При
укладенні договору позики ні він, ні
позивач не виготовляли будь - яких
копій розписки, де міг взятися двійник
розписки, він нічого не знає. З огляду
на наявність розписки в відповідача
його представник та сам відповідач
просять суд в задоволенні позову
повністю відмовити, також взяти до
уваги, що раніше позивач нічого про
нестачу товаро- матеріальних цінностей
суду не повідомляв, а відповідач не мав
і не має такої техніки, яка б дозволила
йому виготовити якісну копію розписку
без відповідних технічних умов.

Вислухавши учасників процесу, свідків
з обох сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до законодавства України
провадження у цивільних та сімейних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення
окремих процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи на принципах
змагальності та диспозитивності і на
підставі доказів, наданих сторонами у
справі та в межах заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором
позики одна сторона ( позикодавець)
передає у власність другій стороні(
позичальнику) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів( суму позики) або таку ж
кількість речей також роду та такої ж
якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей. За діючими
нормами ЦК України в випадку
оспорювання факту отримання або
повернення коштів не можуть бути взяті
до уваги пояснення будь - яких
допитаних в судовому засіданні свідків
, а беруться до уваги тільки письмові
докази , які б свідчили про наявність
чи відсутність боргу відповідача
перед позивачем на час розгляду
справи.

Виходячи з наявності двох однакових за
змістом та формою документів, але
перший з яких як поданий позивачем та
який містить закреслення дати та
тексту червоною кулькою, що зроблено
самим позивачем, як він стверджує в
судовому засіданні, та з находження
аналогічного документа від
відповідача, але без сторнування
надпису (дати 3.01. та слів «не отдал»
1000грн),суд приходить до висновку, що
відповідач дійсно повернув грошові
кошти позивачу у справі, та отримав
назад від позивача розписку, в якій не
було ще вчинено закреслення червоною
кулькою тексту, тобто суд вважає
розписку на зворотній частині а. с. 15
двійником розписки, який мав у себе
відповідач з 2013 року, і до такого
висновку суд приходить з тих підстав,
що така майстерна копія не могла бути
виготовленою відповідачем якимось
чином , окрім отримання спірної
розписки від позивача, та сам позивач
вже в наступному вчинив сторнування(
тобто викреслення) нижчої частини
тексту боргового документа. Таким
чином, позичальник повернув всі кошти
позивачу у справі і він не може вдруге
бути притягнутим до цивільно - правової
відповідальності за цим позовом, а
питання схоронності боргових
документів на підвідомчому позивачу
приватному підприємстві не входять в
компетенцію відповідача у справі. При
винесенні рішення суд приходить до
такого висновку, також виходячи з того,
що хоч жодна із сторін не заявила
клопотання про проведення експертизи,
але вважає, що наявність ідентичного
боргового документа( фактично двійника
на а.с. 31) саме в відповідача , в якому
навіть відсутнє прізвище, ім'я чи інші
ідентифікуючі особу позикодавця
ознаки , то відповідач гр. ОСОБА_3 не є
боржником позивача на час розгляду
справи .

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60, 81, 88, 212-215, ,294 ЦПК України,ст.
1046,1047,1051 ЦК України ,ст. 61 Конституції
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову гр. ОСОБА_2
повністю відмовити за його
безпідставністю, поклавши всі судові
витрати у справі на позивача.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя :
О.Д.Ткаченко