Номер провадження № 22-ц/785/2285/14
Головуючий у першій інстанції Жигулін
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - виконавчий комітет
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, як орган опіки та піклування,
за участю Ізмаїльського міжрайонного
прокурора, про позбавлення
батьківських прав, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 04 грудня 2013 року,

встановила:

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 04.12.13 р. (а. с. 180 - 180 зворотна сторона)
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення її позову. Посилається на
те, що рішення ухвалено при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з грубим порушенням
норм матеріального (ст. 164 СК України) та
процесуального (ст. ст. 60, 61, 213 ЦПК
України) права: - відповідач з 2001 р. не
бере участі у вихованні дитини, не
провідує сина, не цікавиться його
станом здоров'я, його успіхами в
навчанні, морально та матеріально не
підтримує дитину; - вона надала суду
належні та допустимі докази на
підтвердження свої доводів, які суд
безпідставно не взяв до уваги. Дитина
також вважає необхідним позбавлення
відповідача батьківський прав; -
висновок органу опіки та піклування
щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_5
батьківський прав є необґрунтованим.
Пояснення дитини, які є в акті,
неправильно витлумачені; - вона
наполягала на особисту явку в судове
засідання відповідача, суд
безпідставно відмовив в цьому.
Відповідач не надав належних доказів
щодо виконання батьківських
обов'язків.

Апелянт в судовому засіданні
підтримала доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор в судовому засіданні вважав
необхідним апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Послався на те, що матеріали
справи не містять доказів для
застосування відносно відповідача
такого крайнього заходу як позбавлення
батьківський прав.

ОСОБА_5 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Заяв та клопотань суду не надав.

Служба у справах дітей Ізмаїльської
міської ради, як орган який
безпосередньо веде справи та координує
діяльність стосовно дітей, направив
суду заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника. Вважають
рішення суду першої інстанції
законним, обґрунтованим та таким, що
відповідає інтересам дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
думку прокурора, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити за таких
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що підстави
для застосування відповідача такого
крайнього заходу як позбавлення
батьківських прав відсутні (а. с. 180
зворотна сторона).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову. Вказаний
висновок суду відповідає обставинам
справи, вимогам діючого законодавства
України (ст. 164 СК України, ст. ст. 60, 61, 179,
213 ЦПК України).

Апелянт не надала суду доказів, які б
спростовували вищевказані висновки
суду першої інстанції.

Між сторонами виникли
правовідносини щодо здійснення
батьківських прав та виконання
батьківських обов'язків щодо виховання
та утримання дитини..

За правилами, передбаченими ст. ст. 155,
164 СК України, здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом. Батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він,
зокрема, ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.07 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», з
подальшими змінами та доповненнями,
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав.

Судом правильно встановлено, що
підстави для застосування такого
крайнього заходу як позбавлення
батьківських прав відсутні. Батько
створив іншу сім'ю, в якій є малолітня
дитина. Він тимчасово не працював, з
01.09.13 р. працевлаштувався. Відомостей
про те, що відповідач є постійним
правопорушником, хронічним
алкоголіком або наркоманом, жорстко
поводить себе відносно сина,
економічного або психічного
насильства над сином матеріали справи
не містять.

Доводи апелянта про те, що
відповідач з 2001 р. не бере участі у
вихованні дитини, не провідує її, не
цікавиться станом здоров'я сина, його
успіхами в навчанні, морально та
матеріально не підтримує дитину
спростовуються наявними у справі
світлинами (а. с. 94, 95, 149), відповідно до
яких батько протягом вказаного
позивачкою терміну навпаки
зустрічався з сином, проводив з ним
деякий час разом. Відповідно до
постанови Ізмаїльського міського суду
Одеської області від 10.09.01 р. з
відповідача на користь позивачки
стягуються аліменти на утримання сина
ОСОБА_6, у розмірі ? частини від
заробітку щомісячно (а. с. 11 - 17, 54 - 57, 139).

Щодо однобічності дослідження
доказів, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції надав оцінку наданим
як позивачкою, так і відповідачем
доказам з врахуванням їх належності,
допустимості і достовірності, з
врахуванням їх достатності та
взаємного зв'язку в їх сукупності. При
цьому думка дитини не є вирішальною для
прийняття судом рішення.

Висновок органу опіки та піклування
щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_5
батьківський прав є обґрунтованим.
Пояснення дитини, в акті відсутні. Тому
довід про перекручування в акті
пояснень дитини є безпідставним.

Неявка в судове засідання
відповідача не призвела до
неправильного вирішення справи (ч. 2 ст.
308 ЦПК України). Питання щодо ненадання
батьком згоди на виїзд дитини за межі
України може бути вирішено судом за
відповідною заявою матері.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин, вірно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про позбавлення батьківських прав.
Рішення суду є справедливим, законним
та обґрунтованим. Підстави для його
скасування, зміни в межах доводів
апеляційної скарги ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. А. Гірняк

М. В. Процик