Справа № 0538/7444/2012
Провадження № 6/265/56/14
У Х В А Л А

14 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі - Ковальовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1, у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

11 лютого 2014 року до суду
звернувся державний виконавець з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Маріупольського
управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2/0538/2469/12
виданий 11.10.2012р. Орджонікідзевським
районним судом м. Маріуполя, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на її утримання у розмірі 1/4ч.
всіх видів заробітку, щомісячно,
починаючи з 27.08.2012р. і до закінчення
навчання, до 30.06.2014р., але не пізніше
досягнення нею 23-х років. 15.11.2013р. у
відношенні боржника на підставі
ст.ст.3,18,20,24 Закону України «Про
виконавче провадження» відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду. 26.11.2013р. боржник
з'явився до відділу та надав пояснення
щодо несплати аліментів. Аліменти не
сплачує в зв'язку і тим, що на даний час
є безробітним. Зі ст.164 КК боржник
ознайомлений. Згідно інформації
наданої ДПС Укріїни боржник доходів не
отримує, зареєстровані відкриті
рахунки в установах банку відсутні.
Автомототранспотних засобів за
боржником не зареєстровано - відповідь
№9/4-1986 від 18.12.2013р. з Центру №1 УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області.
Заборгованість по аліментам станом на
30.01.2014р. складає 7072,20грн. Станом на
30.01.2014р. боржником не вчинено дій
направлених на виконання рішення суду,
що свідчить про умисне його
невиконання. На підставі викладеного,
посилаючись на норми законодавства,
просить суд розглянути подання та
винести ухвалу, якою встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_1 за межі України до
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями)
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, у разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
ним зобов'язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

За таких підстав, суд вважає, що
подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань є не
обґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити, оскільки свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
гарантується Конституцією України.
Крім, того у справі відсутні будь-які
докази про наявність або відсутність у
ОСОБА_1 паспорта - громадянина України.
Не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника,
ОСОБА_1, - відмовити.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з дня
отримання її копії може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя