Справа № 361/8603/13-ц
Головуючий у І інстанції Шинкар
А.О.Провадження № 22-ц/780/385/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 07 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на земельну ділянку. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 04 травня
2011 року між ним та відповідачем
фактично укладено договір купівлі-
продажу земельної ділянки, що
підтверджується розпискою, згідно якої
відповідач отримав від позивача
20 000 грн. в рахунок оплати за
земельну ділянку площею 0,060 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належить відповідачу на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю виданого 10.09.1999 року.

Позивач вказував, що ОСОБА_3
зобов'язався самостійно скласти
договір купівлі-продажу земельної
ділянки та вчинити всі необхідні дії,
що стосуються посвідчення даного
договору у нотаріуса та понести
витрати пов'язані з його нотаріальним
посвідченням до 30.05.2011 року.

Позивач вважав, що сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору та
відбулося часткове виконання договору
по передачі та отриманню коштів, а
відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу.

Позивач просив, визнати дійсним,
укладений 04.05.2011 року між ним та
відповідачем договір купівлі- продажу
вищевказаної земельної ділянки площею
0,060 га та визнати за ним право власності
на цю земельну ділянку.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2013 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. В
апеляційній скарзі посилалась на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушення норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 04.05.2011 року,
відповідач отримав від позивача
20 000 грн. в рахунок оплати за
земельну ділянку площею 0,060 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належить відповідачу на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю виданого 10.09.1999 року.
(а.с.6).

Відповідно до розписки відповідач
зобов'язався самостійно скласти
договір купівлі- продажу земельної
ділянки та вчинити всі необхідні дії,
що стосуються посвідчення даного
договору у нотаріуса та понести
витрати пов'язані з його нотаріальним
посвідченням до 30.05.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Згідно із роз'яснень, викладених у п.13
Постанови Пленуму Верховного суду
України, № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Згідно ст. 657 ЦК України (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог, оскільки позивачем не
надано належних доказів, які б
підтверджували, що відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення договору і така можливість
втрачена, тому підстави для
застосування ч.2 ст. 220 ЦК України
відсутні.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, в якій ставиться
питання про ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог,
колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обгрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303 ,307, 308, 313-315, 317,319, ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: