Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року,

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року.

Як убачається зі змісту поданої заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт його, ОСОБА_1, постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В той же час, перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до Конституції України та Закону України «Про громадянство» іноземці та особи без громадянства можуть набути громадянства України (натуралізуватись).

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» (розділ ІІ) та Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджених Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року, зі змінами внесеними Указом Президента України від 27 червня 2006 року №588 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі по тексту Порядок).

Службу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб становлять територіальні органи - управління (відділи) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, підрозділи - відділи (сектори) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь, відділів МВС, пункти тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, керівним органом якої є Департамент. Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб є урядовим органом, що функціонує у системі МВС, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові внутрішніх справ.

Згідно статті 26 Закону України «Про громадянство» визначено, що оскарження рішень з питань громадянства, прийняті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства, Міністерством закордонних справ України та їх органами, можуть бути оскаржені у вставленому законом порядку до суду.

Таким чином, законодавством України передбачений інший порядок для вставлення фактів, які можуть бути наслідком надання заявнику громадянства України , а у разі незгоди заявника з рішенням органу, що уповноважений розглядати заяви про набуття громадянства України, останнє може бути оскаржене до суду.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" встановлений порядок оформлення набуття громадянства України, а вирішення зазначеного питання віднесено до компетентних органів державної влади, до яких заінтересовані особи подають перелічені у відповідних пунктах Порядку документи на підтвердження певних обставин, а за наявності рішення органу, що уповноважений розглядати заяви про набуття громадянства України, останнє може бути оскаржене до суду, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, тому відступні підстави для розгляду даного питання в порядку, який визначений Главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Цивільного процесуального кодексу України, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до положень п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Однак, вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суддя не вирішує питання про повернення судового збору, оскільки при звернені до суду заявником не надано докази, які мали підтвердити сплату судового бору, що підтверджується Актом №160 від 13.10.2014 року, який складено працівниками канцелярії суду, що під час розкриття конверту, надісланого від ОСОБА_1, відсутній доказ сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст. 256, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, Управління ДМС у Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я