Справа № 220/2026/13-ц
Провадження № 2/220/55/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.03.2014 року
Великоновосілківський районний суд
Донецької області в складі:

головуючого - судді Дрюка П.М.

при секретарі
Кірпічніковій Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Велика
Новосілка Донецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу за договором позики у розмірі 4100
грн., а також три відсотки річних від
суми боргу в розмірі 241,60 грн. та судових
витрат у розмірі 229,41 грн. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 29.12.2010 р. він
позичив відповідачу суму у розмірі 4100
грн., строком до 31 грудня 2011 року, про
що відповідач написав розписку. Однак
у встановлений термін та до
теперішнього часу відповідач грошей
не повернув, що змушує його звертатися
до суду.

В судове засідання позивач не з'явився,
будучи належним чином оповіщеним про
день та час розгляду справи. Подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримав
в повному обсязі. Не заперечував проти
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи,
причини неявки суду не повідомив,
жодних клопотань до суду не подавав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобовязується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики на суму, що не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, укладається в письмовій
формі.

Згідно вимог ст.ст. 1049-1050 ЦК України
позичальник зобовязаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, визначеному договором.

В судовому засіданні встановлено, що 29
грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір позики, відповідно до якого
позивач позичив грошові кошти у
розмірі 4100 грн. відповідачу, що
підтверджується власноручно написаною
відповідачем розпискою, відповідно до
якої він зобов'язався повернути
грошові кошти до 31 грудня 2011 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобовязана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Факт передачі грошових коштів 29.12.2010
року в розмірі 4100 грн. підтверджується
написаною відповідачем розпискою.

Доказів на підтвердження повернення
суми боргу відповідачем у встановлений
строк або до теперішнього часу суду не
надано.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, відповідач повинен сплатити
відповідачу 3% річних від простроченої
суми - 4100 грн., що складає 241,60 грн.

На підставі зазначеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, у
зв'язку з чим суд стягує грошову суму,
визначену в договорі позики.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі
задоволення позовних вимог підлягають
і задоволенню вимоги щодо понесених
позивачем документально підтверджених
витрат.

З урахуванням викладеного, суд
задовольняє позовні вимоги та стягує з
відповідача на користь позивача
понесені витрати, які документально
підтверджені, про оплату судового
збору у розмірі 229,41 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 56, 79, 84, 169,212-215,218,
224-226 ЦПК України,ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050
ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики в
розмірі 4100 грн., три відсотки річних від
простроченої суми в розмірі 241,60 грн., а
також понесені позивачем витрати по
оплаті судового збору в розмірі 229,41
грн., а всього 4571 (чотири тисячі п'ятсот
сімдесят одну) грн. 01 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
П.М. Дрюк