Справа № 186/1094/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

при секретарі Лиман Н.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

представника органу опіки та піклування виконкому Першотравенської міської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Першотравенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство, Першотравенське УЕГХ ПАТ "Дніпропетровськгаз", Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"" про розподіл фінансово-особового рахунку по сплаті за житлово-комунальні послуги та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5, третя особа Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство про розподіл фінансово-особового рахунку по сплаті за житлово-комунальні послуги.

19 листопада 2013 року та 27 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи Першотравенське МЖКП, Першотравенське УЕГХ ПАО "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Енергопостачальної компанії "Дніпрообленерго"" про розподіл фінансово-особового рахунку по сплаті за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначила, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, як член сімї власника жилого приміщення. Також у вказаній квартирі зареєстровані власник житла - ОСОБА_2 та син позивачки - ОСОБА_5 Вона не може порозумітися з відповідачами по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги.

Так, вона систематично надавала кошти відповідачу ОСОБА_2 на сплату своєї частки за спожиті житлово-комунальні послуги, але вона зазначені обставини не визнає та періодично звертається до суду з позовними заявами про стягнення з неї цих витрат.

В звязку тим, що в судових засіданнях вона не має змоги довести сплату своєї частки за спожиті житлово-комунальні послуги, оскільки кошти надавала без розписок, за рішенням суду з неї стягуються кошти за спожиті житлово-комунальні послуги на користь ОСОБА_2, вона фактично переплачує їх у подвійному розмірі. В звязку з цим вона вважає за доцільне розподілити фінансово-особові рахунки між всіма повнолітніми особами, які зареєстровані за вказаною адресою. Свої позивні вимоги обґрунтовує «Правилами користування приміщенням житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, пункт 10 яких передбачає, що мешканці квартири, в якій проживає двоє і більше співвласників розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі, коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг, плата розподіляється. Просить суд розподілити фінансово-особові рахунки із сплати за комунальні послуги між нею та відповідачами в рівних частках.

17 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 1287 від 08 грудня 1993 року. В зазначеній квартирі окрім неї, згідно виписки з фінансово - особового рахунку, зареєстровані її донька - відповідачка по справі, повнолітній син відповідачки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також в квартирі мешкає разом з відповідачкою її неповнолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_6 забезпечений житлом, зареєстрований в трикімнатній квартирі по вул. Верхня, 17/57 в м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, за місцем проживання свого батька ОСОБА_7, що підтверджується випискою з фінансово-особового рахунку від 11 квітня 2013 року.

На протязі тривалого часу, майже 10 років з моменту реєстрації в її квартирі, відповідачка участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не сплачує, створює антисанітарні умови в квартирі, вчиняє свари та скандали, що призводить до тяжкої психологічної ситуації, неможливості сумісного проживання.

Вона - пенсіонер з 1982 року, ветеран праці, за станом свого здоров'я знаходиться на диспансерному обліку в Першотравенскій міській лікарні /на теперішній час КЗ « Центр первинної медико - санітарної допомоги»/ з діагнозом: ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, церебросклероз, розповсюджений остеохондроз, за станом свого здоров'я потребує постійного медикаментозного лікування, що підтверджується довідкою КЗ «ЦПМСД» від 31 травня 2013 року.

Всі комунальні послуги вона сплачує сама, ОСОБА_1 не сплачує комунальні послуги. Дані обставини встановлені рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2012 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на її користь 2 710,20 грн. в рахунок відшкодування коштів, сплачених за комунальні послуги за період з 01 січня 2009 року по 01 січня 2012 року в межах трирічної давності. Після даного рішення суду відповідачка знову не сплачувала за комунальні послуги.

13 вересня 2012 року Першотравенський МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області виніс постанову, якою встановлено, що ОСОБА_1 на протязі двох місяців за місцем проживання вчиняє сварки, ображає брутально та лізе битися. В постанові вказано, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, що виражається у вчинені дій психологічного характеру, в наслідок чого завдана шкода психічному здоров'ю потерпілого.

Згідно відповіді Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17 вересня 2012 року, стосовно ОСОБА_1 за даним фактом складено адміністративний матеріал по ст. 173 -2 КУпАП, який направлено до суду.

Після вчинення скандалів, сварок, погроз на її адресу з боку ОСОБА_1, у неї погіршується стан здоров'я, вона викликає швидку допомогу, підвищується артеріальний тиск, загострюється хвороба серця.

Так, згідно супровідного листка швидкої допомоги, їй двічі надавалась медична допомога: 16 листопада 2012 року, згідно сигнального листка дільничному лікарю від 02 червня 2013 року та від 05 червня 2013 року.

Погіршення стану здоров'я сталось в зв'язку неправомірною поведінкою ОСОБА_1 На даний час в провадженні суду знаходиться справа за її позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат за комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 лютого 2013 року, з даного приводу вона постійно вчиняє проти неї протиправні дії, створює складну психологічну ситуацію, навіть відверто їй погрожує смертю.

06 червня 2013 року за даним фактом вона звернулась до Першотравенського МВ з заявою про прийняття заходів до ОСОБА_1, яка їй постійно погрожує фізичною розправою.

Згідно відповіді Першотравенського МВ від 14 червня 2013 року, її заява зареєстрована, внесена до ЄРДР за номером 000480 за ч. 1 ст. 129 КК України, на даний час досудове розслідування проводиться.

Вона переживає за своє життя після таких погроз з боку ОСОБА_1 Дані погрози вже тривають значний час, з грудня 2011 року.

ОСОБА_1 має право на житло по вул. Верхня 17/57 в м. Першотравенськ, де зареєстрований ОСОБА_7, з яким вона перебуває у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, та її син ОСОБА_6 Вказана квартира придатна для проживання, але ОСОБА_1 на її пропозиції залишити її на старість у спокої, перейти жити до свого чоловіка, який забезпечений житлом та де забезпечений житлом її син, ніяк не реагує. Натомість створює таку ситуацію, щоб скоріше довести її до смерті.

ОСОБА_1 систематично порушує правила сумісного проживання в квартирі, що робить неможливим проживання разом з нею в одній квартирі, попередження з боку міліції не дали ніяких результатів, ОСОБА_1 не бажає змінити свою поведінку.

На підставі статей 156 та 116 Житлового Кодексу України просить виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечувала, пояснила суду, що в суперечках та конфліктах винна її мати - ОСОБА_2, саме вона робить не можливим проживання разом з нею в одній квартирі, зазначила, що іншого житла вона не має, просить суд відмовити в позові про її виселення.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2, в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволені первісного позову з тих підстав, що діючим законодавством не передбачений порядок розподілу фінансових рахунків за плату комунальних послуг у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності, між власником квартири та членами його сім`ї.

Свої позивні вимоги за зустрічним позовом підтримала, просить суд їх задовольнити та виселити ОСОБА_1 з належної їй квартири, так як остання систематично порушує правила сумісного проживання в квартирі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти первісного позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволені з тих підстав, що позовні вимоги безпідставні. Зустрічний позов просила задовільни та винести рішення про виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи Першотравенського міського житлово-комунального підприємства в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник третьої особи Першотравенського УЕГХ ПАТ "Дніпропетровськгаз" в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та письмові заперечення в яких просить суд відмовити в задоволені первісного позову за необґрунтованістю.

Представник третьої особи ВАТ "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго"" в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник органу опіки та піклування виконкому Першотравенської міської ради проти зустрічного позову про виселення ОСОБА_1 заперечувала, зазначила що разом ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_3 фактично проживає її малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідок ОСОБА_8, пояснила суду, що не одноразово була свідком того, як ОСОБА_2 ображала та погрожувала своїй доньці ОСОБА_1 та її дитині. Вона сама радила звертатися з приводу цих погроз до міліції. Ще як ОСОБА_1 була вагітною, ОСОБА_2 погрожувала, що розріже їй живіт. В них неприязні стосунки, але вона не знає, з якого приводу, але відповідачка ОСОБА_2 неодноразово говорила, що треба вигнати ОСОБА_1. Підтвердила факт, що відповідачка погрожує та ображає позивачку ОСОБА_1 З 2001 по 2010 роки вона працювала заступником директора Першотравенського гірничого ліцею, де працює і позивачка ОСОБА_1 Вона не зверталася з заявою до керівництва та профкому про надання їй іншого житлового приміщення. Вона квартиру продала, з якої причини сказати не може. Приблизно років два з половиною - три тому, була в квартирі де мешкає ОСОБА_1, бачила там бардак, одяг у вузлах, не було шафи.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона цю сім`ю знає з 1998 року та часто бувала в їх квартирі. В тому році вона їздила до своїх батьків, а ОСОБА_1 на цей час /більше 10 днів/ проживала в її квартирі. На скільки їй відомо, з ОСОБА_7, вона давно не проживає. ОСОБА_1 дуже часто дзвонить їй і розповідає про погрози матері ОСОБА_2 Приблизно рік тому, вона заходила в спірну квартиру де проживає ОСОБА_1, та бачила в яких умовах вона проживає. Кімната у ОСОБА_1 маленька, на кухні не сильно чисто, навіть речі вона попрати не може, принось речі прати до ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_2 він знайомий з осені 2012 року, разом з ОСОБА_11 неодноразово допомагав їй по господарству. За цей час він не разу не бачив ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що буває в будинку, де мешкає ОСОБА_2, разом зі своєю донькою та онуком. ОСОБА_2 неодноразово скаржилася йому, що її донька ОСОБА_1 їй погрожує, але він нічого не міг зробити, вислухав її і все. В будинку безлад, там, де проживає ОСОБА_2 та її онук - порядок у кімнатах, а у ОСОБА_1 в кімнаті бардак. ОСОБА_1 матері по господарству нічим не допомагає.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову та зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 1287від 08 грудня 1993 року.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі в якості члена сім`ї власника житлової квартири, відповідно до виписки з фінансово особового рахунку № 48 від 11 квітня 2013 року.

За таких обставин посилання ОСОБА_1 на «Правила користування приміщенням житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 пункт 10 яких передбачає, що мешканці квартири, в якій проживає двоє і більше співвласників розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг, є не обґрунтованими, тому що вона не являється співвласником АДРЕСА_5.

До правовідносин, що склалися між сторонами не застосовуються норми статті 104 ЖК України відповідно до якої члену сім`ї наймача житлового приміщення в будинках державного та комунального житлового фонду за певних умов надається право вимагати укладення з ним окремого договору найму та глави 26 ЦК України відповідно до якої співвласник майна має право на встановлення порядку користування спільним майном або виділення своєї частки в натурі.

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_1 до власника житла - ОСОБА_2 про розподіл фінансово-особового рахунку по сплаті за житлово-комунальні послуги задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, суд виходить з наступного:

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої позивні вимоги, просить суд виселити ОСОБА_1 з належної їй на праві приватної власності квартири, на підставі статей 156 та 116 Житлового Кодексу України, а саме : у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 систематично порушує правила сумісного проживання в квартирі, що робить неможливим проживання разом з нею в одній квартирі.

Відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до постанов Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 0430/2318/2012 від 01 жовтня 2012 року та № 0430/2317/2012 від 04 жовтня 2012 року обидві сторони по цій справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були притягнуті до відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за насильство в сім`ї. Як встановлено судом, 03 вересня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи в збудженому стані, висловлювались на адресу один одного нецензурною лайкою та штовхали одна одну, чим вчинили насильство в сім`ї.

За таких умов вбачається наявність спільної вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у сварці, що відбулася між ними 03 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивач за зустрічним позовом, звертаючись до суду з вимогою до ОСОБА_1 про її виселення, не зазначає доказів, які б свідчили про саме систематичне порушення правил співжиття, а також підтверджували б факт вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, докази про застосування до неї заходів попередження або громадського впливу, окрім постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 0430/2318/2012 від 01 жовтня 2012 року, відсутні. Отже, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак систематичного порушення правил співжиття, а також, що заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Крім того, у відповідність ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

У відповідність ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Матеріалами справи та поясненнями сторін та свідків підтверджується, що разом із позивачкою ОСОБА_1 у спірній квартирі мешкає її неповнолітній син ОСОБА_6, тому,враховуючи вищевикладене та інтереси неповнолітньої дитини, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 169, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 116, 156, 157 Житлового Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство, Першотравенське УЕГХ ПАТ "Дніпропетровськгаз", Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" " про розподіл фінансово-особових рахунків по сплаті за житлово-комунальні послуги: вивезення твердих побутових відходів, спожитий природний газ, спожиту електроенергію, водопостачання та водовідведення між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках за адресою: квартира АДРЕСА_6 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення: квартири АДРЕСА_6 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_13