Номер провадження № 22-ц/785/1108/14
Головуючий у першій інстанції Панчук
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш
А.А.

з участю секретаря Грубіян А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "Правекс Банк" до відділу
державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області, третя особа
ОСОБА_2 про звільнення заставленого
майна з-під арешту за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, як особи, яка вважає, що
її права порушені на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 11 березня 2013 року,
-

встановила:

23.10.2012 року представник ПАТ КБ
"Правекс Банк" звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до договору застави
транспортного засобу від 28.05.2008 року
передано в заставу автомобіль марки
КІА модель SORENTO рік випуску 2008 року,
який належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 та знаходиться в
заставі ПАТ «Правекс банк».

Вважаючи, що першим стягувачем в черзі
стягнення заборгованості на
заставлене майно є ПАТ КБ «Приват Банк»
та він користується вищим пріоритетом
на право звернення на предмет
обятження яким є заставлене майно у
вигляді зазначеного автомобіля,
просять позов задовольнити.

Представник ВДВС
Роздільнянського РУЮ позов не визнав.

Рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від 11
березня 2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, як особа,
яка вважає, що її права порушені,
вважаючи, що вищезазначене рішення
суду постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить про його скасування.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність i обґрунтованість
рішення суду першої iнстанцiї та
доводiв апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за необхідне її
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вищезазначеній нормі закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Правекс Банк» та звільняючи
заставлене майно - транспортний засіб
КІА модель SORENTO, 2008 року випуску, з-під
арешту, суд першої інстанції виходив з
того, що рухоме майно на яке постановою
державного виконавця накладено арешт
перебуває у заставі за договором який
укладався між ПАТ «Правекс Банк» та
ОСОБА_2 і накладенням арешту
порушуються права позивача, як
заставодержателя, тому у відповідності
до ст.54 Закону України «Про виконавче
провадження» є підстави для зняття
арешту накладеного державним
виконавцем.

Колегія суддів не може погодитись з
думкою суду першої інстанції та вважає
її помилковою з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до договору застави
транспортного засобу від 28.05.2008 року, в
якості застави передано автомобіль
марки КІА модель SORENTO, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належний
на праві власності ОСОБА_2

При цьому, рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від 12
липня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики задоволено частково - стягнуто
борг в сумі 70 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 листопада 2011 апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково,
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 12 липня 2011
року в частині відмови в позові ОСОБА_3
про стягнення процентів та трьох
відсотків річних за користування
коштами скасовано, в цій частині
ухвалено нове рішення, яким стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відсотки на
суму 195 000 грн. та 3% річних від
простроченої суми, що складає 6 625 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

28 грудня 2011 року старшим державним
виконавцем ВДВС Роздільнянського РУЮ
Одеської області Чумаком А.О. винесені
постанови про відкриття виконавчих
проваджень та накладено арешт на
автомобіль КІА модель SORENTO, 2008 року
випуску та надано боржнику ОСОБА_2
строк для добровільного виконання 4
січня 2012 року.

ОСОБА_2 вказані вимоги не виконала.

Також 04 січня 2012 року старшим державним
виконавцем ВДВС Роздільнянського РУЮ
Одеської області Чумаком A O. складений
акт опису й арешту майна боржника
автомобіля СHERY AMULET А15, д/н НОМЕР_2.

Вирішуючи справу по суті, судом першої
інстанції не враховано, що ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутись до суду з
позовом про визнання права власності
на майно і про зняття з нього арешту.

Тобто, передбачено зняття арешту з
майна за заявою особи, якій належить
спірне майно.

Тоді, як з матеріалів справи
вбачається, що зазначений автомобіль
на праві власності належить ОСОБА_2,
позивач не є володільцем майна,
позовних вимог про визнання права
власності на спірне майно не заявляв.

Таким чином правовідносини, які
виникли між сторонами урегульовано
Законом України «Про заставу» та
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» та правових підстав для
задоволенні позовних вимог про
звільнення з майна з-під арешту не має.

Що ж до заперечень проти арешту (опису)
майна, які не пов'язані зі спором про
право на це майно, а стосуються
порушень вимог виконавчого
провадження з боку органів державної
виконавчої служби, то позивач, який
вважає, що його права як
заставодержателя порушуються, не
позбавлений права на звернення до
відповідного суду зі скаргою на дії
державного виконавця.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції, в порушення вказаних норм
закону, не дав належної оцінки
фактичним обставинам справи та дійшов
помилкового висновку про звільнення
заставленого майна з-під арешту.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З врахуванням вищезазначеного,
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 11.03.2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмовву в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2
ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 11 березня 2013
року скасувати.

В задоволенні позову ПАТ КБ "Правекс
Банк" до відділу державної виконавчої
служби Роздільнянського районного
управління юстиції Одеської області,
третя особа ОСОБА_2 про звільнення
заставленого майна з-під арешту
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

В.М.Гончаренко

Судді:

В.Д.Коротков

А.А.Калараш