Справа №666/8425/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014 року Дніпровський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді
Решетова В.В.,

при секретарі
Моренець У.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
"Український силікат" про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом, посилаючись на те, що
він працював у відповідача з 15 липня 2004
року до 23.10.2013 року начальником охорони,
в подальшому через зміни у структурі
підприємства, на посаді начальника
відділу безпеки і охорони ПАТ
«Український силікат». 23 жовтня 2013 року
позивача звільнили з роботи у зв'язку
із прогулом без поважної причини, п. 4
ст. 40 КЗпП України. Однак позивач вважає
звільнення незаконним. Позивач
зазначає, що 18 жовтня 2013 року, він
прийшов на роботу та приступив до
виконання своїх посадових обов'язків.
Однак, після 14 год. 00 хв. йому
зателефонувала головний бухгалтер
відповідача Цикарук Л.Є. та
запропонувала написати заяву про
звільнення за власним бажанням. На
прохання пояснити причину цього
відповіді він не отримав, писати
вказану заяву відмовився. В кінці
робочого дня йому була вручена копія
наказу №49 від 18.10.2013р. про його
відсторонення від роботи з 18.10.2013р. по
22.10.2013р. Також в наказі зазначалося, що
робочий день позивача 18.10.2013р. вважати
прогулом та оплату за цей робочий день
не проводити. Інспектору відділу
кадрів Поліщук А.Н. до 23.10.2013р.
підготувати наказ про його звільнення
згідно з п. 7 ст. 40 КЗпП України за
перебування на робочому місці в стані
алкогольного сп'яніння. Причиною таких
рішень в наказі зазначено, що 18.10.2013р. о
12 год. 10 хв. позивач перебував на
території підприємства в стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджується актом комісії від
18.10.2013року.

Однак розписуватись про ознайомлення з
наказом №49 від 18.10.2013р. позивач
відмовився, оскільки 18.10.2013р. в стані
алкогольного сп'яніння він не
знаходився, оскільки в цей день і
напередодні він взагалі не вживав
алкогольні напої, крім цього ніяка
комісія не перевіряла його стан, акт не
складався, а тому, позивач вважає наказ
№49 від 18.10.2013р. незаконним. На його
вимогу надати копію акту комісії від
18.10.2013р. - відмовили. Позивач не
погодився із зазначеним наказом та він
продовжував виконувати свої службові
обов'язки, а наступного робочого дня
вийшов на роботу.

Однак з 21.10.2013р. по 23.10.2013р. охороною
відповідача він не був допущений на
територію підприємства, про що на ім'я
керівника відповідача мною були подані
службові записки з проханням допустити
позивача на територію підприємства до
робочого місця або пояснити причини не
допуску. Але жодної відповіді він не
отримав, до робочого місця допущений не
був.

Після чого 23.10.2013р. позивачу був вручена
копія наказу №45к від 23.10.2013р. про
звільнення позивача за прогул без
поважної причини за ст. 40 п. 4 КЗпП
України, зобов'язано провести з ним
остаточний розрахунок з врахуванням
23.10.2013р. як останнього робочого дня.
Однак позивач вважає даний наказ
незаконним, крім цього станом на дату
звернення із позовом відповідач
розрахунок з позивачем не здійснив,
заборгованість з заробітної плати не
сплатив, у зв'язку з викладеним позивач
просить суд : - поновити його на роботі у
Приватному акціонерному товаристві
«Український силікат» на посаді
начальника відділу безпеки і охорони.

- стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» на
користь позивача заборгованість
заробітну плату в сумі 9445 грн. 47 коп.;

- стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 1935 грн 12
коп.;

- стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» на
користь позивачакошти в якості
компенсації моральної шкоди в сумі 50000
грн.;

- стягнути в Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» на
користь позивача кошти в якості
компенсації витрат на лікування в сумі
2024 грн. 61 коп.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні частково заперечували проти
задоволення заявлених позовних вимог,
визнали заявлену позовну вимогу в
частині стягнення на користьпозивача
заборгованості по заробітній платі у
сумі 8465,47 гривень, в іншій частині -
просили суд відмовити.

Вислухавши позивача, представників
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач працював
у відповідача з 15.07.2004 року до 23.10.2013
року начальником охорони, в подальшому
через зміни у структурі підприємства,
на посаді начальника відділу безпеки і
охорони ПАТ «Український силікат».

Згідно наказу №45-к від 23.10.2013 року
Приватного акціонерного товариства
«Український силікат» позивача
звільнено з посади за прогул без
поважної причини.

Наказом №49 від 18.10.2013 року голова
правління відсторонив ОСОБА_1 від
роботи 18.10.2013 року до 22.10.2013 року.

Суд критично відноситься до акту ПАТ
«Український силікат» від 18.10.2013 року,
згідно якого 18.10.2013 року о 12-10 годині
ОСОБА_1 - начальник відділу безпеки та
охорони знаходився у нетверезому стані
на роботі. У нього спостерігались
наступні зовнішні ознаки алкогольного
сп'яніння: посилений запах алкоголю,
агресивна поведінка, збуджена мова,
виражався нецензурною мовою, оскільки
ані до заперечення, ані в судовому
засіданні представниками відповідача
не надано будь-яких доказів в
підтвердження перебування ОСОБА_1 у
нетверезому стані.

Крім цього суд критично відноситься до
службової записки ОСОБА_4, який працює
на посаді охоронця поста №1 ПАТ
«Український силікат», написаною на
ім'я заступника голови правління ПАТ
«Український силікат» Цикорук Л.Е.,
датованою 18.10.2013 року, згідно якої він
доводить до відома, що 17.10.2013 року
начальника служби безпеки та охорони
ОСОБА_1 з 10-00 до 15-00 години на території
не було, оскільки в судовому засіданні
зі слів представника відповідача
Цикорук Л.Е. встановлено, що вона сама
шукала ОСОБА_1 по території ПАТ
«Український силікат», а в запереченні
вказано, що про відсутність його на
роботі вона дізналась із службової
записки. Крім того акт №1 ПАТ
"Український силікат" про відсутність
на роботі ОСОБА_1, начальника служби
безпеки та охорони складений 17.10.2013
року.

Крім цього з пояснень свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, допитаних в судовому засіданні
вбачається, що ОСОБА_1 17.10.2013 року
працював з 08-00 до 17-00 години, та до та
після обіду він заходив до них на
робочі місця. Крім цього свідки
підтвердили факт не допуску ОСОБА_1 на
роботу в період з 21.10.2013 року по 23.10.2013
року, хоча він приходив та виявляв
бажання працювати.

З урахування викладеного суд вважає
позовну вимогу ОСОБА_1 про поновлення
на роботі такою, що підлягає
задоволенню.

Крім цього згідно довідки по
заборгованості з виплати заробітної
плати по звільненим працівникам станом
на 01.11.2013 року ПАТ «Український
силікат» перед ОСОБА_1 існує
заборгованість у сумі 9465,47 гривень,
однак з пояснень представників
відповідача, а також відомості
нарахування коштів №12 за листопад 2013
року на картковий рахунок ОСОБА_1 30.12.2013
року зараховано 1000,00 гривень. Тому з
урахуванням цього судом встановлена
заборгованість ПАТ «Український
силікат» перед позивачем ОСОБА_1 існує
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 8465,47 гривень, яка підлягає
стягненню на користь останнього.

Також відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП
України, при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Відповідно рекомендацій ВСУ
викладених у постановах Пленуму ВСУ
від 24.12.99 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» та від 06.11.92 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» суд приходить до висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, ОСОБА_1 набув право стягнення з
ПАТ «Український силікат»
середньомісячного заробітку у розмірі
1935,12 гривень за період з 24.10.2013 року по
13.12.2013 року.

Загальна сума середньомісячного
заробітку ОСОБА_1 за цей період складає:
1290 / 22 роб.днів (в середньому в
календарному місяці до дати
звільнення) х 33 роб.днів вимушеного
прогулу (з 24.10.2013 року по 13.12.2013 року) =
1935,12 грн.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст.23
ЦК України, Постановою пленуму ВС
України від.31.03.95р. "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
шкоди", врахувавши суть позовних вимог,
характер та суть моральних страждань
позивача, істотність вимушених змін в
житті позивача спричинених
звільненням та невиплатою заробітної
плати, суд вважає, що розмір моральної
шкоди становить 200 грн. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
суд враховує глибину душевних
страждань позивача, вимоги розумності
і справедливості та те, що звільнення
та затримка у виплаті заробітної плати
з вини відповідача вплинули на життя
позивача та його родини, що позбавило
позивача можливості щодо реалізації
нормального життя.

Крім цього позовна вимога позивача про
стягнення на свою користь компенсації
витрат на лікування в сумі 2024,61 гривень
задоволенню не підлягають, оскільки
згідно наданого позивачем епікризу від
02.11.2013 року він протягом 10 років хворіє
гіпертонічною хворобою ІІ ступеня,
однак в судовому засіданні позивачем
не доведений причинний зв'язок його
хвороби та звільнення з роботи, з
урахуванням цього суд не вбачає
підстав для задоволення в цій частині
позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням викладених
обставин, суд вважає заявлені ОСОБА_1
позовні вимог підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст.235 КЗпП України, ст.ст.
10,60,212-215ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Український
силікат" (м.Херсон, провул.Янтарний,2)
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Приватному
акціонерному товаристві "Український
силікат" (м.Херсон, провул.Янтарний,2) на
посаді начальника відділу безпеки і
охорони.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Український силікат"
(м.Херсон, провул.Янтарний,2) на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в сумі 8465,47 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Український силікат"
(м.Херсон, провул.Янтарний,2) на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 1935,12 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Український силікат"
(м.Херсон, провул.Янтарний,2) на користь
ОСОБА_1 кошти в якості компенсації
моральної шкоди в сумі 200 гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В.Решетов