Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за Кредитним договором №030.29-50/1536-А. від 08.06.2007 року в розмірі 35 930 дол. США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 287 194 грн. 37 коп. (а.с. 1-3)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року судом прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим. (а.с.99-100)

Предметом позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є визнання поруки за Договором поруки №030.29-50/1536-А, укладений 08 червня 2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», припиненою.

Представник позивача Юртов І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що 08 червня 2007 між Акціонерним-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №030.29-50/1536-А. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 23 944 дол. США 00 центів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 11,5% річних, в порядку та на умовах передбачених укладеним договором, та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 04.06.2014 року. Банк свої зобов'язання по Кредитному договору виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит в сумі обумовленій договором. Факт надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №025 від 08.06.2007 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 08 червня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1. було укладено Договір застави майна №030.-29-50/1536-А. В якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов'язань 08 червня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №030.-29-50/1536-А. Всупереч умов укладеного між сторонами договору, відповідач ОСОБА_1. в односторонньому порядку припинила належним чином виконувати зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 16 липня 2013 року виникла заборгованість у загальному розмірі 35 930 дол. США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 287 194 грн. 37 коп. Оскільки, на день звернення з даними позовом до суду, відповідач ОСОБА_2. не погасила наявну по кредитному договору поточну заборгованість, не сплачує поточні платежі та відсотки за користування кредитом, у позивача виникло право пред'явити вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як солідарних боржників, дострокового погашення заборгованості по кредитному договору, тому позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по Кредитному договору №030.29-50/1536-А від 08.07.2007 року в сумі 35 930 дол. США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 287 194 грн. 37 коп., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 19 367 дол. США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 154 806 грн. 35 коп.: заборгованість за відсотками в сумі - 12 672 дол. США 77 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 101 293 грн. 48 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі -2 191 дол. США 24 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 17 514 грн. 56 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 1 698 дол. США 98 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 13 579 грн. 99 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав викладених у письмових поясненнях та заяві про застосування строків позовної давності, які долучено до справи (а.с.74-75, 84-85) , пояснила, що дійсно 08 червня 2007 між Акціонерним-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений Кредитний договір №030.29-50/1536-А. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави майна №030.-29-50/1536-А. В якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов'язань, 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір поруки №030.-29-50/1536-А. З моменту укладення кредитного договору відповідач добросовісно виконувала договірні зобов'язання, щомісячно сплачувала тіло кредиту та проценти за користування кредитом. Однак, 08 червня 2008 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якого був пошкоджений транспортний засіб, який є предметом застави, про цю подію відповідач повідомила працівників банку, які мали намір провести оцінку залишків транспортного засобу та вирішити питання щодо його реалізації для погашення заборгованості по кредитному договору, однак жодних дій банк не вчинив, а навпаки звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на заставлений автомобіль, на даний час виконавчий напис пред'явлено для примусового виконання. Відповідач вважає, що пред'явленні позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості по кредитному договору не підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, оскільки остання проплата по кредитному договору проведена відповідачем 15 жовтня 2008 року, тому позивач мав право звернутись з цим позовом до суду до 15 листопада 2011 року, однак пред'явив цей позовом лише 18 листопада 2013 року, тому є підстави відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2. - ОСОБА_1 в судовому засідання проти позову заперечувала в повному обсязі, просила в позові відмовити з підстав викладених у зустрічному позову та наданих представником відповідача пояснень, як відповідача у справі, з урахуванням поданих до суду заяв про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладеного Кредитний договір №030.29-50/1536-А, за умовами якого банк надав позичальника кредит в сумі 23 944 дол. США 00 центів зі сплатою 11,5 % процентів річних в порядку погашення суми основної заборгованості відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідно до п. 1.1.2 Договору, кінцевий термін повернення основної заборгованості до 07 червня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитним зобов'язанням, 08 червня 2007 року між Акціонерний-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір застави майна №030.29-50/1536-А, об'єктом якого виступає транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SONATA 2.1 I, 2007 року випуску. (а.с. 13-15)

В якості додаткового забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 08 червня 2007 року між Акціонерний-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір застави майна №030.29-50/1536-АЮ, за умовами вказаного договору поручитель зобов'язувався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку передбачених Договором кредиту №030.29-50/1536-А від 08 червня 2007 року. (а.с. 20-22)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги за первісним позовом, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» посилається на порушення відповідачем ОСОБА_1. зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на момент звернення з позовом до суду утворилась заборгованість по Кредитному договору №030.29-50/1536-А від 08.07.2007 року на загальну суму 35 930 доларів США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 287 194 грн. 37 коп., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 19 367 доларів США 74 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 154 806 грн. 35 коп.; заборгованість за відсотками в сумі - 12 672 доларів США 77 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 101 293 грн. 48 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 2 191 доларів США 24 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 17 514 грн. 56 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 1 698 доларів США 98 центів, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 13 579 грн. 99 коп..

Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості, який долучено Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» до позовної заяви, вбачається, що станом на 16 липня 2013 року у відповідача ОСОБА_1 виникала заборгованість по Кредитному договору №030.29-50/1536-А від 08.07.2007 року, яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 10795 доларів США 22 центи; заборгованість за відсотками в сумі - 5237 доларів США 02 центів; пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі - 2 191 доларів США 24 центи; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1 698 доларів США 98 центів. (а.с.5-6)

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу)

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, проценти можуть нараховуватись (сплачуватись) і за зобов'язаннями в разі прострочення платежу. В цьому разі підставою застосування процентів є порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку.

Як передбачено у п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", Кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Крім того, як роз'яснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, застосування правових позицій якої є обов'язковим в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, що підлягає застосування в межах даного спору, з урахуванням умов п.п.1.1.1 п. 1.1 Кредитного договору, за яким позичальник погашає кредит частинами по 286,00 доларів США щомісячно, та розрахунку заборгованості за кредитним договором №030.29-50/1536-А від 08.07.2007 року, який надано позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» пропущено строк позовної давності щодо несплачених відповідачем ОСОБА_1. чергових платежів по кредитному договору та сплати відсотків за період з 10 листопада 2008 року по 10 жовтня 2011 року включно.

Враховуючи, що поважних причин пропуску строку позовної давності щодо цих вимог представником позивача не наведено, тому сума заборгованості по тілу кредиту, що виникла за вказаний період на загальну суму 10296,00 доларів США (286,00 доларів США (щомісячний платіж за графіком) х 36 місяців), а також заборгованість за відсотками за цей же період в сумі 2222,30 доларів США, не підлягає задоволенню, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині стягнення суми простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 499,22 долари США (10795,22 доларів США (визначена позивачем у розрахунку заборгованості) - 10296,00 доларів США (сума до сплати пред'явлена поза межами строків позовної давності), а також заборгованості за відсотками в розмірі 3014,72 доларів США (5237,02 доларів США (визначена позивачем у розрахунку заборгованості) - 2222,30 доларів США (сума до сплати пред'явлена поза межами строків позовної давності), що загалом складає 3513,94 доларів США.

Відповідно до положень ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, безпосередньо у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 06 листопад 2013 року у справі №6-116 цс13.

За змістом норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1. про застосування строків позовної давності до вимог в частині нарахування штрафних санкцій, оскільки відповідно до наданих суду розрахунків позивачем нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту на загальну суму 2191,24 доларів США та пеня за несвоєчасне погашення відсотків на загальну суму 1698,98 доларів США, яка розрахована за період з 15 липня 2012 року по 11 липня 2013 року, тобто в межах строку визначеного ст.258 Цивільного кодексу України, оскільки пеня розрахована банком за останні 12 місяців перед зверненням до суду на суми тих платежів, що підлягали сплаті у вказаний період, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як роз'яснення у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Підстави припинення зобов'язання визначену у статті 598 Цивільного кодексу України, де зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання, визначений у п. 2.1 Договору поруки, яким передбачено, що повернення кредиту в сумі 23944,00 доларів США, з наступним порядком погашення, що визначений п.1.1 Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми кредиту до 07 червня 2014 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 11,50 процентів річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором кредиту; сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором кредиту.

Як зазначено у п.3.3.1 Договору поруки, Кредитор зобов'язаний протягом п'яти робочих днів від дати невиконання Позичальником зобов'язань забезпечених порукою повідомити про це Поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного Позичальником зобов'язання та невиконання зобов'язання.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в межах даного спору вставлено обставини, які свідчать про порушення позивачем, як кредитором, зобов'язання за договором поруки в частині не повідомлення поручителя про підвищення розміру процентної ставки за кредитним договором з 11,5% до 13,5% (починаючи з 05 листопада 2008 року), сам факт підвищення процентної ставки підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором, які долучено до позовної заяви, докази про належне повідомлення поручителя про наявність заборгованості у позивальника по кредитному договору та підвищення процентної ставки представником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суду не надано.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитного договору №030.29-50/1536-А від 08 червня 2007 року на загальну суму 7404 доларів США 42 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 липня 2013 року складає 59183 грн. 52 коп., в іншій частині вимоги по первісному позову задоволенню не підлягають, зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає Договір поруки №030.29-50/1536-А від 08 червня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, припиненим.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, в межах суми позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 591 грн. 83 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.257, 258, 261, 526, 543, 554, 559, 598, 610, 611, 612, 615, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитного договору №030.29-50/1536-А від 08 червня 2007 року на загальну суму 7404 доларів США 42 центи, що в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 16 липня 2013 року складає 59183 грн. 52 коп., та судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 591 грн. 83 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати Договір поруки №030.29-50/1536-А від 08 червня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, припиненим.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я