Номер провадження № 22-ц/785/2177/14
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Кравця Ю.І., Мартинової К.П.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області про визнання права власності у
порядку спадкування за заповітом, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 30 грудня 2008 року,

встановила:

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4,
яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 на підставі державних актів
серії ЯА № 861234, ЯА № 861244, ЯД № 984072
належали земельні ділянки - площею 1,7700
га на території Прилиманської
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області, АДРЕСА_2, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
площею 3,8600 га на території
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, АДРЕСА_3 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
площею 3,86 га на території
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, АДРЕСА_4, для ведення
садівництва.

21.04.2008 року ОСОБА_4 було складено
заповіт посвідчений посадовою особою
Полезненської сільської ради
Великомихайлівського району Одеської
області Перською В.І., відповідно якому
усе своє майно вона заповідала ОСОБА_2

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку
звернувся до нотаріальної контори для
прийняття спадщини, однак йому
нотаріусом було відмовлено у зв'язку з
відсутністю оригіналів державних
актів на зазначені земельні ділянки.

З урахуванням наведеного позивач
просив визнати за ним права власності
на вказані земельні ділянки в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 30 грудня 2008
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано за ОСОБА_2 право власності, (яке
він набув як спадкоємець за заповітом
після смерті ОСОБА_4) на земельну
ділянку, яка раніш належала ОСОБА_4,
площею 1,7700 га (розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації від 01.03.2005 року № 129) на
території Прилиманської сільської
ради Овідіопольського району Одеської
області, АДРЕСА_2, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;

Визнано за ОСОБА_2 право власності, (яке
він набув як спадкоємець за заповітом
після смерті ОСОБА_4) на земельну
ділянку, яка раніш належала ОСОБА_4,
площею 3,8600 га (розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації від 01.03.2005 року № 129) на
території Прилиманської сільської
ради Овідіопольського району Одеської
області, АДРЕСА_3, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;

Визнано за ОСОБА_2 право власності (яке
він набув як спадкоємець за заповітом
ОСОБА_4) на земельну ділянку, яка раніш
належала ОСОБА_4, площею 3,86 га
(постанова Київського районного суду м.
Одеси від 19.03.2008 р. справа 2а-345/08) на
території Прилиманської сільської
ради Овідіопольського району Одеської
області, АДРЕСА_4, для ведення
садівництва.

Вказане судове рішення оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу у задоволені позову. В
обґрунтування скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права. Зазначає, що оскаржуваним
судовим рішенням вирішені його права
та обов'язки, як спадкоємця за законом
після смерті його матері ОСОБА_4,
оскільки заповіт від 21.04.2008 року
відповідно якому його мати ОСОБА_4
заповідала усе своє майно ОСОБА_2
рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 13 грудня 2013
року визнано недійсним, проте його не
було залучено до участі у справі.
Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позовні вимоги, щодо визнання права
власності за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки суд
першої інстанції виходив із
доведеності позовних вимог ОСОБА_2

Проте, погодитись з такими висновками
районного суду колегія суддів не може,
оскільки суд внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права
дійшов цього висновку без всебічного,
повного й обґрунтованого з'ясування
дійсних обставин справи, а надані
докази по справі оцінені судом першої
інстанції односторонньо.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, тобто
звернення до суду передбачає наявність
спору між сторонами.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 125 ЗК України право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину. Право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою. Право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Пунктом 3 статті 16 Закону України «Про
державну реєстрацією речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV
від 01.04.2004 року передбачено, що разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперової формі
подаються оригінали документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Проте, позивачем відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України не надано, а матеріали
справи не містять оригіналів державних
актів про право власності ОСОБА_4 на
спірні земельні ділянки.

Крім того, суд першої інстанції при
вирішенні справи не визначився з колом
осіб, які підлягали залученню до участі
в ній в якості належного відповідача.

Зокрема, ухваленим у справі рішенням
вирішено питання про права та обов'язки
ОСОБА_3, який є спадкоємцем за законом
після смерті його матері ОСОБА_4,
оскільки відповідно до рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 13 грудня 2013 року,
заповіт складений 21.04.2008 року ОСОБА_4
згідно якого усе своє майно вона
заповідала ОСОБА_2 визнано недійсним.
(а.с.67)

Отже, вказане судове рішення не можна
визнати законним та обґрунтованим.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення районного суду на
підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову позивачу у
задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 30 грудня 2008
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Прилиманської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області про визнання права власності у
порядку спадкування за заповітом
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Ю.І.Кравець

К.П.Мартинова