Справа № 2/369/4309/13 Головуючий у І
інстанції Нікушин В.В.Провадження №
22-ц/780/1367/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів
Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування житловим
будинком та надвірними спорудами,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом про
визначення порядку користування
житловим будинком та надвірними
спорудами. Заявлені позовні вимоги
мотивувала тим, що сторонам у справі
належить по ? частині житлового будинку
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 який
складається з двох окремих квартир. Між
ними виник спір щодо утримання та
користування будинком та надвірними
господарськими будівлями, тому вона
змушена звернутися із даним позовом.
Просила визначити порядок
користування житловим будинком,
господарськими спорудами в садибі
АДРЕСА_1, виділити їй в користування
квартиру № 1, що складається з житлових
кімнат площею 10,3 кв. м. та 12,1 кв. м.,
передпокою пл. 18,2 кв. м., господарські
будівлі сарай-прибудова «В», прибудова
«А», сарай «Д», вбиральня «Г», колодязь
«И», ганок; відповідачу - квартиру № 2,
що складається з житлових кімнат пл. 20,7
кв. м. та 10,5 кв. м., господарські будівлі
сарай-прибудова «З», літня кухня «И»,
вбиральня «Л», гараж «М», колодязь «І»,
залишити в спільному користуванні
ворота з хвірткою № 1, огорожі № 2 та № 3
біля будинку.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просила скасувати рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
та постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визначення порядку
користування житловим будинком та
надвірними спорудами, суд першої
інстанції виходив із недоведеності
позивачем заявлених позовних вимог,
зазначивши, що після роз'яснення
сторонам права на проведення
експертизи позивач їм не скористалась,
суду не було надано відповідні
варіанти визначення порядку
користування житловим будинком та
надвірними будівлями.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 17 червня 2009 року ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли
у дарунок ? житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, в
наступних частках: ОСОБА_1 - ? частину
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, ОСОБА_5 - ?
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, згідно договору дарування
ВМЕ № 138889, посвідченого державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Холодницькою В.О.,
реєстровий № 2-1570.

Право власності на вказане нерухоме
майно ОСОБА_1 зареєструвала в КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» 13 липня 2009 року.

Згідно технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок по
АДРЕСА_1 виготовленого 12 серпня 2013 року
та наданого позивачем до матеріалів
справи, житловий будинок складається з
приміщень 1-5 пл. 5,5 кв.м., 1-4 пл. 4,5 кв.м., 1-1
пл. 18,2 кв.м., 1-3 пл. 10,3 кв.м., 2-2 пл. 10,5 кв.м.,
1-2 пл. 12,1 кв.м., 2-1 пл. 20,7 кв.м. Із даних
приміщень 1-4 та 1-5 є самочинно
збудованими та переобладнаними.
Житловий будинок знаходиться під
літерою «А» та має наступні
господарські будівлі та споруди:
прибудова «а», прибудова «а-2»,
сарай-прибудова «В», вбиральня «Г»,
сарай «Д», сарай-прибудова «З», літня
кухня «И», вбиральня «Л», гараж «М»,
ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2,
колодязь І, колодязь ІІ, ганок, огорожа
№ 3. Загальна площа приміщень 81,8 кв.м.,
житлова площа 53,6 кв.м. (а. с. 7 - 10).

Також в матеріалах справи наявний
технічний паспорт на вказаний будинок,
складений 07 квітня 2010 року, згідно
якого співвласниками будинку в рівних
частках вказані ОСОБА_2, ОСОБА_1, в якому
вказано самочинно збудовану споруду
гараж «М», при цьому будинок
складається із приміщень 1-1 пл. 18,0 кв.м.,
1-3 пл. 10,3 кв.м., 1-4 пл. 10,5 кв.м., 1-2 пл. 12,1
кв.м., 1-5 пл. 20,7 кв.м., веранда І пл. 6,1 кв.м.
(на місці приміщення 1-4 за новим
технічним паспортом). Загальна площа
приміщень 71,6 кв.м., житлова площа 53,6
кв.м. (а. с. 18 - 22).

Згідно технічного паспорту на вказаний
будинок, складеного 01 серпня 2010 року,
співвласниками будинку в рівних
частках вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
вказано самочинно збудовані споруди
сарай «М», приміщення 1-4 та 1-5, при цьому
будинок складається із приміщень,
аналогічних даним технічного паспорту
від 12 серпня 2013 року. Загальна площа
приміщень 81,8 кв.м., житлова площа 53,6
кв.м. (а. с. 44 - 47).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Оцінюючи висновки суду першої
інстанції щодо неможливості
визначення порядку користування
будинком та надвірними будівлями та
спорудами, колегія суддів враховує
наступне.

Як було встановлено під час розгляду
справи, позивач без згоди відповідача
провела перепланування в будинку, в
результаті чого в окрему квартиру були
відокремлені дві житлові кімнати
площею 10,5 кв. м. та 20,7 кв. м., а також
самочинно збудувала та переобладнала
приміщення 1-4, 1-5. Таким чином при
запропонованому позивачем варіанті
визначення порядку користування
будинком відповідачу може бути
виділено у користування дві
відокремлені кімнати площею 31,2 кв. м. і
таким чином він позбавлений права на
користування нежитловими приміщеннями
в будинку - передпокоєм, кухнею та
коридором.

З огляду на викладене є обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
неможливість визначення порядку
користування житловим будинком за
запропонованим позивачем варіантом,
оскільки при такому варіанті
відповідачу виділяється в
користування приміщення на 9,4 кв. м.
менше, при такому порядку користування
будинком відповідач взагалі
позбавляється права користування
всіма нежитловими приміщеннями
будинку.

При розгляді апеляційної скарги судом
з'ясовувалась можливість визначення
порядку користування житловим
будинком за іншими варіантами із
врахуванням можливості залишення в
спільному користуванні кухні,
передпокою та коридором, однак позивач
заперечувала щодо інших варіантів
користування житловим будинком із
посиланням на те, що дві житлові
кімнати відокремлені в окрему
квартиру.

Таким чином не заперечуючи права
позивача як співвласника майна на
визначення порядку користування
житловим будинком, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про неможливість визначення
порядку такого користування за
запропонованим позивачем варіантом із
позбавленням права позивача на
користування всіма нежитловими
приміщеннями будинку.

Доводи апеляційної скарги про
існування домовленості між
попередніми власниками будинку ОСОБА_7
та ОСОБА_4 про порядок користування
будинком, яка має бути обов'язковою
також і для сторін у справі і на
підставі якої судом має бути визначено
порядок користування будинком,
суперечать вимогам ст. 358 ЦК України
щодо обов'язковості для співвласників
майна лише нотаріально посвідченого
договору про порядок володіння та
користування спільним майном
відповідно до їхніх часток у праві
спільної часткової власності,
укладеного між попередніми
співвласниками.

Крім того, колегія суддів враховує, що
позивачем не надано доказів належності
? частини будинку відповідачу ОСОБА_2,
що є головною передумовою пред'явлення
до нього даного позову. Технічні
паспорти, надані сторонами, даних
обставин як не доводять, так і не
спростовують, оскільки не є
правовстановлюючими документами.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтується на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.