АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1527/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2010/2-4/11
Категорія: право власності
Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка І.С.,
Шаповал Н.М.,

за участю секретаря -
Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
ухвалу та рішення Дергачівськго
районного суду Харківської області від
11 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
визнання права власності та зміну
розміру часток у праві спільної
часткової власності; за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про перерозподіл ідеальних
часток, визнання права власності та
визначення порядку користування
будинком; за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, за участю
третьої особи - Виконавчого комітету
Дергачівської міської ради
Харківської області, про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування,

в с т а н о
в и л а:

В жовтні 2003 року ОСОБА_4 звернувся у
суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2
про перерозподіл ідеальних часток.

В уточнених вимогах на обґрунтування
вказав, що на підставі рішення
Виконавчого комітету Дергачівської
міської ради від 9 квітня 1985 року № 161
право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 було
оформлено на ОСОБА_6 (11/50 частин) та
ОСОБА_7 (39/50 частин).

На підставі рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
1 вересня 1987 року за ОСОБА_3 визнано
право власності на 39/100 частин
вказаного домоволодіння.

Він прийняв спадщину після смерті
батьків ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, та ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 8 липня 1989
року Дергачівською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
1-2179, він є власником 11/50 частин цього
домоволодіння.

ОСОБА_5 і ОСОБА_2 прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Кожній із них
належить по 39/100 частин згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Дергачівською
державною нотаріальною конторою
Харківської області 22 червня 2001 року за
реєстровим № 1-1696.

На підставі рішення Виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
народних депутатів Харківської
області від 26 липня 1994 року № 106 він
побудував житловий будинок, веранду,
тамбур, туалет та гараж. Добудови
введені в експлуатацію на підставі
рішення Виконавчого комітету
Дергачівської районної ради
Харківської області від 14 серпня 2001
року.

Посилаючись на вказані обставини,
просив перерозподілити ідеальні
частки в житловому будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1,
визначивши його частку - в розмірі 62/100,
ОСОБА_3 - в розмірі 38/200, а ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 - в розмірі 19/200 за кожною;
визнати за ним право власності на
частину цього будинку, а саме: на
житловий будинок літ. «А-1», веранду літ.
«а» та веранду літ. «а2», які
складаються з приміщень 2-1 (коридору), 2-2
(кухні), 2-3, 2-4, 2-5 (житлові кімнати) та 1
(веранди), а також на гараж літ. «Ж» та
вбиральню літ. «Е».

В доповненому позові просив визнати
за ним право власності на житловий
будинок літ. А-1 з верандою літ. «а» і
тамбуром літ. «а-2», гараж літ. «Ж»,
туалет «Е».

В лютому 2005 року ОСОБА_2 звернулася
у суд із зустрічним позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про перерозподіл
ідеальних часток, визнання права
власності та визначення порядку
користування будинком.

В уточнених вимогах на
обґрунтування вказала, що рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 3 квітня 1989
року між ОСОБА_7 та її матір'ю ОСОБА_3
визначено порядок користування
житлового будинку АДРЕСА_1. З травня по
липень 1989 року вони зробили відповідні
переобладнання своїх частин,
газифіцировали своє житло,
відремонтували всі приміщення. Крім
того, ОСОБА_7 добудував три житлові
кімнати, коридор та кухню, а мати та
ОСОБА_4 приймали фізичну участь у цьому
будівництві.

Однак, рішенням Виконавчого комітету
Дергачівської міської ради народних
депутатів Харківської області від 26
липня 1994 року № 106 ОСОБА_4 дозволено
будівництво житлового будинку літ. А-1.

Посилаючись на те, що на момент
отримання даного дозволу органу
місцевого самоврядування всі
приміщення, право власності щодо яких
пред'явлено позов ОСОБА_4, вже були
збудовані ОСОБА_7, крім того з боку
інших співвласників не отримана згода
на відповідні прибудови, між сторонами
склався певний порядок користування
будинком, просила визнати право
власності на самочинно прибудовані
приміщення літ. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 та веранду
площею 67,90 кв. м. за нею.

В листопаді 2005 року ОСОБА_3 звернулася
у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про перерозподіл
ідеальних часток, визнання права
власності та усунення перешкод,
визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування.

В уточнених вимогах на обґрунтування
вказала, що ? частина будинку за казаною
адресою була придбана за договором
купівлі-продажу, посвідченого 24 травня
1968 року Дергачіською державною
нотаріальною конторою Харківської
області за реєстровим № 859, та
оформлена на ім'я ОСОБА_7, з яким вона
перебувала на той час в юридичному
шлюбі. Після смерті чоловіка власницею
цієї частки стала їх донька ОСОБА_2 в
порядку спадкування за законом. Однак в
свідоцтві про право на спадщину за
законом, виданому Дергачівською
державною нотаріальною конторою
Харківської області 22 червня 2001 року за
реєстровим № 1-1696, зазначено розмір
частки 39/100.

ОСОБА_4 11/50 частин, належних йому в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_6, не виділяв в
натурі, порядок користування земельною
ділянкою не визначав. Крім того,
будинок літ. «А-1» АДРЕСА_1 на час
винесення рішення Виконавчого
комітету Дергачіської районної ради
Харківської області від 26 липня 1994 оку
№ 106 вже був збудований, з приводу цього
нерухомого майна укладалися
цивільно-правові угоди.

Посилаючись на вказані обставини,
просила усунути перешкоди в
користуванні власністю, визнати за
нею право власності на 89/100 частин
будинку АДРЕСА_1, визнати рішення
Виконавчого комітету Дергачіської
районної ради Харківської області від
26 липня 1994 року за № 106, від 14 серпня 2001
року № 132 нечинними.

Ухвалами Дергачівського районного
суду Харківської області від 18
листопада 2005 року, від 11 грудня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднаний в
одне провадження з позовами ОСОБА_4 та
ОСОБА_2; в задоволені клопотання ОСОБА_3
та ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про
зупинення провадження у справі
відмовлено.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року в задоволенні первісного
позову ОСОБА_4, зустрічних позовів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати ухвалу та рішення
суду першої інстанції від 11 грудня 2013
року, зупинити провадження у справі.
Зокрема, зазначає, що рішення ухвалено
без врахування того, що за касаційною
скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 жовтня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року щодо оскарження
рішень Виконавчого комітету
Дергачіської районної ради
Харківської області від 26 липня 1994 року
за № 106, від 14 серпня 2001 року № 132
відкрито касаційне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального, процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції про
відмову в задоволенні клопотання щодо
зупинення провадження, змінити рішення
суду першої інстанції, ухвалити нове
рішення про скасування рішення в
частині відмови в задоволенні її
позову та направлення справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції. Зокрема, зазначає, що без
розгляду справи за позовом ОСОБА_2 та
зустрічним позовом ОСОБА_3 щодо
оскарження рішень Виконавчого
комітету Дергачіської районної ради
Харківської області від 26 липня 1994 року
за № 106, від 14 серпня 2001 року № 132
розгляд цієї справи неможливий.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчий комітет
Дергачівської міської ради
Харківської області ухвалу та рішення
суду першої інстанції не оскаржили,
своїх заперечень на апеляційні скарги
не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість ухвали та рішення суду
першої інстанції відповідно до вимог ч.
1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів
апеляційних скарг і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК
України суд зобов'язаний зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Спір стосується перерозподілу
ідеальних часток сторін в будинку
АДРЕСА_1 та усунення перешкод в
користуванні цим житлом, власниками
якого є ОСОБА_3 (39/100 частин), ОСОБА_4 (11/50
частин), ОСОБА_5 (39/100 частин), ОСОБА_2 (39/100
частин).

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 22 жовтня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року, в задоволенні позовів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання нечинними рішень
Виконавчого комітету Дергачівської
районної ради Харківської області від
26 липня 1994 року № 106 та від 14 серпня 2001
року № 132 відмовлено (а. с. 16-20, 22-23 т. 2).

За ч. 3 ст. 254 КАС України у разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Оскільки на даний час справа щодо
оскарження рішень Виконавчого
комітету Дергачівської районної ради
Харківської області від 26 липня 1994 року
№ 106 та від 14 серпня 2001 року № 132 по суті
розглянута в адміністративному
порядку, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 про зупинення
провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції від 11
грудня 2013 року є законною, підстав для
її скасування немає.

Доводи апеляційних скарг щодо
відкриття касаційного провадження за
касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на постанову Дергачіського районного
суду Харкіськоїх області від 22 жовтня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року не є суттєвими та
висновків суду не спростовують.

У силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, у тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.

Виходячи із даних положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається гл. 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Матеріали справи свідчать, що
сторони є співвласниками
домоволодінням АДРЕСА_1. ОСОБА_3
належить 39/100 на підставі рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 1 вересня 1987
року; ОСОБА_4 - 11/50 частин згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 8 липня 1989 року
Дергачівською державною нотаріальною
конторою за реєстровим № 1-2179; ОСОБА_5 і
ОСОБА_2 - по 39/100 частин згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого Дергачівською державною
нотаріальною конторою Харківської
області 22 червня 2001 року за реєстровим
№ 1-1696 (а. с. 5-9, 18, 21-22, 208 т. 1)

Згідно рішення Виконавчого комітету
Дергачіської міської ради народних
депутатів Харківської області від 9
квітня 1985 року № 161 право власності на
вказаний будинок було оформлено на
ОСОБА_6 (11/50 частин) та ОСОБА_7 (39/50
частин).

Після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадщину на 11/50
частин спірного будинку прийняв їх син
- ОСОБА_4

На підставі рішень Виконавчого
комітету Дергачівської районної ради
Харківської області від 9 липня 1991 року
№ 78/47, від 15 липня 1994 року № 168/10, від 14
серпня 2001 року, від 10 липня 2001 року № 114/2
ОСОБА_4 дозволено добудувати до своєї
частини житла тамбур розміром 3,0 х 3,30
кв. м., побудувати туалет літ. «у»
розміром 1,5 х 1,5 кв. м.; дозволена
газифікація будинку; затверджені акти
прийняття в експлуатацію житлового
будинку АДРЕСА_1 житловою площею 41, 15 кв.
м., корисною площею 60,0 кв. м.; узаконено
самочинно збудований гараж літ. «З» та
закріплена самочинно захоплена
земельна ділянка за цією адресою (а.
с.12-15, 52, 99, 100 т. 1).

Вказані рішення органу місцевого
самоврядування, є чинними та в
установленому законом порядку ніким не
оскаржені.

При цьому оёбставини щодо визнання
недійсними рішень Виконавчого
комітету Дергачівської районної ради
Харківської області від 26 липня 1994 року
№ 106 та від 14 серпня 2001 року № 132 були
предметом судового розгляду під час
вирішення позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
адміністративному порядку.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від 22 жовтня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року, в задоволенні позовів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відмовлено.

Обставини, встановлені судовим
рішення у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

24 травня 1968 року Дергачівською
державною нотаріальною конторою
Харківської області за реєстровим № 859
посвідчено договір купівлі-продажу, за
умовами якого ОСОБА_9 та ОСОБА_10
продали, а ОСОБА_7 купив належну
продавцям ? частину будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель АДРЕСА_1, яка складається в
цілому з трьох кімнат жилою площею 26,10
кв. м.

ОСОБА_7 перебував в юридичному шлюбі
з ОСОБА_3 з 25 квітня 1961 року. 15 листопада
1985 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області шлюб було
розірвано за актовим записом № 331.

Порядок користування 39/100 частинами
даного житла між ОСОБА_7 та ОСОБА_3
визначено рішенням Дергачіського
районного суду Харківської області від
3 квітня 1989 року.

Рішення Дергачіського районного
суду Харківської області від 3
квітня 1989 року набуло законної сили та
не скасовано в установленому законом
порядку.

Після смерті ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадщину прийняли
його доньки - ОСОБА_5 і ОСОБА_2 Кожній із
них належить по 39/100 частин згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Дергачівською
державною нотаріальною конторою
Харківської області 22 червня 2001 року за
реєстровим № 1-1696 (а. с. 37-38, 123, 125, 207 т.1).

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову задоволенні позовів ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та перерозподіл
ідеальних часток, визнання права
власності, усунення перешкод в
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1.

Доводи апеляційних скарг не є
суттєвими та висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 313, 308, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и
л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
ухвалу відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення відхилити.

Ухвалу Дергачівського районного суду
Харківської області від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді