У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Юровської
Г.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, комунальне
підприємство «Авто-Сервіс» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом,
який у подальшому уточнив і просив
стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 14
233 грн 36 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 26 січня 2004 року о
12 годині на проспекті Ак. Глушка у м.
Одесі сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автобуса ПАЗ,
реєстровий номер НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_6 та автомобіля БМВ,
Реєстраційний номер НОМЕР_2, яким він
керував.

Позивач вважає, що причиною
дорожньо-транспортної пригоди є
порушення водієм ОСОБА_6 п. 13.1. Правил
дорожнього руху: порушив правила
маневрування та не вибрав безпечний
інтервал. Внаслідок зіткнення
автомобіль БМВ отримав такі
ушкодження: деформовано кришку
багажника, ліве заднє крило, розбито
лівий задній ліхтар, задній бампер.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 23 січня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, комунальне
підприємство «Авто-Сервіс» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 20 березня
2013 року, рішення Київського районного
суду м. Одеси від 23 січня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення у справі про часткове
задоволення позову ОСОБА_4, стягнуто з
ОСОБА_6 на його користь 14 233 грн 36 коп. на
відшкодування майнової шкоди, 1 тис.
грн. на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позову -
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6
порушує питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням апеляційним судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог місцевий
суд виходив із факту недоказаності
позивачем заявлених вимог.

Скасовуючи рішення
місцевого суду та ухвалюючи нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, апеляційний суд вважав,
що дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини ОСОБА_6, який
використовував автобус ПАЗ, реєстровий
номер НОМЕР_1 на підстав доручення
відповідача ОСОБА_5

Проте повністю погодитися з висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 цього ж Кодексу
юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1
Закону України «Про автомобільний
траспорт» в редакції станом на день
вчинення ДТП, автобусний маршрут
(маршрути, рейс) загального
користування (далі - автобусний
маршрут загального користування) -
визначений уповноваженим органом шлях
проходження автобуса між відповідно
обладнаними пунктами для перевезення
пасажирів.

Пасажирські
перевезення - перевезення пасажирів
легковими автомобілями або автобусами.

Перевезення пасажирів
у звичайному режимі руху - перевезення
пасажирів автобусами на маршруті
загального користування з дотриманням
усіх зупинок, передбачених розкладом
руху.

Перевізник - особа, яка
надає послуги з перевезення пасажира

чи (та) вантажу автомобільним
транспортом загального користування;

Транспортний засіб
загального призначення - транспортний

засіб, не обладнаний спеціальним
устаткуванням і призначений для

перевезення пасажирів або вантажів
(автобус, легковий автомобіль,

вантажний автомобіль, причіп,
напівпричіп з бортовою платформою

відкритого або закритого типу).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 цього ж
Закону надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом загального користування
підлягає ліцензуванню відповідно до
закону.

Ліцензування на автомобільному
транспорті загального

користування спрямоване на визначення
початкових і поточних умов

надання послуг з перевезень, а також
найважливіших параметрів

обслуговування споживачів.

Апеляційним судом
встановлено, що приватний підприємець
ОСОБА_5 є власником автобуса ПАЗ,
реєстровий номер НОМЕР_1 і 1
січня 2004 року між ним та КП
«Авто-Сервіс» укладено договір № 17 на
організацію перевезень пасажирів та
багажу. 20 січня 2004 року ОСОБА_5
видав ОСОБА_6 довіреність на право
користування його автобусом. 26 січня 2004
року ОСОБА_6 при здійсненні рейсу за
автобусним маршрутом здійснив наїзд на
припаркований на проїжджій частині
дороги автомобіль БМВ, реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить позивачу.

Заперечуючи проти
позову, ОСОБА_6 крім доводів про вину
іншої особи у ДТП, посилався також на
те, що перебував із власником автобуса
у трудових правовідносинах і з цих
підстав не має відповідати перед
позивачем.

Відхиляючи доводи
ОСОБА_6 про відповідальність ОСОБА_5 як
роботодавця, апеляційний суд не
врахував особливостей здійснення
пасажирських перевезень автомобільним
транспортом встановлених Законом
України «Про автомобільний транспорт»
і Правилами надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту, затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 18
лютого 1997 р. N 176 і не застосував вимоги
зазначених нормативних актів при
оцінці доказів у справі на предмет
засування трудових відносини між
відповідачами. Не перевірені
апеляційним судом і доводи ОСОБА_6 про
те, що перевезення пасажирів на
автобусі здійснювалося ним на підстав
договору між приватним підприємцем
ОСОБА_5 і КП «Авто-Сервіс».

Не застосувавши Закон
України «Про автомобільний траспорт» і
Правила надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
затверджені постановою КМ України від
18 лютого 1997 р. N 176 та не перевіривши
належним чином доводи ОСОБА_6 про
трудові правовідносини із власником
автобуса, апеляційний суд не з'ясував
на яких правових підставах цей
відповідач здійснював пасажирські
перевезення за затвердженим в
установленому порядку автобусним
маршрутом і внаслідок цього прийшов до
передчасного висновку про відсутність
між відповідачами трудових
правовідносин.

З цих підстав рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А.

Юровська Г.В.