Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/366/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Карпенка О.Л.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за

заявою прокурора Кіровоградського
району Кіровоградської області в
інтересах Покровської сільської ради
Кіровоградського району та області про
визнання спадщини відумерлою, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 26 грудня
2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2007 року прокурор
Кіровоградського району
Кіровоградської області в інтересах
Покровської сільської ради
Кіровоградського району та області
звернувся в суд із заявою про визнання
спадщини відумерлою.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_4, яка проживала в с. Покровське
Кіровоградського району та області і
якій на праві приватної власності
належала земельна ділянка площею 5.50 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташована на території Покровської
сільської ради Кіровоградського
району та області. У разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від їх прийняття відповідно до
ст.1277 ЦК України суд визнає спадщину
відумерлою. Тому і просив задовольнити
заяву, визнавши спадщину ОСОБА_4
відумерлою та власністю
територіальної громади Покровської
сільської ради Кіровоградського
району та області.

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 26 грудня 2007 року заяву
задоволено.

Визнано спадщину ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, відумерлою. Земельну
ділянку грошовою вартістю 59 356 грн. 67
коп., яка належала на праві приватної
власності ОСОБА_4 згідно державного
акту на право приватної власності на
землю серії КР №003129, зареєстрованому в
книзі записів держаних актів під №2128а,
визнано власністю територіальної
громади Покровської сільської ради
Кіровоградського району та області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні заяви про
визнання спадщини відумерлою,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, зокрема, що суд не перевірив,
чи немає у померлої спадкоємців, які
вчинили дії, що свідчать про прийняття
спадщини в порядку, передбаченому ст. 549
ЦК Української РСР (1963 р.), чинної на час
виникнення спірних відносин. Також
судом порушено норму ст. 277 ЦПК України,
в якій зазначено, що справа про
визнання спадщини відумерлою
розглядається судом з обов'язковою
участю заявника та з обов'язковим
повідомленням усіх заінтересованих
осіб. Проте про оскаржуване рішення
вона дізналася лише у листопаді 2013 року
із листа нотаріуса №875/01-16 від 21
листопада 2013 року.

Прокуратура Кіровоградського
району належним чином повідомлена про
час і місце розгляду справи, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 51), що
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників Покровської сільської
ради Денісової В.М., Шаповалова Ю.С., які
підтримували доводи скарги,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який
заперечував проти її доводів,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву прокурора,
суд виходив з того, що після смерті
спадкодавця ОСОБА_4 спадкоємці на день
розгляду справи відсутні, до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини ніхто із
спадкоємців не звертався, а тому є
правові підстави для визнання
спадщини відумерлою та передачі її у
власність територіальній громаді
Покровської сільської ради
Кіровоградського району та області.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його без повного і всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішить справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, яке
ухвалено на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( пропущення строку
позовної давності тощо); 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставини; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене у справі рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_4 згідно державного акту на
праві приватної власності на землю
серії КР№003129 від 10 червня 1997 року,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів за №2128а, належала
земельна ділянка площею 5,50 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.4).

Часом відкриття спадщини є
ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_4 (а.с.3).

Прокурор, звертаючись з заявою
про визнання спадщини відумерлою,
посилався на ст. 1277 ЦК України 2003 року,
відповідно до ч. 1 якої у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Згідно п. п. 4, 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року
цей Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто після 1 січня 2004 року.
Правила книги шостої ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України
про відумерле майно застосовуються
також до спадщини, від дня відкриття
якої до набрання чинності цим Кодексом
спливло не менше одного року.

Згідно з п. 1 роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» спадкові
відносини регулюються Цивільним
кодексом України, законами України від
2 вересня 1993 року «Про нотаріат», від 23
червня 2005 року «Про міжнародне
приватне право», іншими законами, а
також прийнятими відповідно до них
підзаконними нормативно-правовими
актами. Відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Суд не врахував, що ЦК УРСР 1963 року
не було передбачено визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до ст.ст.235, 277 ЦПК
України справа про визнання спадщини
відумерлою розглядається судом з
обов'язковою участю заявника та з
обов'язковим повідомленням усіх
заінтересованих осіб.

У порушення вимог вищезазначених
норм закону суд не перевірив, чи немає у
померлої спадкоємців, які вчинили дії,
що свідчать про прийняття спадщини в
порядку, передбаченому ст. 549 ЦК
Української РСР, чинної на час
виникнення спірних правовідносин, та
без вирішення питання про залучення до
участі у справі заінтересованої особи
ОСОБА_3 розглянув справу, дійшовши
передчасного висновку про
відумерлість спадщини ОСОБА_4

Із матеріалів справи вбачається,
що на час ухвалення судового рішення
такі відомості були відсутні, на запит
суду до нотаріальної контори відповідь
надійшла лише після ухвалення судового
рішення (а.с.7,15).

Матеріалами ж справи
підтверджено, що ОСОБА_3 є дочкою
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Згідно ч.ч.1,2 п.113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№18/5 від 14 червня 1994 року, чинної на час
відкриття спадщини, доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном, зокрема, можуть бути: довідка
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів чи відповідної
місцевої державної адміністрації про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним; наявність у спадкоємців
державного акта на право приватної
власності на землю та інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до
нотаріальної контори з метою прийняття
спадщини не зверталася, однак у
відповідності до ст. 549 ЦК УРСР
вважається такою, що фактично прийняла
спадщину, так як вона вступила в
управління та володіння спадковим
майном, а саме: до дня смерті матері
постійно з нею проживала, що
підтверджується довідкою за №735 від 17
жовтня 2013 року, виданою виконкомом
Покровської сільської ради (а.с.31);
володіє оригіналом державного акту на
право приватної власності на землю
серії КР №003129, зареєстрованого в книзі
запису державних актів за №2128, який
належав на праві приватної власності
її матері, наданим для огляду у
судовому засіданні апеляційного суду
(а.с.63, 64).

Дані обставини засвідчують, що
ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину
після смерті своєї матері ОСОБА_4

Посилання представників
сільської ради щодо відсутності у
ОСОБА_3 на день смерті матері
реєстрації в будинку спадкодавця цих
висновків не спростовує, як і інші
заперечення.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що висновки суду про визнання
спадщини ОСОБА_4 відумерлою не
відповідають дійсним обставинам
справи та суперечать нормам
матеріального і процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням наведеного, рішення
суду не можна визнати законним і
обґрунтованим, у зв'язку з чим
відповідно до ст.309 ЦПК України воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні заяви прокурора у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 26 грудня 2007 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви прокурора
Кіровоградського району
Кіровоградської області в інтересах
Покровської сільської ради
Кіровоградського району та області про
визнання спадщини відумерлою
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: