Справа № 261/5557/13-ц
Провадження № 2/261/116/14
Справа № 261/6984/13-ц
Провадження № 2/261/2334/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк

26 лютого 2014 р.

Петровський районний суд м. Донецька в
складі: головуючий - суддя Фунжий О.А.,
при секретарі Рубаковій Г.А., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника органа опіки та
піклування Зубенко В.В., прокурора
Давидової Д.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовними заявами

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини,
порядку участі батька у вихованні
дитини;

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою про визначення місця проживання
неповнолітньої дитини, порядку участі
батька у вихованні дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
період з 9 квітня 2005 р. до 29 квітня 2013 р.
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, мають неповнолітню дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу реєстрації шлюбу
до літа 2011 р. вони мешкали у м. Макіївці
Донецької області, а потім переїхали в
Петровський район м. Донецька, де
дитина пішла до школи. У квітні 2013 р.
відповідач повідомив їй, що подав позов
до суду про розірвання шлюбу, а 29 квітня
2013 р. - що вона разом із дочкою від
першого шлюбу не мешкає у квартирі,
запропонувавши залишити житло. Під
погрозами з боку відповідача вона
разом із старшою дочкою мусили
залишити квартиру. Молодша дочка на
той час перебувала у матері
відповідача та залишилась з ним.
Оскільки наближався кінець
навчального року, вона не заперечувала
проти проживання дочки у відповідача,
який надавав можливість спілкуватись з
дитиною. Але у серпні 2013 р. відповідач
став забороняти дочці спілкуватись з
нею, відмовився передати їй дитину.
Посилаючись на те, що дитина є
малолітньою, інвалідом дитинства,
виховується матір'ю, яка створила для
неї необхідні житлово-побутові умови,
позивач просить суд визначити місцем
проживання неповнолітньої дочки разом
із матір'ю та визначити порядок участі
батька у вихованні дитини.

В свою чергу ОСОБА_3 звернувся до суду
із позовною заявою про визначення
місця проживання неповнолітньої дочки
ОСОБА_6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновком органа опіки та піклування
Петровської районної у м. Донецька ради
визначення місцем проживання дитини
разом із матір'ю є недоцільним.
Оскільки відповідно до сімейного
законодавства він має рівні права
відносно дитини, позивач просить суд
визначити місцем проживання
неповнолітньої дочки разом із батьком.
(а.с. 58)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтвердила, позов
ОСОБА_3 не визнала, суд пояснила, що
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, має
неповнолітню дочку ОСОБА_6, яка є
інвалідом дитинства. Разом з ними
проживала дочка від першого шлюбу.
Влітку 2011 р. вони переїхали мешкати в
Петровський район м.
Донецька, де ОСОБА_6 пішла до школи. 29
квітня 2013 р. рішенням суду шлюб між ними
було розірвано, питання про мешкання
дитини судом не розглядалось. Того ж
дня відповідач запропонував їй разом
із старшою дочкою залишити квартиру, де
вони мешкали. Оскільки молодшої дочки
не було вдова (знаходилась у матері
відповідача), вона відмовилась
залишити житло. Відповідач, погрожуючи
фізичною розправою, змусив її разом із
старшою дочкою залишити квартиру. На
той час наближався кінець навчального
року, тому вони домовились, що дитина
закінчує навчання, а потім переїздить
до матері. У цей період він надавав їй
можливість спілкуватись з дитиною. У
серпні 2013 р. відповідач відмовився від
своїх слів, що дочка буде жити з нею,
став забороняти дочці спілкуватись з
нею. Коли їй все ж вдається
поспілкуватись з дочкою, та плаче,
просить забрати її до себе, оскільки
батька постійно немає дома, її
вихованням займається бабуся.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнав, свої
позовні вимоги підтвердив, суду
пояснив, що перебував з ОСОБА_1 у
зареєстрованому шлюбі, має
неповнолітню дочку ОСОБА_6, яка є
інвалідом дитинства. Після виходу
дружини з декретної відпустки на
роботу, вона стала зловживати
спиртними напоями, що негативно
впливало на виховання дитини. З цієї
причини він подав до суду позов про
розірвання шлюбу. Рішенням суду від 29
квітня 2013 р. шлюб між ними було
розірвано. За обопільною домовленістю
дочка залишилась проживати разом з ним,
оскільки вона ходила в школу в
Петровському районі м. Донецька, він
створив її гарні умови проживання,
придбав для неї квартиру. Про те, що
після закінчення навчального року
дочка перейде жити до матері, вони не
домовлялись. Про це свідчить той факт,
що після закінчення навчального року
ОСОБА_1 забрала зі школи лише документи
старшої дочки, а молодша залишилась у
тій же школі. 1 вересня 2013 р. дочка пішла
до тієї ж школи, де навчається по цей
час. Він створив усі умови для
виховання дитини: водить на плавання, в
кінно-спортивну школу, доглядає її.

Представник органу опіки та піклування
підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 про
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини разом із
батьком, в судовому засіданні пояснила,
що висновком від 19 листопада 2013 р. орган
опіки та піклування визнав недоцільним
визначення місця проживання дитини
разом із м матір'ю.

Прокурор в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 про
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини разом із матір'ю.

Суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає
задоволенню, а позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні належними
документами встановлено, що в період з 9
квітня 2005 р. до 29 квітня 2013 р.
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, мають неповнолітню дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства.
(а.с. 8, 12, 15)

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 29 квітня 2013 р. шлюб між
сторонами розірвано. (а.с. 13-14)

У відповідності зі ст. 141 СК мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою;
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160-161 СК місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків; якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом; під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 157 СК питання виховання
дитини вирішується батьками спільно;
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею; той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

В судовому засідання встановлено, що
батько дитини ОСОБА_3 створив для дочки
належні умови проживання та виховання,
що є підставою для визначення її місцем
проживання разом із батьком.

Вказаний висновок суду ґрунтується на
наступному.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює, має
стабільний заробіток, його
середньомісячна заробітна плата
складає 5 218 грн. 64 коп. (а.с. 46); за місцем
роботи та проживання характеризується
позитивно (а.с. 44, 45); договором
купівлі-продажу від 30 серпня 2013 р.
придбав дочці двокімнатну квартиру по
АДРЕСА_1

Малолітня ОСОБА_6 навчається в ДУВК № 114
м. Донецька, характеризується
позитивно, навчанням та вихованням
дитини займається батько (а.с. 47);
відвідує кінно-спортивний клуб,
займається плаванням. (а.с. 48, 49)

Допитана в судовому засіданні класний
керівник дитини ОСОБА_8 пояснила, що
дівчинка виховується батьком,
характеризується позитивно.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що мешкала
поруч з сім'єю ОСОБА_6, вихованням
дитини в основному переймався батько.

Згідно висновку органу опіки та
піклування від 19 листопада 2013 р. умови
проживання дитини з батьком
задовільні, у дитини є спальне місце,
місце для приготування уроків,
сезонний одяг та взуття, в квартирі
створено всі необхідні умови для
проживання дитини відповідного віку,
морально-психологічний стан в сім'ї
задовільний, між батьком і донькою
теплі родинні стосунки, є
взаємопорозуміння. Батько дитини
ОСОБА_3 працює і забезпечує доньку всім
необхідним, спілкуванню доньки з
матір'ю не перешкоджає. Мати дитини
ОСОБА_1 працює, мешкає окремо від дитини
в м. Макіївка, у власній трьохкімнатній
квартирі без зручностей, яка
облаштована меблями та побутовою
технікою, санітарно-технічні умов у
доброму стані. Зважаючи на
вищезазначене, орган опіки та
піклування вважає недоцільним
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_6 разом з матір'ю
ОСОБА_1 (а.с. 54)

За повідомленням лікувального закладу
ОСОБА_6 перебуває на диспансерному
обліку з приводу захворювання
кістково-м'язової системи, проживає
разом з батьком у задовільних умовах,
на прийом до лікаря дитину водить
батько, усі рекомендації лікаря
виконує; мати дитини до лікаря не
зверталась. (а.с. 90)

Рішенням Петровського районного суду
м. Донецька від 11 грудня 2013 р., залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 10 лютого 2014 р., з
матері дитини ОСОБА_1 на користь батька
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
ОСОБА_6. (а.с. 91-92)

Сукупність наведених судом доказів
свідчить про те, що в інтересах
малолітньої дитини місцем її
проживання слід визначити разом із
батьком, що є підставою для задоволення
позову ОСОБА_3 та відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 як в частині визначення
місця проживання дитини з матір'ю, так й
визначення порядку участі батька у
вихованні дитини.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що батько не
в смозі надати дівчинці, яка є ще й
інвалідом, відповідного догляду, суд не
приймає до уваги, оскільки це
спростовується повідомленням
лікувального закладу, де дівчинка
перебуває на диспансерному обліку. (а.с.
90)

Також суд не приймає до уваги
ствердження ОСОБА_1 про те, що батько
застосовував до дитини насильство та
вона не може залишатись з ним, оскільки
проведеним за заявою ОСОБА_1 досудовим
розслідуванням вказаний факт не
знайшов свого підтвердження, в зв'язку
з чим постановою слідчого від 24 грудня
2013 р. кримінальне провадження закрито.
(а.с. 97-98)

На підставі викладеного, керуючись ст.
141, 157, 160-161 СК, ст. 213-215 ЦПК, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення
місця проживання неповнолітньої
дитини задовольнити.

Визначити місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
батьком ОСОБА_3.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визначення місця проживання
неповнолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю, визначення
порядку участі батька у вихованні
дитини відмовити.

Апеляційна скарга на це рішення може
бути подана в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд
протягом десяти днів зі дня його
проголошення.

Суддя
О.А.Фунжий