У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю представника позивач
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського
районного суду від 17 січня 2014 року в
справі за позовом комунального
підприємства „Здолбунівкомуненергія"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за надані послуги з централізованого
теплопостачання,

В С Т А Н О
В И Л А :

04 жовтня 2013 року КП
„Здолбунівкомуненергія" звернулося в
Здолбунівський районний суд з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за надані послуги з теплопостачання в
сумі 5823,56 грн., втрат внаслідок
інфляційних процесів в сумі 136,56 грн., 3%
річних в сумі 258,50 грн., а також витрати
зі сплати судового збору в сумі 229,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що відповідно до
встановленого порядку власник (наймач)
квартири зобов'язаний щомісячно
своєчасно здійснювати оплату за
використану теплову енергію. Проте,
ОСОБА_2 не виконує своїх зобов'язань,
внаслідок чого у неї за період з 15
жовтня 2010 року по 15 квітня 2013 року
утворилася заборгованість в розмірі 5823
грн. 56 коп.

Згідно з вимогами чинного
законодавства та договором, споживач
несе відповідальність за недотримання
вимог нормативно-правових актів у
сфері теплопостачання та
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з

________________________________________________________________________
___________

Провадження № 22-ц/787/490/2014
Головуючий у 1 інстанції : Ємельянова
Л.В.

Доповідач : Григоренко
М.П.

урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Із цих підстав просило позов
задовольнити.

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 17 січня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП
„Здолбунівкомуненергія"
заборгованість за надані послуги з
централізованого теплопостачання в
сумі 5823 грн. 56 коп., а також суму індексу
інфляції 136 грн. 56 коп., три відсотки
річних 258 грн. 50 коп., нарахованих на
суму заборгованості та витрати по
оплаті судового збору в розмірі 229 грн.
40 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1.

Зазначає, що у зв'язку з неналежним
виконанням КП „Здолбунівкомуненергія"
зобов'язань щодо надання послуг з
теплопостачання неналежної якості,
вона була змушена самовільно
відключитися від централізованої
мережі теплопостачання, про що вона
повідомила КП
„Здолбунівкомуненергія".

01 жовтня 2010 року представником КП
„Здолбунівкомуненергія" відносно неї
було складено протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому було зазначено, що відповідач
самовільно відрізала прилади обігріву
в кількості 5 шт. по АДРЕСА_1 із
встановленням шарових вентилів, а 13
жовтня 2010 року адміністративною
комісією при виконкомі Здолбунівської
міської ради було винесено постанову
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 103-1 КУпАП та накладено
штраф в розмірі 51 грн.

З 01 жовтня 2010 року вона не є споживачем
послуг КП „Здолбунівкомуненергія", а
тому у позивача з 01.10.2010 року були
відсутні підстави для нарахування
відповідачу плати за послуги з
теплопостачання, оскільки вказані
послуги вона не отримує. Система
централізованого опалення в її
квартирі відключена з жовтня 2010 року.

Крім того, вказує, що її ніхто не
зобов'язував відновити підключення
квартири до централізованої системи
опалення й централізоване
теплопостачання не відновлювалося.

Зазначає, що позивач не надав суду
жодного доказу на підтвердження того,
що вона користується послугами з
теплопостачання.

Підставою для оплати послуг з
теплопостачання є виключно факт їх
надання та споживання.

Вважає, що вимога позивача про сплату
заборгованості, з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також трьох
процентів річних є безпідставною, у
зв'язку з відсутністю будь-яких
належних зобов'язальних правовідносин
між сторонами.

Із цих підстав просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи
представник позивача просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги КП
„Здолбунівкомуненергія" до ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив із того, що
самовільне відключення останньої від
мережі централізованого
теплопостачання, не звільняє ОСОБА_2
від сплатити заборгованості за надані
позивачем послуги із теплопостачання.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильності висновків
оскаржуваного рішення.

Стаття 322 ЦК України передбачає, що
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 179 ЖК України та ст. 10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду"
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду та їх утримання здійснюється за
рахунок коштів власників згідно діючих
Правил користування приміщеннями
жилих будинків прибудинковими
територіями.

Згідно п.п. 17, 35 зазначених Правил
власник квартири, що розташована в
багатоквартирному будинку
зобов'язаний сплачувати платежі за
обслуговування і ремонт будинку,
комунальні та інші послуги.

Обов'язок відповідача проводити оплату
за надані позивачем послуги
обслуговування і ремонт будинку
безпосередньо випливає із зазначених
вище нормативних актів.

Оплату за утримання житла
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так власники
викуплених та приватизованих квартир.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
яка підключена до мережі
централізованого опалення і
обслуговування якої здійснює позивач.

Відповідно до статті 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

На розсуд колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відсутність укладеного між сторонами у
встановленого порядку договору про
надання послуг із теплопостачання, не
звільняє відповідача від обов'язку
здійснити оплату за фактичні отримані
ним послуги від позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач дійсно здійснив самовільне
відключення своєї квартири від
системи централізованого
теплопостачання, за що його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, але це також не
звільняє ОСОБА_2 від обов'язку
здійснити погашення заборгованості за
надані позивачем послуги.

У разі, якщо позивач надає послуги не
належної якості, то це не дає
відповідачу підстав відмовляться від
обов'язку по утриманню свого майна,
оскільки чинне законодавство прямо
визначає спосіб захисту споживачем
своїх прав та інтересів в таких
випадках.

Зокрема, стаття 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
передбачає, що споживач має право на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Здолбунівського районного
суду від 17 січня 2014 року підлягає
залишенню без змін, як ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду від 17 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.