АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/3177/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/377/14
Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»

на заочне рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 06 грудня 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
у якому просило стягнути із
відповідача заборгованість за
кредитним договором у сумі 5 903,32 грн. та
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В обґрунтування позову банк зазначав,
що 11 грудня 2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№79ФК-07, за яким відповідачка отримала
грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. з
кінцевим терміном повернення 10 грудня
2009 року. В порушення умов договору
ОСОБА_1 не виконувала належним чином
узяті на себе зобов'язання щодо
повернення кредиту, у результаті чого
утворилася заборгованість у розмірі 5
903,32 грн.

Позивач замінив кредитора у вказаному
зобов'язанні за договором про передачу
активів та кредитних зобов'язань від 30
червня 2010 року, тому до нього перейшло
право вимоги до ОСОБА_1

Заочним рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 06 грудня 2013 року у
задоволенні Публічного акціонерного
товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №79ФК-07 від 11 грудня 2007 року в
сумі 5 903,32 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вказує, що у встановлений законом строк
не мав можливості заявити позов до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №79/ФК-07 від 11
грудня 2007 року, оскільки первісного
кредитора за вказаним зобов'язанням
було визнано банкрутом та його активи
тривалий час передавалися до ПАТ
«Дельта Банк» через Національний банк
України. Крім того, банк посилався на
те, що позичальник заявляла про
погашення заборгованості у
добровільному порядку.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
грудня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №79/ФК-07, за умовами
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти у розмірі 8 000,00 грн. зі сплатою 19,5%
річних за весь час користування
кредитом на строк з 11 грудня 2007 року по
10 грудня 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно рішення кредитної комісії ТОВ
«Укрпромбанк» від 10 грудня 2007 року,
розпорядження бухгалтерії від 11 грудня
2007 року та меморіального ордеру від 11
грудня 2007 року позичальнику ОСОБА_1
видано кредит у розмірі 8 000,00 грн., тобто
банк повністю виконав свої
зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до пунктів 1.1.,2.6.,2.7. договору
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частками у розмірі не менш як
200,00 грн. по 20 число кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем отримання кредиту, шляхом
перерахування коштів на позичковий
рахунок позичальника та/або шляхом
внесення готівки до каси банку.

Згідно п.п.1.5.,2.6.,2.7. договору проценти за
користування кредитом нараховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
по кредиту за період з першого по
останній день кожного календарного
місяця. Нараховані проценти
сплачуються позичальником у валюті
кредиту по 20 число кожного наступного
місяцем за місяцем нарахування
процентів та одночасно з остаточним
поверненням кредиту шляхом внесення
готівкових коштів у касу банку або
шляхом безготівкового перерахування з
поточного рахунку позичальника.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Встановлено, що відповідач належним
чином не виконала обов'язків щодо
повернення кредитних ресурсів та
сплати відсотків.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що станом на 01 березня 2013
року ОСОБА_1 має заборгованість за
кредитним договором у загальному
розмірі 5 903,32 грн., з яких:

- 3 560,09 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 2 343,23 грн. - заборгованість за
відсотками.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
АТ «Дельта Банк» та Національним
банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банк», за умовами
якого в порядку, обсязі і на умовах,
визначених договором, ТОВ
«Укрпромбанк» передає (відступає)
позивачеві права вимоги за кредитними
та забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком
України, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, при цьому
позивач отримав право вимагати від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах. Що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановленого
договором або законом.

За змістом ч.1 ст.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до
вищевказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань АТ
«Дельта банк» набув права вимоги по
кредитному договору №79/ФК-07 від 11
грудня 2007 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що банк звернувся із відповідним
позовом поза межами строку позовної
давності, при цьому спірний кредит
видавався на споживчі цілі, що
забороняє вимагати його повернення
після спливу визначених строків.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаним висновком з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

При цьому пункт 7 частини 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті зазначеного закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Вказана позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року №6-126 цс 13).

Оскільки відповідач участі в розгляді
справи у суді першої інстанції не
приймала та не надсилала до суду заяви
про застосування наслідків спливу
позовної давності, а тому місцевий суд
безпідставно відмовив у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
- задовольнити.

Заочне рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 06 грудня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором №79/ФК-07 від 11
грудня 2007 року у розмірі 5 903,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» судовий збір в розмірі
229,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В.Дряниця

/підпис/
Т.О. Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук