Провадження №2/761/1179/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» до
Комісії по трудових спорах Вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
ДТГО «Південно-Західна залізниця»,
ОСОБА_1 про скасування рішення комісії
по трудових спорах,

ВСТАНОВИВ

Позивач ДТГО «Південно-Західна
залізниця» звернувся до суду з позовом
про скасування рішення комісії по
трудових спорах, в якому зазначив, що
рішенням Комісії по трудових спорах
Відокремленого підрозділу Вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
ДТГО «Південно-Західна залізниця» від
01.11.2013 року задоволено заяву ОСОБА_1 про
незаконне нарахування преміальної
оплати за липень 2013 року в розмірі 5 %,
замість 15 %, передбаченої Колективним
договором. Позивач вважає дане рішення
незаконним, оскільки розгляд заяв
працівників, в разі порушення
законодавства про оплату праці, лежить
у виключній компетенції суду, а не
Комісії по трудових спорах. Також
позивач в позовній заяві зазначив, що
Колективний договір, яким і
передбачено виплату премії в розмірі 15
% в разі наявності коштів, укладений між
адміністрацією підприємства та
Спільним представницьким органом
профспілкових організацій і сторонами
контролюється його виконання, і тільки
профспілки мають право звертатись з
відповідним позовом до суду. Крім того,
на думку позивача, премія відноситься
до заохочувальних та компенсаційних
виплат, порядок виплати якої повинен
бути врегульований колективним
договором, який діє на підприємстві, в
свою чергу виплата премії є правом, а не
обов'язком власника або уповноваженого
ним органу, а том в зв'язку з
відсутністю коштів на підприємстві,
позивач прийняв рішення про зменшення
розміру премії працівнику.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третя
особа в судове засідання не з'явилися,
про час та місце слухання справи
повідомлялися належним чином, а тому
суд вважає за можливе розглядати
справу без їх участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що третя особа ОСОБА_1
працює провідником пасажирських
вагонів Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця».

Відповідно до додатку № 2 та п. 3.13
Колективного договору, який укладений
між Відокремленим підрозділом
«Вагонна дільниця станції
Київ-пасажирський» ДТГО
«Південно-Західна залізниця» та
Спільним представницьким органом
профспілкових організацій Вагонної
дільниці станції «Київ-пасажирський»,
провіднику пасажирських вагонів
встановлено щомісячну премію в розмірі
15 % до посадового окладу (а.с. 34).

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_1, отримавши заробітну
плату за липень 2013 року в меншому
розмірі, звернувся до бухгалтерії за
роз'ясненням, де було повідомлено, що
замість нарахування 15 % преміальної
оплати за липень 2013 року, йому
нараховано та виплачено лише 5 % премії
до посадового окладу.

Не погоджуючись з діями керівництва,
ОСОБА_1 звернувся до Комісії по
трудових спорах Вагонної дільниці
станції Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця».

01.11.2013 року Комісія по трудових спорах
Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» прийняла
рішення про скасування наказу
начальника Відокремленого підрозділу
«Вагонна дільниця станції
Київ-пасажирський» ДТГО
«Південно-Західна залізниця» від 29.08.2013
року в частині незаконного нарахування
ОСОБА_1 преміальної оплати за липень 2013
року в розмірі 5 % до посадового окладу,
замість 15 %, передбаченої Колективним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 КЗпП України
працівник може звернутися до комісії
по трудових спорах у тримісячний строк
з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права, а
у спорах про виплату належної йому
заробітної плати - без обмеження
будь-яким строком.

Пунктом 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
передбачено, що за вирішенням спору про
оплату праці працівники, як ті, що
працюють за трудовим договором, так і
члени кооперативів та їх об'єднань,
колективних сільськогосподарських
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, можуть звернутись до
обраної на підприємстві (в установі,
організації) КТС або до суду в строки,
передбачені статтями 225, 228, 233 КЗпП.

Таким чином, твердження позивача, що
розгляд заяв працівників, в разі
порушення законодавства про оплату
праці, лежить у виключній компетенції
суду, а не Комісії по трудових спорах
суд вважає необґрунтованими, оскільки
вони не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 97 КЗпП
України форми і системи оплати праці,
норми праці, розцінки, тарифні сітки,
ставки, схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом.

Пунктом 3.2.5 Колективного договору
визначено, що адміністрація гарантує
узгоджувати з СПО профспілкових
організацій шкали тарифних ставок
робітників і схеми посадових окладів
керівників та спеціалістів, розміри
доплат, надбавок і премій.

Отже, позивач, прийнявши рішення про
зменшення розміру премії працівникам
Вагонної дільниці станції
Київ-Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця», зокрема
ОСОБА_1, не узгодив це питання з СПО
профспілкових організацій, а прийняв
самостійно рішення у порушення вимог п.
3.2.5 Колективного договору.

В судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_1 не був
ознайомлений з наказом, яким
передбачалось зменшення розміру
премії за липень 2013 року з 15 % до 5 % до
посадового окладу, а отже, ОСОБА_1 не був
поставлений до відома про зменшення
розміру премії, що також є порушенням з
боку позивача.

В обґрунтування позовних вимог щодо
зменшення розміру премії, позивач
посилався на п. 3.4 Колективного
договору, згідно якого для посилення
матеріальної зацікавленості
робітників підприємства керуватись
Положенням про преміювання (додаток №
2), встановлювати робітникам
максимальний розмір премії при
наявності коштів до 70 % включно,
керівникам, спеціалістам та службовцям
до 50 % включно. Виплату премії проводити
відповідно до вказівок залізниці щодо
виконання основних показників
преміювання по залізниці.

Разом з тим, даний пункт Колективного
договору стосується встановлення
працівникам залізниці, при наявності
коштів, розміру премії у більшому
розмірі, ніж визначено в положенні про
преміювання робітників, яке є Додатком
№ 2 до Колективного договору, а ніяким
чином це не стосується зменшення
розміру премії.

Таким чином, суд оцінюючи зібрані по
справі докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що позивачем не
надано жодних доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, позовні вимоги є
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону, відповідач, приймаючи рішення
про скасування наказу в частині
незаконного нарахування ОСОБА_1
преміальної оплати за липень 2013 року в
розмірі 5 %, замість 15 % до посадового
окладу, передбаченої Колективним
договором, діяв в межах повноважень та
у спосіб визначений Законами України, а
тому позовні вимоги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 97, 221, 224, 225 КЗпП
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218, ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» до
Комісії по трудових спорах Вагонної
дільниці станції Київ-Пасажирський
ДТГО «Південно-Західна залізниця»,
ОСОБА_1 про скасування рішення комісії
по трудових спорах залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя