Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Жукинської
сільської ради Вишгородського району
Київської області про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до
суду, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько -
ОСОБА_2.

Відповідно до заповіту від 23.11.1995 року
за № 54, посвідченого секретарем
виконавчого комітету Жукинської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, ОСОБА_2 заповів
позивачу все його майно, що буде йому
належати на день його смерті де б воно
не було та з чого б воно не складалось, а
також все те, на що він за законом буде
мати право.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина на належне йому
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Звернувшись до Державного нотаріуса
Вишгородської державної нотаріальної
контори Київської області з приводу
оформлення власності на житловий
будинок, державний нотаріус роз'яснив
позивачу, що у випадку відсутності
правовстановлюючого документу на
даний житловий будинок, тому видача
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом на це нерухоме
майно не є можливою.

Зважаючи на вказані вище обставини,
позивач просить визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року на спадкове
майно - житловий будинок АДРЕСА_1

Вишгородського району Київської
області.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримала позовні
вимоги, просить їх задовольнити в
повному обсязі.

Жукинська сільська рада
Вишгородського району Київської
області в судове засідання свого
представника не направила,
повідомлена належним чином, направила
суду заяву в якій просила розглянути
справу без участі їх представника.
Проти позову не заперечує.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер батько позивача - ОСОБА_2, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1, зареєстрований виконавчим
комітетом Жукинської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, актовий запис № 29.

Відповідно до заповіту від 23.11.1995 року
за № 54, посвідченого секретарем
виконавчого комітету Жукинської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, ОСОБА_1 заповів
позивачу все його майно, що буде йому
належати на день його смерті де б воно
не було та з чого б воно не складалось, а
також все те, на що він за законом буде
мати право.

Після смерті батька позивача
залишилось спадкове майно, а саме:
житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач прийняв спадщину, шляхом
подання 02.04.2013 року заяви про прийняття
спадщини до Вишгородської районної
державної нотаріальної контори. На
підставі поданою позивачем заяви
Вишгородською районною державною
нотаріальною конторою була відкрита
02.04.2013 року спадкова справа та внесена
до спадкового реєстру за № 54325968, що
підтверджується витягом про
реєстрацію в спадковому реєстрі.

Звернувшись до Державного нотаріуса
Вишгородської державної нотаріальної
контори Київської області з приводу
оформлення власності на житловий
будинок, державний нотаріус роз'яснив
позивачу, що у випадку відсутності
правовстановлюючого документу на
даний житловий будинок, тому видача
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом на це нерухоме
майно не є можливою.

Згідно витягу з книги по
господарського обліку Жукинської
сільської ради, вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 був
збудований у 1952 році, власником будинку
є ОСОБА_2

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім»ї та прописку, виданої 21.06.2012
року № 174, ОСОБА_2, дійсно проживає та
зареєстрований в АДРЕСА_1, який
належить йому.

Згідно довідки № 216 виданою 07.08.2013 року
виконавчим комітетом Жукинської
сільської ради погосподарського
обліку ОСОБА_2, був зареєстрований з
10.12.1958 року та проживав за вищевказаною
адресою.

Згідно зі ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщина) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця), до
інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст.1218
ЦК України, до складу спадщини входять
усі права та обов"язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за законом
або заповітом.

Згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі
спадщини, яку прийняв спадкоємець, є
нерухоме майно, спадкоємець
зобов'язаний зареєструвати право на
спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна
(ст. 182 цього кодексу). Право власності
на нерухоме майно виникає у спадкоємця
з моменту державної реєстрації цього
майна.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спірного
житлового будинку (1952 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністрів
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56.

Отже, при вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно суду
слід було керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, а також положення ЦК УРСР 1963
року.

Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня
1975 року, підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у по господарських
книгах.

Відтак, згідно зі вказаними
нормативними актами виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежно від державної реєстрації
цього права від прийняття його до
експлуатації.

Однак, оскільки будинок був збудований
в 1952 році, значиться в господарській
книзі сільської ради, діюче на час
введення будинку в експлуатацію
законодавство не вимагало реєстрації
прав власності то на думку суду спірний
будинок не є самочинним будівництвом,
належав спадкодавцю і тому за
позивачем слід визнати право власності
на вказаний будинок.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.60,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року на спадкове
майно - житловий будинок АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

О.І.Скарлат