Справа № 463/2175/13
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/1285/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Гриновця Б.М., Богонюка М.Я.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 06 грудня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

25.09.2013 року ОСОБА_2 звернулась з позовом
до суду в якому просила стягнути з ПАТ
КБ «Надра» на її користь суму відсотків
за користування вкладом у розмірі 8 328,16
грн. за період з 10.04.2009 року по 31.12.2009
року та 3 % річних за той же період в
розмірі 2 294,58 грн., що в загальній сумі
становить 10 622,74 грн.

Рішенням суду в позові відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 через
представника ОСОБА_3. В апеляційній
скарзі вказує, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим та
винесене з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що суд
прийшов до невірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог у
зв'язку із спливом строку позовної
давності. Вказує, що між позивачем та
банком було укладено договір
строкового банківського вкладу
(депозиту), строк дії якого становив 12
місяців від дати надходження вкладу на
вкладний рахунок. Оскільки банком на
вимогу позивача кошти вчасно повернуті
не були, проценти за користування
коштами за цей період не
нараховувались та депозит повернуто
без врахування 3% річних, відтак апелянт
звернулась до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за договором
депозитного вкладу. Крім того апелянт
зазначає, що вправі була пред'явити
позовні вимоги про виплату відсотків
та 3% річних у зв'язку з тим, що обов'язок
по сплаті відсотків та 3% річних є
невід'ємною частиною основного
грошового зобов'язання, а відтак, на
такі вимоги строк позовної давності не
поширюється.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, стягнути з ПАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_2 суму
відсотків за користування вкладом у
розмірі 8 328,16 грн. за період з 10.04.2009 року
по 31.12.2009 року та 3% річних за той же
період у розмірі 2 294,58 грн., а разом в
сумі 10622,74 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
апеляційної скарги, заперечення
представника відповідача, перевіривши
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Захист прав у порядку цивільного
судочинства - це передбачені законом
способи охорони, цивільних , житлових,
земельних, сімейних чи трудових прав у
разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. Тому
власних порушеного права повинен
довести наявність у нього такого права
і може скористатися не будь-яким, а
лише конкретно визначеним законом
способом захисту свого права.
Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
передбачений ст.16 ЦК України, а також
визначається спеціальними законами ,
які регулюють конкретні
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи
10.04.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра»
було укладено договір №373981 строкового
банківського вкладу (депозиту) «Мій
вибір» оформлений в рамках Пакету
послуг ПП «Базовий +» №936391 відповідно
до якого ОСОБА_2 передала банку на
вкладний рахунок 10 000 (десять тисяч)
євро.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що
строк дії вкладу становить 12 місяців
від дати надходження вкладу на
вкладний рахунок.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та не заперечується по
закінченню строку дії договору, тобто
10.04.2009 року вклад позивачу повернутий
не був, а були перераховані лише
відсотки в сумі 1055 (одна тисяча
п'ятдесят п'ять) євро.

Депозитні кошти були повернуті банком
31.12.2009 року.

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення 8 328.16 грн. -суми відсотків за
користування вкладом за період з 10.04.2008
року по 31.12.2009 року на підставі ст.1061 ЦК
України та 2 294, 58 грн.-3% річних.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд вірно виходив з
того, що зобов'язання про повернення
вкладу позивачу виконано відповідачем
31.12.2009 року, звернулась ОСОБА_2 з
позовними вимогами до відповідача лише
25.09.2013 року, а відтак пропустила
трьохрічний строк позовної давності
для захисту своїх прав, про
застосування якого відповідач заявив
клопотання. Доказів про поважність
причин пропуску строку в матеріалах
справи немає.

За таких обставин суд правомірно
застосував вимоги зазначеної статті та
відмовив у задоволенні позову за
спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 06 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення, може
бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: