УХВАЛА

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
діють від свого імені та в інтересах
малолітньої ОСОБА_5, до відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг групп», ОСОБА_6, третя
особа - служба у справах дітей
Суворовської районної у м. Херсоні
ради, про визнання недійсними
прилюдних торгів, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
скасування запису про реєстрацію права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють від свого
імені та в інтересах малолітньої
ОСОБА_5, на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 06 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 25 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

01 березня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 у своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про
визнання недійсними прилюдних торгів,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності, скасування запису про
реєстрацію права власності,
обґрунтовуючи вимоги тим, що прилюдні
торги з реалізації квартири АДРЕСА_1,
належної ОСОБА_3, які відбулися 15 лютого
2013 року, суперечать закону, оскільки на
час їх проведення дитина позивачів -
ОСОБА_5 була малолітньою, а тому на
відчуження цієї квартири з прилюдних
торгів необхідною була згода органу
опіки та піклування.

Крім цього, вказували, що реалізація
квартири була проведена при зупиненому
виконавчому провадженню, що є
порушенням чч. 4-6 ст. 39 Закону України
«Про виконавче провадження».

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 06 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 25 вересня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які діють від свого імені та в
інтересах малолітньої ОСОБА_5 просять
зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що згідно з
рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 11 березня 2011
року із ОСОБА_3 стягнуто на користь
ОСОБА_7 борг в сумі 153 тис. грн.

04 квітня 2011 року Суворовським районним
судом м. Херсона за даним рішенням
видано виконавчий лист № 2-1124/11.

07 квітня 2011 року державним виконавцем
ВДВС Суворовського районного
управління юстиції у м. Херсоні на
виконання рішення за заявою стягувача
відкрито виконавче провадження, у
процесі якого 23 червня 2011 року
державним виконавцем складено акт
опису й арешту майна боржника, а сааме:
трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

04 липня 2011 року державним виконавцем
для визначення вартості арештованого
майна винесено постанову про
призначення суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання.

Відповідно до протоколу проведення
прилюдних торгів з реалізації майна
від 15 лютого 2013 року № 22-0137/12 переможцем
торгів з продажу трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 стала ОСОБА_6

21 лютого 2013 року в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно на підставі
свідоцтва про право власності за
ОСОБА_6 зареєстровано право власності
на придбану квартиру.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив із того, що
прилюдні торги не є виконавчою дією, на
яку поширюються вимоги п. 4 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо зупинення виконавчого
провадження; закони України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей», «Про
охорону дитинства» спірних відносин не
регулюють, оскільки батьки не є
відчужувачами майна, яке було
реалізовано в порядку примусового
виконання рішення суду.

З такими висновками судів погодитись
не можна з огляду на таке.

Оскільки відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації, остання, що відбувається у
формі, зокрема, прилюдних торгів, є
стадією виконавчого провадження, хоча
й безпосередньо не пов'язана із
вчинення відповідних дій органами
державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього Закону, яка
затверджується начальником або
заступником начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.
Копія постанови надсилається сторонам
у триденний строк.

При цьому згідно із ч. 6 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»,
якщо арештоване майно боржника
передано для реалізації, копії
постанов про зупинення та поновлення
виконавчого провадження надсилаються
підприємству, установі, організації,
які здійснюють таку реалізацію.

Системний аналіз зазначених положень
дає підстави для висновку про те, що
можливості проведення прилюдних
торгів як завершальної стадії
звернення стягнення на майно боржника
під час зупинення виконавчого
провадження законом не передбачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи (а.с. 7), станом на час проведення
прилюдних торгів у квартирі, належній
боржнику ОСОБА_3, окрім останнього,
також проживала ОСОБА_4 та неповнолітня
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян та безпритульних
дітей» для вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Посадові особи
органів опіки та піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

Відповідно до п. 4.5.9 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі передачі на реалізацію
нерухомого майна від 02 квітня
2012 року № 512/5, право власності на яке
або право користування яким мають
неповнолітні, необхідний попередній
дозвіл органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону. Якщо
такий дозвіл не надано, державний
виконавець звертається до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено (змінено) спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої пунктом 2
частини першої статті 47 Закону.

Висновки суду про те, що наведений
Закон спірних правовідносин не
регулює, є помилковим, оскільки
прилюдні торги за своєю правовою
природою є правочином, укладання якого
має відбуватися відповідно до вимог
законодавства.

Виключень щодо необов'язковості
отримання дозволу органів опіки та
піклування на реалізацію нерухомого
майна з прилюдних торгів, право
користування яким мають неповнолітні,
законодавство не містить.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи (а.с. 92-93), ухвалою Суворовського
районного суду м. Херсона від 18 квітня
2013 року визнано неправомірними дії
державного виконавця відділу ДВС
Суворовського РУЮ в м. Херсоні ОСОБА_8
щодо передачі квартири АДРЕСА_1 на
примусову реалізацію з прилюдних
торгів ТОВ «Укрспецторг групп».

Визнаючи дії незаконними, суд, як
зазначено в ухвалі, виходив із
відсутності дозволу органу опіки і
піклування на реалізацію іпотечного
майна, відсутності рішення суду про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, відсутності відомостей
щодо наявності іншого майна боржника,
на яке може бути звернуто стягнення.

Докази скасування зазначеної ухвали в
матеріалах справи відсутні.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК
України на зазначене уваги не звернув,
пояснень відповідачів належним чином
не перевірив та дійшов передчасних
висновків про відсутність підстав для
задоволення позову.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
діють від свого імені та в інтересах
малолітньої ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 06 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 25 вересня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Є.П.
Євграфова

І.М.
Завгородня

Ю.Г.
Іваненко

О.М. Ситнік