У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області про усунення
перешкод в користуванні жилим будинком
та земельною ділянкою, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 29 травня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 22 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом, вимоги
якого уточнили в ході розгляду справи
та просили зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у користуванні
належною їм частиною будинку шляхом
зносу самовільно зведеної надбудови
над дахом житлового будинку; усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою шляхом переносу будівель
господарського призначення у межах,
встановлених земельним
законодавством; стягнути з відповідача
на користь позивачів матеріальну шкоду
у розмірі 15 503 грн.; стягнути з
відповідача на користь позивача ОСОБА_5
завдану їй моральну шкоду в сумі 20 000
грн.; стягнути з відповідача на користь
позивачів витрати на правову допомогу
та судові витрати.

Позов мотивований тим, що згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 8 квітня 2000 року позивачам
на праві приватної власності належить
1/3 частина житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1. Інша частина
будинку, що складає 2/3 частини,
знаходиться у власності відповідача на
підставі договору купівлі-продажу від 7
квітня 2003 року. Відповідач на належній
йому частині жилого будинку закінчив
будівництво другого поверху, дах
будівлі на 80 сантиметрів надвисає над
частиною будинку позивачів, стоки для
дощової води встановлені не були,
внаслідок чого, під час проливних дощів
у червні-липні 2012 року була затоплена
їхня частина будинку. Крім цього,
внаслідок того, що відповідач без
дозвільних документів надбудував
другий поверх, дах якого надвисає над
частиною будинку позивачів, було
затоплено їх газовий котел, кухню та
велику кімнату будинку. Оскільки
відповідач, як власник 2/3 частини
будинку, безпідставно відмовився
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, позивачі звернулися до суду з
позовом про її стягнення у примусовому
порядку.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 29 травня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 22 липня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Позивачі, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подали касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просять їх
скасувати в частині відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
передати справу у цій частині вимог на
новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову
виходив з того, що позивачами не було
доведено порушення їх законних прав
відповідачем, заподіяння шкоди їх
майну та особистим немайновим правам
позивача ОСОБА_5 винними діями
відповідача. Питання перебудови
надбудови над частиною житлового
будинку та господарської будівлі
(сауна) позивачами не ставилося,
предметом розгляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області не було.
З висновку судової
будівельно-технічної експертизи не
вбачається однозначного висновку, що
ушкодження обробного покриття та
конструктивних елементів горищного
перекриття є наслідком пошкодження
азбестоцементних листів під час
будівництва надбудови відповідачем. У
висновку зазначено, що ушкодження
обробного покриття стелі та
конструктивних елементів горищного
перекриття є наслідком їх зволоження,
яке може бути наслідком проникнення на
них атмосферних опадів із-за
протікання покрівлі. Протікання
покрівлі може бути наслідком її
фізичного зносу, а також наслідком
пошкодження азбестоцементних листів
під час будівництва надбудови.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
недоведеність факту завдання шкоди
позивачам збудованою відповідачем
надбудовою. Вимоги позивачів про
перенос будівель господарського
призначення в межах, встановлених
земельним законодавством не
передбачені законом, як спосіб захисту
порушеного права, оскільки самочинне
будівництво підлягає перебудові, а при
її неможливості - знесенню.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким вимогам закону рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають.

Загальні підстави цивільно-правової
відповідальності за завдану майнову та
моральну шкоду в деліктних
(позадоговірних) відносинах
передбачені ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК
України.

Згідно із зазначеними нормами
обов'язковими умовами такої
відповідальності є наявність шкоди,
протиправної поведінки заподіювача
шкоди, причинного зв'язку між шкодою і
протиправною поведінкою та вина
заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відмовляючи позивачам у задоволенні
позову на підставі ст. 1166, 1167 ЦК України,
суди попередніх інстанцій виходили із
неможливості встановлення вини
відповідача через її не доведення
позивачами та відсутність
однозначного висновку у судовій
будівельно-технічній експертизі про
завдання позивачам шкоди внаслідок
неправомірних дій відповідача.

З такими висновками не можна
погодитись.

Відсутність у висновку судової
будівельно-технічної експертизи
однозначної відповіді на питання щодо
причинно-наслідкового зв'язку між
завданою позивачам шкодою та винними
діями відповідача не звільняла суд від
обов'язку перевірки доводів сторін і
оцінки наданих ними доказів щодо
причин пошкодження майна позивачів і
вини відповідача у цьому, та зробити на
їх підставі чіткі та зрозуміли
висновки щодо встановлених фактів.

Відповідно до ст.ст. 8, 213, 215 ЦПК
України умовами обґрунтованості
рішення є повне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважає встановленими, та відповідність
висновків суду, викладених у рішенні,
обставинам справи.

Виходячи з підстав заявленого позову
- ст. ст. 1166, 1167 ЦК України - підлягали
встановленню судом такі юридичні факти
як наявність шкоди внаслідок
здійснення відповідачем будівництва
другого поверху на належній йому
частині жилого будинку, винної
поведінки останнього та причинного
зв'язку між шкодою і його протиправною
поведінкою.

Зазначені юридичні факти суд повинен
встановити і обґрунтувати доказами,
одержаними у визначеному законом
порядку за допомогою передбачених ч. 2
ст. 57 ЦПК України засобів доказування і
перевіреними у судовому засіданні.

В порушення зазначених процесуальних
норм права суд, дослідивши надані
сторонами докази, не дав оцінки у їх
сукупності і взаємозв'язку, не зробив
чіткого і безумовного висновку щодо
наявності чи відсутності вини
відповідача у заподіянні шкоди і таким
чином не встановив юридичного факту,
який підлягав встановленню судом у
даних правовідносинах.

Крім того, згідно ст. 150 ЦПК України,
якщо висновок експерта суперечить
іншим матеріалам справи або викликає
сумніви в його правильності, судом може
бути призначена повторна експертиза.

В ході розгляду даної справи судами
не дотримано вимог ч.4
ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи. За умов
суперечливості чи недостатності
доказової бази для правильного
вирішення спору та прийняття
мотивованого рішення судом першої
інстанції належним чином не вирішено
питання щодо призначення по справі
повторної судової
будівельно-технічної експертизи, не
роз'яснено особам, які беруть участь у
справі обов'язки щодо доказування і
подання доказів, наслідки не
призначення відповідної експертизи, а
також положення щодо належності та
допустимості доказів.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу призвело до поверхового
вирішення спору.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України, їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 29 травня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 22 липня 2013 року
скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.