Справа № 357/8135/13-ц Головуючий у І
інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/298/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря
Антіпова Я.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 05 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах
дітей Білоцерківської міської ради
Київської області про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, визначення способу участі у
вихованні малолітнього сина і
спілкуванні з ним та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
Служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради Київської області про
визначення способу участі у вихованні
малолітнього сина і спілкуванні з ним,

В С Т А Н О В И Л А :

05 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом, де із проведеними
змінами та уточненнями, просив усунути
йому перешкоди в спілкуванні та
вихованні з сином ОСОБА_3, встановити
порядок його участі у вихованні та
особистому спілкуванні з дитиною у
вигляді:

а) визначення місць зустрічей і
його безперешкодного особистого, без
присутності інших осіб, спілкування з
сином щотижня у неділю з 10 до 19 години
за адресою: вул. АДРЕСА_1 та/або за
іншими адресами його перебування;

б) особистого спілкування з сином
та супроводження його на спортивні
заняття, заняття у групі розвитку та
інші, щотижня, з понеділка по п'ятницю з
17 до 20 години.

Окрім цього, просить ухвалити
рішення про можливість спільного з
дитиною відпочинку та оздоровлення,
терміном один місяць на рік в літній
та/або канікулярний період, щорічно, в
Україні та/або за її межами.

Свої вимоги мотивував тим, що
відповідач всупереч його законним
правам і обов'язкам, як батька дитини, з
вересня 2011 року повністю унеможливила
спілкування з сином та утримує його у
себе за адресою.

У зв'язку із зазначеним, позивач
неодноразово звертався до комісії з
питань захисту прав дитини
Білоцерківської міської ради та служби
у справах дітей про визначення місця
проживання сина ОСОБА_3 та способу його
участі у вихованні і спілкуванні з ним.

Проте, відповідач повністю ігнорує
дані рішення, не надає можливості
спілкуватися з сином та негативно
налаштовує його проти батька, що може
призвести до розриву духовних зв'язків
між ним та сином, зашкодити розвиткові
дитини і зумовити формування у неї
дисгармонійних зв'язків між ними та
оточуючим соціумом, взагалі.

В свою чергу, ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічним позовом, де просила
визначити наступний порядок участі
ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з
малолітнім сином ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1: в
її обов'язковій присутності щонеділі з
10 години до 18 години та в будні дні
щовівторка та щочетверга з 17 до 19
години, а також просила стягнути з
відповідача на її користь 114 грн.
судового збору та 120 грн. витрат на
правову допомогу.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила,
що не перешкоджає позивачу
спілкуватись із сином. В період з
вересня 2012 року по даний час він
жодного разу не з'явився на побачення з
дитиною відповідно до порядку
встановленого рішенням виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
від 11.09.2012 року за №380.

Також вказала, що позивач є інвалідом 1
групи довічно від захворювання,
пов'язаного з проходженням служби в
органах внутрішніх справ та потребує
постійною стороннього догляду, що
підтверджується довідкою МСЕК та
договором про падання послуг догляду (
опікування ) від 01.10.2011.

ОСОБА_1 тривалий час ухилявся від
сплати аліментів на утримання дитини,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка стягується разом з
аліментами в примусовому порядку з
пенсії позивача. Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду
від 17.04.2012 її було вселено в квартиру
відповідача та стягнуто на її корись
моральну шкоду, однак останній дане
рішення не виконує.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року позов ОСОБА_1 та
зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 в спілкуванні з сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та участі у його вихованні,
при цьому, встановлено дні та час для
спілкування між сином та батьком, з
можливим відвідуванням дитиною місця
проживання батька, щонеділі з 10 години
до 18 години, в будні дні: вівторок та
четвер з 17 години до 19 години, при цьому,
присутність матері при спілкуванні
батька з сином є обов'язковою до
досягнення дитиною 10 річного віку.

В решті позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення
зазначено, що між сторонами існує спір
щодо спілкування батька з сином та
участі у його вихованні, тому суд
враховує інтереси дитини, ставлення
батька до виконання своїх батьківських
обов'язків, вік дитини, відносини, які
складися між сторонами, потреби дитини
в силу свого віку в дотриманні певного
режиму сну та харчування у звичних
умовах, те, що дитина тривалий час була
позбавлена спілкування з батьком,
втратила з ним певний зв'язок і без
присутності мами боїться спілкуватись
з батьком, а також те, що позивач при
відвідуванні дитини у центрі
соціально-психологічної реабілітації
дітей «Злагода» відмовився від
співпраці з психологом.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року в частині «при
цьому, присутність матері при
спілкуванні батька з сином є
обов'язковою до досягнення дитиною 10
річного віку» скасувати, а також
змінити рішення в частині, яким
встановити порядок його участі у
вихованні і особистому спілкуванні з
неповнолітнім сином ОСОБА_3 у вигляді:
а) визначення місць зустрічей і його
безперешкодного особистого, без
присутності інших осіб, спілкування з
сином щотижня у неділю з 10 до 18 години
за адресою: АДРЕСА_1 та/або за іншими
адресами його перебування; б)
особистого спілкування з сином та
супроводження його на спортивні
заняття, заняття у групі розвитку
щотижня з понеділка по п'ятницю з 17 до 19
години.

При цьому, просив відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні її зустрічних позовних
вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги, вислухавши
учасників процесу в судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується матеріалами справи,
07 листопада 2007 року сторони по
справі зареєстрували шлюб від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 (
а.с. 6, 7 ).

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25 травня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано ( а.с. 6 т. 1 ).

При цьому, малолітній ОСОБА_3 залишився
проживати з матір'ю та на даний час
знаходиться на її утриманні ( а.с 45-46, 48-51
т. 1 ).

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини його заробітку щомісячно, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 02
листопада 2011 року і до повноліття
дитини ( а.с. 53 т. 1 ).

Між сторонами також не досягнуто згоди
щодо участі батька у вихованні та
особистому спілкуванні з сином.

У зв'язку із цим, виконавчий комітет
Білоцерківської міської ради
Київської області за заявою ОСОБА_1
рішенням №24 від 24 січня 2012 року із
змінами, проведеними згідно рішення
№380 від 11 вересня 2012 року, визначив для
нього наступний порядок участі у
вихованні та особистому спілкуванні з
дитиною: щонеділі з 10 години до 18 години
та в будні дні - щовівторка та
щочетверга з 17 до 19 години ( а.с. 5 т. 1 ).

Однак, ОСОБА_2 ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування (
а.с. 211, 213, 216, 218, 219 т. 1 ).

За таких обставин, суд першої
інстанції, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 159 СК України, ст.ст. 10, 11, 58,
60, 213-215, ЦПК України, правильно прийшов
до висновку про часткове задоволення
заявлених позовних вимог та ухвалив, в
інтересах дитини, законне і
обґрунтоване рішення на підставі
належних та допустимих доказів по
справі.

При цьому, дав відповідну оцінку
належних і допустимих доказів у справі
згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, ст. 24 Конституції
України, ст. 213 ЦПК України, при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у суді другої
інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції,
зокрема, про порушення процесуального
права при прийнятті до провадження
зустрічного позову, порушення принципу
диспозитивності щодо участі матері при
його спілкуванні з дитиною,
відсутність у ОСОБА_2 джерел для
утримання дитини, можливість його
спілкування з сином без присутності
матері, неможливість виконання рішення
в зазначений спосіб, відсутність
визначеності в частині задоволених
вимог і тих, в задоволенні яких
відмовлено, на переконання
апеляційного суду, у даному випадку,
правового значення не мають та не
спростовують висновки суду першої
інстанції про обґрунтованість
заявлених позовних вимог у зазначеній
частині та не є законною підставою,
самі по собі, для задоволення
апеляційних вимог.

Окрім цього, твердження апелянта про
порушення принципу диспозитивності
щодо участі матері при його
спілкуванні з дитиною, на думку суду
другої інстанції, спростовуються
вимогами зустрічного позову, згідно
якого ОСОБА_2 заявляла саме такі, серед
іншого, позовні вимоги ( а.с. 40-42 т. 1 ).

Надані нею договір, довідка, рішення,
ухвала, постанова, акти, висновки,
також не спростовують висновок суду
про часткове задоволення заявлених
позовних вимог у зазначений судом
першої інстанції спосіб, як для захисту
порушених прав та інтересів ОСОБА_1 так
і з врахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків та інших
обставин, що мають істотне значення по
справі ( а.с. 43, 44, 45-46, 48-52, 53, 54, 55-178, 179 т. 1 ).

А тому, викладені у апеляції доводи суд
другої інстанції відносить до числа
формальних, відповідно, рішення,
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради Київської області про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, визначення
способу участі у вихованні
малолітнього сина і спілкуванні з ним
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - Служба у справах дітей
Білоцерківської міської ради
Київської області про визначення
способу участі у вихованні
малолітнього сина і спілкуванні з ним,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба