Головуючий суду 1 інстанції - Жогіна
Доповідач - Ступіна Я.Ю.
Справа № 22ц/1290/6645/12
Провадження № 22ц/1290/6645/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого Ступіної Я. Ю.,

суддів: Темнікової В. І., Коновалової В.
А.,

при секретарі Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 29 листопада 2012 р. у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2012 р. позивачі звернулися з
позовом до відповідача, посилаючись на
такі обставини. Приблизно о 6.00 годині
ІНФОРМАЦІЯ_1 на 548 км. автодороги
сполучення
«Знам'янка-Луганськ-Ізварино» з вини
відповідача, який рухався на авто «DODGE
RAM VAN ПЕ», реєстраційний номер НОМЕР_1,
сталася ДТП: зіткнення з мопедом REXON FARE,
яким керував ОСОБА_6, внаслідок чого
останній отримав тілесні ушкодження,
від яких в цей же день о 11.50 год. помер у
лікарні. Позивачка ОСОБА_2 була
дружиною померлого, а позивачі ОСОБА_4
та ОСОБА_3 - його дітьми. Позивачка
ОСОБА_2 просила суд стягнути з
відповідача на її користь суму
матеріальної шкоди, заподіяної
пошкодженням мопеда марки REXON FARE - 3 198,00
грн.; вартість експертних досліджень -
450,00 грн.; витрати на ліки - 279,18 грн.;
вартість витрат на поховання - 13 754,00
грн.; вартість витрат за переоформлення
права власності - 2 137,83 грн. у зв'язку зі
смертю потерпілого; вартість витрат на
канцтовари - 60,00 грн.; вартість
транспортних і поштових витрат - 310,00
грн.; вартість недоотриманого
пенсійного доходу - 96 842,88 грн. Також
позивачі просили суд стягнути з
відповідача на їх користь суму
заподіяної моральної шкоди в розмірі
по 1 000 000,00 грн. кожному.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 29.11.2012 р. позов
задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь позивачки
ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди
4 273,12 грн., у відшкодування моральної
шкоди - 10 000,00 грн. та судові витрати -
450,00 грн.; на користь позивачей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди
по 5 000,00 грн. кожному. В іншій частині у
задоволенні позову відмовлено за
необгрунованістю.

В апеляційних скаргах позивачі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким їх позов
задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволені
позовних вимог позивачам відмовити в
повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 в
своїх інтересах та як представник
позивачей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
представник позивачей ОСОБА_7
підтримали свої апеляційні скарги,
просили їх задовольнити, а проти
апеляційної скарги відповідача
заперечували, просили її відхилити.

Відповідач та його представник ОСОБА_8
підтримали свою апеляційну скаргу,
просили її задовольнити, а проти
апеляційних скарг позивачів
заперечували, просили їх відхилити.

Обговоривши доводи апеляційних скарг,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Як встановлено судом і як вбачається з
матеріалів справи, приблизно о 6.00
годині ІНФОРМАЦІЯ_1 на 548 км. автодороги
сполучення
«Знам'янка-Луганськ-Ізварино» сталася
дорожньо-транспортна пригода:
автомобіль «DODGE RAM VAN ПЕ», реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням
відповідача, зіткнувся зі скутером REXON
FARE, під керуванням ОСОБА_6, який рухався
у зустрічному напрямку. В результаті
зіткнення ОСОБА_6 отримав тілесні
ушкодження, від яких в цей же день о 11.50
год. помер у лікарні; також був
пошкоджений належний йому скутер.

Постановою Перевальського районного
суду Луганської області від 12.04.2012 року,
яка набрала законної сили, кримінальну
справу №1-155/11 р. за звинуваченням
відповідача за ч.2 ст.286 КК України
припинено на підставі п. «в» ст. 1 Закону
України «Про амністію в 2011 році» від
08.07.2011 року і відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача як власника автомобіля
«DODGE RAM VAN ПЕ», реєстраційний номер
НОМЕР_1, на час ДТП не була застрахована
на випадок заподіяння шкоди третім
особам під час ДТП за участю
забезпеченого транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги відповідача,
що його відповідальність застрахована,
є необґрунтованими, оскільки доказів
на підтвердження цієї обставини він не
надав ні суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції.

Позивачка ОСОБА_2 була дружиною
померлого, а позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -
його повнолітніми дітьми.

Згідно висновку № 5106 від 25.05.2012 року
експерта - товарознавця експертного
автотоварознавчого дослідження
скутера потерпілого, проведеного за
заявою позивачки ОСОБА_2, вартість
матеріального збитку зазначеного
скутера в результаті його пошкодження
в ДТП становить 3 198,00 грн. Вартість
експертних досліджень - 450,00 грн.

У зв'язку з ДТП позивачкою ОСОБА_2
понесені матеріальні витрати: на
придбання ліків потерпілому ОСОБА_6,
якого було госпіталізовано - 279,18 грн.;
на поховання і встановлення пам'ятника,
огорожі, бордюри і укладання доріжки -
всього 13 754,00 грн.; на переоформлення
права власності у зв'язку зі смертю
ОСОБА_6 - 2 137,83 грн.; на канцтовари - 60,00
грн.; на транспорт і пошту - 310,00 грн.

Частково задовольняючи позов про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
виходив з того, що позивачка ОСОБА_2 має
право на відшкодування матеріальної
шкоди не в повному обсязі, оскільки ДТП
сталася як з вини відповідача, так і з
вини потерпілого ОСОБА_6, при цьому вина
потерпілого - 60%, а відповідача - 40%.
Тому судом стягнуто на користь
позивачки вартість пошкодженого
скутера - 1 279,52 грн. (40% від 3 198,00 грн.) та
витрати на поховання - 2 993,60 грн. (40% від
витрат на ритуальні послуги -1 884,00 грн.,
на пам'ятник - 4 500,00 грн., на огорожу - 1
100,00 грн.) на підставі ст.ст.1192, 1201 ЦК
України.

З такими висновками суду повністю
погодитися не можна, оскільки до них
суд дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
яка створює підвищену небезпеку для
особи, що цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

У п. 1.10 Правил дорожнього руху
зазначено, що мопед - двоколісний
транспортний засіб, що має двигун з
робочим об'ємом до 50 куб см.

Згідно висновку експерта судової
автотехнічної експертизи № 1183/18 від
02.07.2008 року в матеріалах кримінальної
справи скутер потерпілого має двигун з
робочим об'ємом до 50 куб см.

Отже, наявність у скутера двигуна дає
підстави вважати його як транспортний
засіб джерелом підвищеної небезпеки
відповідно до положень ч. 1 ст. 1187 ЦК
України.

Правильно встановив, що скутер є
джерелом підвищеної небезпеки, суд
помилково застосував до спірних
правовідносин ст.ст. 1187 ч.2, 1193 ч.2, ч.4 ЦК,
які не регулюють ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини усіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно постанови Перевальського
районного суду Луганської області від
12.04.2012 року, якою кримінальну справу за
звинуваченням відповідача за ч.2 ст.286
КК України припинено за амністією і
відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності,
відповідач порушив Правила дорожнього
руху: п.2.3 „б", згідно якого для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну; п.10.1,
згідно якого перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною
напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху; п. 12.3, згідно якого у
разі виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди, а
саме: відповідач, керуючи автомобілем,
виконував маневр обгону транспортних
засобів, які рухалися попереду нього,
при цьому ОСОБА_6 рухався на скутері
спочатку на узбіччі у зустрічному до
відповідача напрямку, а потім виїхав з
узбіччя на проїзну частину; відповідач,
не маючи ні об'єктивної, ні суб'єктивної
можливості оцінити подальший напрямок
і траєкторію руху скутера, не
пересвідчившись в тому, що зміна
напрямку руху керуємого ним автомобіля
буде безпечною і не створить перешкод
іншим учасникам дорожнього руху,
необґрунтовано змінив напрямок руху з
виїздом на узбіччя зустрічної смуги
руху, чим позбавив себе технічної
можливості попередити зіткнення зі
скутером, водій якого ОСОБА_6 також
почав пересуватися на вказане узбіччя.
В процесі пересування транспортних
засобів на узбіччі, в 2,5 м від межі
проїзної частини відбулося зіткнення,
яке мало місце у своєму розвитку
первинно передньою частиною
автомобіля на рівні його передньої
правої фари та переднім колесом
скутера з подальшим закидуванням
ОСОБА_6 на капот та лобове скло
автомобіля, подальшим падінням на
дорогу; такі дії відповідача
знаходилися в причинному зв'язку з
настанням даної події і її наслідків.

Згідно постанови органів досудового
слідства від 21.02.2011 р. щодо ОСОБА_6
відмовлено в порушені кримінальної
справи на підставі п.2 ст. 6 КПК України.
Разом з тим, згідно цієї постанови
ОСОБА_6, в порушення п.10.1 ПДР
необґрунтовано змінив напрямок руху з
виїздом з узбіччя на проїзну частину,
чим створив небезпеку для руху
відповідачу, що послужило умовою
виникнення небезпечної обстановки і
знаходилося в причинному зв'язку з
настанням даної події і її наслідків,
що підтверджено висновком експерта
судової автотехнічної експертизи № 7491
від 11.11.2010 р. Харківського НДІСЕ ім. М.С.
Бокаріуса у кримінальній справі.

Доводи апеляційних скарг позивачей
щодо відсутності вини потерпілого
ОСОБА_6 в ДТП не спростовують
зазначеного висновку експерта,
оскільки позивачі посилаються на
пояснення свідка ДТП ОСОБА_9 щодо
обставин ДТП у кримінальній справі;
проте позивачі не заявляли клопотання
про допит цього свідка ні в суді першої
інстанції, ні в суді апеляційної
інстанції під час розгляду цієї
цивільної справи. Тому колегія суддів
вважає, що згідно ст.ст.50, 63, 159, 180, 183 ЦПК
покази свідка в кримінальній справі не
можуть бути прийняти як доказ у
цивільній справі, якщо цей свідок не
допитаний судом безпосередньо під час
розгляду цивільної справи.

Встановивши, що зіткнення транспортних
засобів відбулося на стороні руху
ОСОБА_6 і що відповідачем скоєно злочин,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, виходячи з матеріалів
кримінальної справи і постанови про
звільнення відповідача від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію»
від 08.07.2011 р., на порушення вимог ст. 212
ЦПК дійшов помилкового висновку, що
вина у ДТП відповідача - 40%, а
потерпілого ОСОБА_6 - 60%. Враховуючи
наведені обставини ДТП, що мають
істотне значення, колегія суддів
вважає, що вина відповідача - 90%, а
потерпілого ОСОБА_6 - 10%.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1192 ЦК з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз'яснень в п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" від 27.03.1992 року №6 у разі, коли
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновлений або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.
Постановляючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватися за призначенням, але
має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду. Аналогічні
роз'яснення містяться і в п.15 постанови
Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки". Крім того в
цьому пункті зазначено, що порядок
відшкодування шкоди, пов'язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, детально регламентовано ст. 30
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», який на
підставі ст. 8 ЦК може застосовуватися
не лише страховиком, згідно якої
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням транспортного засобу згоден
з визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Якщо транспортний
засіб визнано фізично знищеним,
відшкодування шкоди виплачується у
розмірі, який відповідає вартості
транспортного засобу до ДТП та
витратам по евакуації транспортного
засобу з місця ДТП. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик чи Моторне транспортне
страхове бюро України.

З висновку № 5106 від 25.05.2012 року експерта
- товарознавця експертного
автотоварознавчого дослідження
скутера потерпілого вбачається, що
даний скутер до експлуатації не
придатний та у відновленні не
рентабельний, а отже, вважається
фізично знищеним в розумінні ст.30
зазначеного Закону.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1222 ЦК
позивачка ОСОБА_2 як спадкоємець
потерпілого ОСОБА_6 має право на
відшкодування матеріальної шкоди у
відповідній частці, а саме: вартості
зазначеного скутера в результаті його
пошкодження в ДТП - 2 878,20 грн.( 90% від 3
198,00 грн.), вартості експертних
досліджень - 405,00 грн. (90% від 450,00 грн.).

Проте, стягнувши з відповідача на
користь позивачки ОСОБА_2 майнову
шкоду, заподіяну пошкодженням скутера
в ДТП, суд першої інстанції всупереч
вищенаведеним нормам закону не вирішив
питання про передачу відповідачу
залишків пошкодженого в ДТП скутера.

Згідно постанови Перевальського
районного суду Луганської області від
12.04.2012 року, якою кримінальну справу за
звинуваченням відповідача за ч.2 ст.286
КК України припинено за амністією і
відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності, скутер
повернуто позивачці ОСОБА_2

Тому колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати позивачку ОСОБА_2
після відшкодування їй вартості
пошкодженого транспортного засобу
повернути відповідачу мопед REXON FARE.

Відповідно до ст. 1201 ЦК особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати. Допомога на
поховання, одержана фізичною особою,
яка зробила ці витрати, до суми
відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до ч. 3 ст.1193 ЦК вина
потерпілого не враховується у разі
відшкодування витрат на поховання.

Виходячи з наведеного відповідач, який
завдав шкоди смертю потерпілого
ОСОБА_6, зобов'язаний відшкодувати
позивачці ОСОБА_2, яка зробила
необхідні витрати на поховання та на
спорудження надгробного пам'ятника, ці
витрати.

Разом з тим, згідно роз'яснень у п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року N 6,
витрати на виготовлення пам'ятників і
огорож визначаються, виходячи з їх
фактичної вартості, але сума таких
витрат не повинна перевищувати
граничну вартість стандартних
пам'ятників і огорож у цій місцевості.

Позивачкою не надано доказів граничної
вартості стандартних пам'ятників і
огорож у цій місцевості.

З урахуванням положень ч.1 ст.8 ЦК, ч.8 ст.8
ЦПК колегія суддів вважає, що до
спірних правовідносин з цього питання
необхідно застосувати постанову
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 03.10.2008 р. № 45
«Про витрати на поховання та пов'язані
з цим ритуальні послуги у разі смерті
потерпілого», яка була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин,
згідно якої максимальний розмір цих
витрат складає 6 109,00 грн.

Оскільки розмір понесених позивачкою
ОСОБА_2 витрат на поховання та
пов'язаних з цим ритуальних послуг
перевищує їх граничну вартість, то
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачки 6 109,00 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог позивачки ОСОБА_2 про
відшкодування їй витрат на придбання
ліків потерпілому ОСОБА_6, суд
помилково виходив з того, що ці витрати
свідчать лише про те, що в результаті
ДТП вона втратила чоловіка, її стан
здоров'я погіршився і це свідчить про
те, що вона зазнала моральних
страждань.

При вирішені цих вимог, суд неправильно
встановив обставини справи, не
застосував положення ч.1 ст. 1166 ЦК.

Оскільки позивачкою понесені ці
витрати на лікування саме потерпілого
ОСОБА_6, якого було госпіталізовано,
проти чого відповідач не заперечував,
то колегія суддів вважає, що позивачка
має право на відшкодування їй цих
витрат.

Відмовляючи в задоволені інших вимог
позивачки ОСОБА_2 про відшкодування їй
витрат на встановлення бордюру,
прокладення доріжки на могилі, а також
про відшкодування витрат на
переоформлення права власності, витрат
на канцтовари, транспортні та поштові
витрати, суд правильно виходив з
відсутності правових підстав для
відшкодування таких витрат.

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_2
про відшкодування їй вартості
недоотриманого пенсійного доходу - 96
842,88 грн., то колегія суддів вважає, що у
суду також були відсутні правові
підстави для їх задоволення, виходячи
з наступного.

Згідно положень ст. 1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.
Шкода відшкодовується дружині, яка
досягла пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно. Шкода
відшкодовується у розмірі
середньомісячного заробітку (доходу)
потерпілого з вирахуванням частки, яка
припадала на нього самого та
працездатних осіб, які перебували на
його утриманні, але не мають права на
відшкодування шкоди. До складу доходів
потерпілого також включаються пенсія,
суми, що належали йому за договором
довічного утримання (догляду), та інші
аналогічні виплати, які він одержував.

Згідно ч.2 - ч.4 ст. 75 СК право на
утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну
допомогу.Непрацездатним вважається
той із подружжя, який досяг пенсійного
віку, встановленого законом, або є
інвалідом I, II чи III групи. Один із
подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Оскільки згідно довідок пенсійного
Фонду пенсія позивачки ОСОБА_2 - 1 104,71
грн., тобто перевищувала прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність з 01.04.2008 р.- 481,00 грн., з
01.07.2008 р. - 482,00 грн., то у суду відсутні
підстави вважати позивачку такою, що
вона була на утриманні свого чоловіка
або мала на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Отже, у
позивачки відсутнє право на
відшкодування шкоди на підставі ст.1200
ЦК.

Доводи апеляційної скарги позивачки
ОСОБА_2 щодо не застосування судом ст.61
п.2 СК є необґрунтованими, оскільки ця
норма права не регулює спірні
правовідносини.

Задовольняючи частково позов про
відшкодування моральної шкоди, суд
виходив з того, що позивачі мають право
на відшкодування заподіяної їм
моральної шкоди на підставах, що
передбачені ст.ст. 23,1187 ЦК, але їх вимоги
про розмір відшкодування по 3 000 000,00
грн. не відповідають принципу
розумності та справедливості; при
цьому позивачі не беруть до уваги вину
самого потерпілого ОСОБА_6 у ДТП.

З такими висновками суду повністю
погодитися не можна в частині
визначення розміру відшкодування,
оскільки, як зазначено вище, суд дійшов
помилкового висновку, що вина у ДТП
відповідача - 40%. Крім того, судом в
неповній мірі враховані вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ч.1, ч.2 п.1 ЦК
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до ст. 1168 ЦК моральна шкода,
завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.
Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Суд дійшов правильного висновку, що
позивачам ОСОБА_2 як дружині померлого,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як його повнолітнім
дітям заподіяна моральна шкода, що
підтверджено висновками експерта з
цього питання.

Перенесені психічні страждання
позивачкою ОСОБА_2 у зв'язку з втратою
чоловіка спричинили проблематизацію
життя, наповнивши його стрессогенними
факторами в важливих сферах
життєдіяльності, спричинили порушення
звично врівноваженого соціального та
життєвого статусу, душевний
дискомфорт; це вимагало та продовжує
вимагати від неї додаткових зусиль по
організації свого життя. Втрата
чоловіка як рідної людини призвела до
додаткових значних емоційних
хвилювань та душевного травмування, що
негативно вплинуло і продовжує
впливати на її світосприйняття,
мотиваційно-потребову сферу, на
відчуття захищеності, посилює відчуття
неможливості реалізувати звичайні
потреби та певні плани на майбутнє та
інше; втрачені матеріальні вигоди
сім'ї.

Перенесені психічні страждання
позивачкою ОСОБА_3 у зв'язку з втратою
батька спричинили проблематизацію
життя, наповнивши його стрессогенними
факторами в важливих сферах
життєдіяльності, спричинили порушення
звично врівноваженого соціального та
життєвого статусу та душевний
дискомфорт; це вимагало від неї
додаткових зусиль по організації свого
життя. Втрата батька, який являвся для
неї авторитетною людиною, емоційно
значущою, референтною, впливовою
особою, з яким спільно проживали на
протязі довгого часу однією родиною,
призвела до додаткових емоційних
хвилювань та душевного травмування.

Перенесені психічні страждання
позивачем ОСОБА_4 у зв'язку з втратою
батька спричинили проблематизацію
життя, наповнивши його стрессогенними
факторами в важливих сферах
життєдіяльності, спричинили порушення
звично врівноваженого соціального та
життєвого статусу та душевний
дискомфорт; це вимагало від неї
додаткових зусиль по організації свого
життя. Втрата батька, який являвся для
нього авторитетною людиною, емоційно
значущою, референтною, впливовою
особою, призвела до додаткових
емоційних хвилювань та душевного
травмування.

Разом з тим, колегія суддів не бере до
уваги висновки експертів щодо розміру
відшкодування позивачам моральної
шкоди, оскільки згідно ст. 23 ЦК розмір
моральної шкоди визначається судом.

Враховуючи викладені обставини,
характер та обсяг страждань, які
зазнали позивачі, їх тривалість і
неможливість відновлення немайнової
шкоди, ступень вини відповідача-90%, а
також вимоги розумності та
справедливості, колегія суддів вважає,
що розмір заподіяної позивачам
моральної шкоди складає: позивачці
ОСОБА_2 -90 000,00 грн.( 90% від 100 000,00 грн.),
позивачці ОСОБА_3 - 45 000,00 грн. ( 90% від 50
000,00 грн.), позивачу ОСОБА_4 - 27 000,00 грн.( 90%
від 30 000,00 грн.).

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційні скарги
задовольнити частково, рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити частково:
стягнути з відповідача на користь
позивачки ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди: вартість
пошкодженого скутера - 2 878,20 грн.,
вартість експертних досліджень - 405,00
грн., витрати на поховання та на
спорудження надгробного пам'ятника -6
109 грн., витрати на ліки - 251,26 грн. (90% від
279,18 грн.), а всього 9 643,46 грн.; стягнути з
відповідача у відшкодування моральної
шкоди на користь: позивачки ОСОБА_2 -90
000,00 грн., на користь позивачки ОСОБА_3 - 45
000,00 грн., на користь ОСОБА_4 - 27 000,00 грн. В
решті вимог відмовити за
необґрунтованістю.

На підставі ст.ст.79, 88 ЦПК колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивачей
судові витрати в частці від
задоволених вимог: оплату кожним з них
вартість експертизи по 2 782,08 грн. (90% від
3 091,20 грн.) кожному.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 29 листопада 2012
р. скасувати.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення майнової та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 9 643,46
грн.

Стягнути з ОСОБА_5 у відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_2 90 000,00
грн., на користь ОСОБА_3 - 45 000,00 грн., на
користь ОСОБА_4 - 27 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 у рахунок повернення
сплати судових витрат на користь
ОСОБА_2 2 782,08 грн., на користь ОСОБА_3 - 2
782,08 грн., на користь ОСОБА_4 - 2 782,08 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 після відшкодування
їй вартості пошкодженого
транспортного засобу повернути ОСОБА_5
мопед REXON FARE.

В задоволенні решти вимог відмовити за
необгрунованістю.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, однак може бути
оскаржене протягом двадцяти днів з дня
його проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: