Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2014 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва
у складі:

Головуючого судді САВЛУК
Т.В.,

при секретарі Зелді
Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва заяву про
забезпечення позову, яка подана в межах
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного
суду міста Києва перебуває цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

21 січня 2014 року позивач ОСОБА_1 подала
через канцелярію суду (вх. №2420) заяву
про забезпечення позову, відповідно до
змісту якої позивач просила накласти
арешт на все майно у межах визначеної у
рішенні суду суми заборгованості, що
належить на праві приватної власності
відповідачці; грошові суми, в межах
визначеної в рішенні суду суми
заборгованості, що належить
відповідачці (можна вказати рахунок
якщо відомо); заборонити відповідачці
здійснювати будь-які дії матеріального
характеру, спрямовані на відкриття
нових рахунків, задля унеможливлення
ухилення нею від виконання судового
рішення шляхом переводу грошових
коштів з основного рахунку на нові.

Відповідно до частини першої статі 153
Цивільного процесуального кодексу
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наведені позивачем ОСОБА_1 підстави
для вжиття заходів для забезпечення
позову , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову,
відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК
України, є накладення арешту на майно
або грошові кошти, що належать
відповідачу і знаходяться у нього або в
інших осіб.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості,
необхідні для забезпечення позову ( ч.2
ст. 151 Цивільного процесуального
кодексу України).

Відповідно до п. 3 та п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року за №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього в
інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, за подання до суду заяви про
забезпечення доказів або позову
сплачується судовий збір в розмірі 0,1
розміру мінімальної заробітної плати (
121,80 грн.), як це передбачено п.13 ч.2 ст.4
Закону України «Про судовий збір»,
однак позивачем при зверненні до суду
з заявою про забезпечення позову не
долучено доказів, які підтверджують
сплату судового збору.

Таким чином, звертаючись з клопотанням
про забезпечення позову, позивачем не
наведено ґрунтовних підстав
застосування заходів забезпечення
позову, не визначено обсяг наявного у
відповідача майна, на яке може бути
накладено арешт, та не надано доказів,
які підтверджують сплату судового
збору за подання заяви про
забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про
вжиття заходів для забезпечення
позову підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 151-153, 209-210 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Повернути заявнику ОСОБА_1 заяву про
забезпечення позову, яка подана в
межах розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1

Відповідно до положень ч.2 ст.293
Цивільного процесуального кодексу
України заперечення на ухвали, що не
підлягають оскарженню окремо від
рішення суду, включаються до
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги на
ухвалу, що не підлягає оскарженню
окремо від рішення суду, суд першої
інстанції повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу, яка не підлягає
оскарженню.

С у д д я