Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 427/8738/13-ц
Провадження № 22ц/782/5753/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коновалової В. А.,
Ступіної Я.Ю.,

за участю секретаря - Івасенко
І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 09 грудня
2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2013р. позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом, в якому
посилався на те, що з 18 жовтня 2004 року
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з відповідачкою. В період шлюбу ними
було придбане майно на суму 40650 грн. та
за спільні кошти у квартирі де сторони
мешкали, був зроблений ремонт. Також
посилався на те, що ними були придбані
будівельні матеріали, на загальну суму
24000 грн. На теперішній час сторони разом
не проживають, згоди про поділ
спільного майна не досягли. Тому
позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить розділити майно, що є їх з
відповідачкою спільною сумісною
власністю, виділивши йому холодильник
LG вартістю - 3000 грн., газову плиту VІСО
вартістю - 4600 грн., морозильну камеру
вартістю - 3500 грн., DVD програвач LG
вартістю - 1000 грн., фотоапарат - 1300 грн.,
пральну машину Іndesit - 4600 грн. на за
загальну суму 18000 гривень та залишивши
відповідачці металопластикові вікна
вартістю 6150грн., мікрохвильову піч
вартістю 700 грн., домашній кінотеатр ODEON
вартістю - 2000 грн., м'які меблі "Дракон "
вартістю - 2200 грн., люстри З шт. вартістю
- 600 грн., електроопалення вартістю - 2000
грн., вхідні двері вартістю -1000 грн.,
праску вартістю - 800 грн., міжкімнатні
двері ( 6 шт. ) вартістю - 7200 грн., на
загальну суму 22650 гривень. Крім того
просив стягнути з відповідачки на його
користь половину коштів витрачених на
ремонт та на придбання будівельних
матеріалів у розмірі 12000грн.

В подальшому позивач уточнив
свої вимоги і просив стягнути з
відповідачки на його користь вартість
холодильника LG у розмірі 3000 грн.,
газової плити VІСО у розмірі 4600 грн.,
морозильної камери у розмірі 3500 грн., DVD
програвача LG у розмірі 1000 грн.,
фотоапарата - 1300 грн., пральної машини
Іndesit - 4600 грн., а всього 18000 гривень,
залишивши відповідачці:
металопластикові вікна вартістю
6150грн., мікрохвильову піч вартістю 700
грн., домашній кінотеатр ODEON вартістю -
2000 грн., м'які меблі "Дракон " вартістю -
2200 грн., люстри З шт. вартістю - 600 грн.,
електроопалення вартістю - 2000 грн.,
вхідні двері вартістю -1000 грн., праску
вартістю - 800 грн., міжкімнатні двері ( 6
шт. ) вартістю - 7200 грн., на загальну суму
22650 гривень. Крім того просив стягнути
з відповідачки на його користь
половину коштів витрачених на ремонт
та на придбання будівельних матеріалів
у розмірі 12000грн.

Рішенням Свердловського міського
суду Луганської області від 09 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
рішенням, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким виділити йому
холодильник, газову плиту, морозильну
камеру, DVD програвача LG, фотоапарат,
пральну машину на загальну суму 16299грн.,
залишити відповідачці
металопластикові вікна, мікрохвильову
піч, домашній кінотеатр, м,які меблі, 3
люстри, електроопалення, вхідні двері,
праску, міжкімнатні двері на загальну
суму 22650 грн. При цьому в апеляційній
скарзі посилається на те, що судом не
повно з'ясовані обставини справи та
неправильно застосовані норми
матеріального права, що суд зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи, а також на те, що
була допущена недоведеність обставин,
які мають значення для справи.

До судового засідання сторони не
з'явилися, хоча про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає її такою, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Однак зазначені вимоги закону
судом в повному обсязі виконані не
були.

Постановляючи рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні було встановлено,
що сторони з 18.10.2004року перебували у
зареєстрованому шлюбі. Сторонами було
визнано, що за час перебування у шлюбі
ними було придбано: металопластикові
вікна на суму 6150 грн., холодильник LG
вартістю 3000 грн., газова плита VІСО
вартістю 2899 грн., морозильна камера
вартістю 3500 грн., мікрохвильова піч LG
вартістю 592 грн., DVD програвача LG
вартістю 1000 грн., домашній кінотеатр ODEON
вартістю 2000 грн., мякі меблі "Дракон"
вартістю 2200 грн., люстри у кількості 3
шт. вартістю 600 грн., вхідні двері
вартістю 1000 грн.,електроопалення
вартістю 2000 грн., фотоапарат та праску
на суму 1747,50 грн., пральну машину "Іndesit"
вартістю 4600 грн., міжкімнатні двері на
суму 7200 грн., а також був здійснений
ремонт у квартирі на суму 9000 грн.
Придбання майна підтверджується також
наявними в матеріалах справи копіями
видаткових накладних, довідками та
актами виконаних робіт. Факт витрати
коштів на суму 15000 грн. для придбання
будівельних матеріалів, що є різницею
між заявленою позивачем сумою 24000 грн.
та 9000 грн. згідно наданих актів
здавання-приймання виконаних робіт з
ремонту за січень і квітень 2013 року не
знайшов свого підтвердження в
судовому засіданні.

Однак, оскільки позивачем було
заявлено вимоги про стягнення 18000 грн.
як вартості його частки у спільно
придбаному майні, що не передбачено
нормами сімейного та цивільного
законодавства, оскільки в такому разі
фактично не відбувається поділ майна і
воно має залишитись в повному обсязі у
власності відповідачки, а відповідно
до ч.І ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, має ділитися між
ними в натурі, а частиною 2 ст. 372 ЦК
України передбачено, що за рішенням
суду частка співвласника може бути
збільшена або зменшена з урахуванням
обставин, які мають істотне значення,
проте таких обставин суду не наведено,
тому в цій частині позову суд вважав за
необхідне відмовити.

Також суд дійшов висновку проте,
що за відсутності фактичного поділу
майна не підлягають задоволенню і
вимоги про залишення відповідачці
металопластикових вікон,
мікрохвильової пічі, домашнього
кінотеатру, м'яких меблів, люстри,
електроопалення, вхідних дверей, утюга,
міжкімнатних дверей.

Крім того, суд дійшов висновку про
те, що витрачені на ремонт грошові
кошти не можуть вважатися майном,
набутим за час шлюбу, яке може бути
поділене, а тому сума в 9000 грн. поділу
також не підлягає.

Як убачається з тексту
апеляційної скарги, позивач не
оскаржує рішення суду в частині
відмови у поділі вартості проведеного
ремонту. Тому апеляційний суд,
розглядаючи відповідно до вимог ч.1 ст.
303 ЦПК України справу в межах доводів
апеляційної скарги, вважає за
необхідне перевірити правильність
рішення не в повному обсязі, а тільки в
оскарженій позивачем частині. Про
необхідність вчинення апеляційним
судом таких дій свідчать також
роз'яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року „Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку", зроблені в п. 15
постанови про те, що у разі якщо
апеляційна скарга подана на рішення
щодо частини вирішених вимог, суд
апеляційної інстанції відповідно до
принципу диспозитивності не має права
робити висновків щодо неоскарженої
частини ні в мотивувальній, ні в
резолютивній частині судового рішення,
а в описовій частині повинен зазначити,
в якій частині вимог судове рішення не
оскаржується.

Таким чином, перевіряючи
правильність рішення суду в
оскаржуваній частині, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов висновку про
необхідність відмови у задоволенні
вимог про розподіл майна рподружжя в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Згідно п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" вирішуючи спори між
подружжям про майно, дійсно необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Крім того, згідно п. 24
зазначеної постанови Пленуму до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

Як убачається з матеріалів справи
судом було встановлено обсяг
придбаного майна подружжя сторін, яке
було наявним на час припинення ними
шлюбних відносин та його вартість, а
саме:металопластикові вікна на суму 6150
грн., холодильник LG вартістю 3000 грн.,
газова плита VІСО вартістю 2899 грн.,
морозильна камера вартістю 3500 грн.,
мікрохвильова піч LG вартістю 592 грн., DVD
програвач LG вартістю 1000 грн., домашній
кінотеатр ODEON вартістю 2000 грн., мякі
меблі "Дракон" вартістю 2200 грн., люстри у
кількості 3 шт. вартістю 600 грн., вхідні
двері вартістю 1000 грн., електроопалення
вартістю 2000 грн., фотоапарат та праска
на суму 1747,50 грн., пральна машина "Іndesit"
вартістю 4600 грн., міжкімнатні двері на
суму 7200 грн. Тобто всього було придбано
майна на загальну суму 38488,50грн. Таким
чином вартість частки майна кожного з
сторін становить 19244,25 грн.

Також з матеріалів справи
вбачається, що, не зважаючи на те, що
позивачем були уточнені позовні
вимоги, в яких він просив стягнути на
його користь вартість того майна, яке
він просив в первісному позові
виділити йому, судом не було вирішено
питання про прийняття його відмови від
первісного позову, так як судом ухвала
про це не виносилася, а позивачу не
роз,яснювалося наслідки вчинення таких
дій. Не було враховано судом також те,
що таке уточнення позовних вимог було
здійснено позивачем через те, що
відповідачка бажала, щоб майно, яке
просив виділити позивач йому,
залишилося їй, і тільки в цьому
контексті позивач просив стягнути на
його користь з відповідачки вартість
даного майна, а саме майно залишити
відповідачці. Не зрозумілим є також
висновок суду про неможливість
розподілу майна подружжя у інший
спосіб, який може бути визначено судом
при частковому задоволенні позову у
відповідності до вимог діючого
законодавства, ніж заявлено стороною
по справі. Таким чином, дійшовши
правильного висновку про те, що
розподілу підлягає майно подружжя в
натурі, суд необґрунтовано зробив
висновок про необхідність відпови у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, а не самостійно визначив спосіб
розподілу майна, задовольнивши позовні
вимоги частково.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі,
апеляційний суд вважає, що позовні
вимоги про розподіл майна підлягають
частковому задоволенню з виділенням
відповідачці: металопластикових вікон
вартістю 6150грн., мікрохвильової печі
вартістю 592грн., домашннього
кінотеатру вартістю 2000грн., 3 люстр
вартістю 600грн., електроопалення
вартістю 2000грн., вхідних дверей
вартістю 1000грн., міжкімнатних дверей
вартістю 7200грн. на загальну суму
19542грн., а також з виділенням позивачу:
холодильника вартістю 3000грн., газової
плити вартістю 2899грн., морозильної
камери вартістю 3500грн., DVD програвача LG
вартістю 1000грн., фотоапарату з праскою
вартістю 1747,50 грн., пральної машини
вартістю 4600 грн., м,яких меблів "Дракон"
вартістю 2200грн. на загальну суму
18946,50грн. Крім того, з відповідачки на
користь позивача слід стягнути різницю
між вартістю виділеного майна
позивачці і вартістю половини майна,
яке підлягало виділенню кожному з
сторін у розмірі 297,75грн. (19542грн. - 19244,25
грн. =297,75грн.). При цьому колегією суддів
враховується те, що вікна та двері хоч і
є самостійними предметами
матеріального світу, тобто речами, а
отже обгрунтовано включені до майна
подружжя, проте оскільки вони
залишилися в квартирі, в якій проживали
сторони і в якій в теперішній час
залишилася проживати відповідачка, то
колегія суддів вважає, що при розподілі
майна подружжя вікна та двері слід
виділити саме відповідачці.

Проаналізувавши зазначені обставини
по справі у їх сукупності, апеляційний
суд вважає, що рішення суду в
оскаржуваній частині слід скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог у
спосіб, зазначений вище.

Вимоги про стягнення судового збору
підлягають задоволенню пропорційно
задоволеній частині позовних вимог у
сумі 195грн.

В іншій частині рішення суду не
переглядається з зазначених вище
підстав.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316, 73, 88, 79,
87 ЦПК України, ст. 57,61 65,70,71 СК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 09 грудня
2013 року в оскаржуваній частині
скасувати та постановити в цій частині
позовних вимог нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Розділити спільне майно
подружжя між ОСОБА_2 до ОСОБА_3.

Виділити ОСОБА_2 із спільного
майна подружжя холодильник вартістю
3000грн., газову плиту вартістю 2899грн.,
морозильну камеру вартістю 3500грн., DVD
програвач LG вартістю 1000грн., фотоапарат
з праскою вартістю 1747,50 грн., пральну
машину вартістю 4600 грн.,м,які меблі
"Дракон" вартістю 2200грн. на загальну
суму 18946,50грн.

Виділити ОСОБА_3 із спільного
майна подружжя металопластикові вікна
вартістю 6150грн., мікрохвильову піч
вартістю 592грн., домашній кінотеатр
вартістю 2000грн., 3 люстри вартістю
600грн., електроопалення вартістю 2000грн.,
вхідні двері вартістю 1000грн.,
міжкімнатні двері вартістю 7200грн. на
загальну суму 19542грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 компенсації вартості її частки
у спільній власності подружжя у
розмірі розмірі 297,75грн. та судовий збір
у розмірі 195грн.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після його
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді