АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4155/14 Справа № 188/2339/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ніколаєва І. К. Доповідач - Максюта Ж.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Максюти Ж.І.

суддів Кочкової Н.О., Чубукова О.П.

при секретарі Кулику О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційного Банку «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційного Банку «Приват Банк» зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № DNQ1FB203020172 від 14.07.2008 року відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1347,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідачки під заявою.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальниця повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору

Посилаючись на статті 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачка зобовязання належним чином не виконала, тому на підставі ч.2 ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати повернення всієї суми заборгованості.

В позові вказано, що відповідно до умов кредитного договору відповідач станом на 30.10.2013 року має заборгованість-14493,19 грн.,яка складається з наступного : 843,81 грн. - заборгованість за кредитом; 26,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 618, 09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11838,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 666,34.- штраф (процентна складова), а також судові витрати 229,40 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "комерційний банк Приватбанк" ОСОБА_2 про стягнення заборгованності відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування вищевказаного рішення, та прохає ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення. Зазначає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин позовну давність та на підставі ст. 257 ЦК України відмовлено у позові. Крім того, вважає, що суд при винесенні рішення не звернув уваги на докази, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем було пропущено строки позовної давності за вимогою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки день надання кредиту, а саме 14.07.2008 року, є початком перебігу позовної давності, таким чином виходячи з умов договору вказаний строк позовної давності минув 14 .07. 2013 року, а з позовом Позивачі звернулися лише 20.11.2013, та при цьому не зазначили жодної поважної причини його пропуску та не просили поновити строк, але погодитись з вказаними висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, що за умовами кредитного договору № DNQ1FB203020172 від 14.07.2008 року відповідачка ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1347,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, останній платіж відповідачкою було зроблено 18.05.2009 року. Кредит виданий на умові повернення до 14.07.2010 року.

В порушення умов Договору відповідачка кредит не повернула у повному обсязі та не проводить оплату за користування ним. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 30.10.2013 року має заборгованість-14493,19 грн., яка складається з наступного: 843,81 грн. - заборгованість за кредитом; 26,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 618, 09 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11838,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 666,34.- штраф (процентна складова)

Розрахунок надано з 14.07.2008 року по 30.10.2013 рік.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Стаття 257 зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з вказаним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність,встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Зокрема п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту,відсотків за користування кредитом, винагороди неустойки - штрафів за договором № DNQ1FB203020172 від 14.07.2008 року укладений між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 встановлений сторонами тривалістю 5 років.

Кредитний договір укладений між сторонами 14 липня 2008 року на строк 24 місяців до 14 липня 2010 року. Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав через три роки після закінчення строку виконання договору 20 листопада 2013 року, тобто в межах пятирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дані обставини належним чином не зясував, що призвело до помилкового висновку про відмову у позові за спливом строку позовної давності. А отже, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по кредитному договору.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу (процентної складової) у розмірі 666 грн. 34 коп., то апеляційний суд вважає за необхідне дані позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору (а.с.2-3), заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 843 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 26 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Згідно з п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору (а.с.2-3), заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 843 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 26 грн. 80 коп.

Отже загальна сума заборгованості по кредиту становить 870 грн. 61 коп. Пять відсотків від даної суми складає 43 грн. 53 коп. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи (а.с. 3), даний штраф (процентна складова) нарахований, всупереч ч.2 ст. 550 ЦК України, і на неустойку. А тому, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 43 грн. 53 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. У звязку з цим, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по кредитному договору, в сумі 13870 грн. 38 коп., що складаєтьсяз наступного: 843 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом; 26 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 618 грн. 09 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11838 грн. 15 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 43 грн. 53 коп. штраф (процентна складова).

Згідно з ч 1 ст.88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тобто з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 229 грн. 40 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И РІ Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства "комерційний банк Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "комерційний банк Приватбанк", (, рах. № 3111, МФО № 305299)заборгованість за кредитним договором № DNQ1FB203020172 від 14 липня 2008 року у розмірі 13870 грн. 38 коп., що складаєтьсяз наступного: 843 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом; 26 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 618 грн. 09 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11838 грн. 15 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 43 грн. 53 коп. штраф (процентна складова).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "комерційний банк Приватбанк" (, рах. № 0001, МФО № 305299) 229 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: