У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Куштан Б.П.

при секретарі - Голінко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
20 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ужгороду,
Ужгорождського міськрайонного
управління юстиції про виключення
запису, як батька з актового запису про
народження дитини,-

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням вищевказаний
позов задоволено: виключено відомості
про ОСОБА_2, як батька дитини ОСОБА_3 із
актового запису про народження,
зробленого Відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Ужгороду
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції 24.02.2010 року, актовий
запис №248. Зобов'язано Відділ
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
внести відповідні зміни в актовий
запис №248 від 24.02.2010 року про народження
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про
виключення відомостей про ОСОБА_2, як
батька дитини.

Відповідачка оскаржила це рішення в
апеляційному порядку, порушила
питання про його скасування та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права.

В судовому засіданні апелянтка скаргу
з наведених підстав підтримала.

Позивач та його представник вважали, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
молекулярно-генетичним аналізом ДНК
встановлено, що ОСОБА_2 не є біологічним
батьком дитини ОСОБА_3, народженої
громадянкою ОСОБА_1, а тому позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що при проведенні
генотипоскопічної експертизи
експертом було порушено вимоги Правил
проведення судово-медичних експертиз у
відділеннях судового-медичної
імунології бюро судово-медичної
експертизи, оскільки не було дотримано
правил забору крові; зразки крові на
ДНК мають бути опечатані відповідною
печаткою та належним чином завірено в
присутності свідків, кожна пробірка з
аналізом повинна бути запакована та
опечатана, а цього не було дотримано
при заборі крові; також вказує, що їй
було відмовлено в клопотанні про
призначення повторної
генотипоскопічної експертизи.

Однак, вказані доводи не можуть бути
прийняті до уваги на підставі
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно свідоцтва про одруження,
доданого до матеріалів справи, ОСОБА_2
та ОСОБА_1 уклали шлюб 30 вересня 2000 року,
від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народилася донька ОСОБА_4. Також згідно
копії свідоцтва про народження
виданого Відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Ужгороду
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції 18.02.2011 року батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

За клопотання позивача по даній справі
було призначено та проведено
судово-медичну молекулярно-генетичну
експертизу, на вирішення якої було
поставлено питання чи є ОСОБА_2 батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З висновку експертизи №136,
проведеної КУ Одеське обласне бюро
судово-медичної експертизи вбачається
наступне. Відповідно до законів
успадкування, генотип дитини повинен
містити один алель кожного локусу
матері і один - батька.
Молекулярно-генетичним аналізом ДНК
громадянина ОСОБА_2 та Дитини ОСОБА_3,
встановлено: у дитини ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах локусів D2S11, D7S820,
CSF1PO, HT01, D16S539, D19S433vWA, D5S818, FGA виявлені
алелі, які не простежуються у
громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, передбачених ст. 61 цього
Кодексу.

Посилання апелянтки на те, що
експертом були порушення правила
проведення експертизи при проведенні
вищезазначеної експертизи не
підтверджене жодним належним та
допустимим доказом, всупереч ч.1 ст.60
ЦПК України, а тому не приймається до
уваги колегією суддів.

Крім того, слід зазначити, що
ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду обґрунтовано відмовлено
відповідачці в задоволенні клопотання
про проведення повторної експертизи,
оскільки зміст висновку експерта №136
судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи,
проведеної в Одеському бюро
судово-медичної експертизи не викликає
сумнівів в його об'єктивності. У
вказаному висновку зазначені
обставини відібрання зразків крові та
констатовано, що такі в опечатаному
вигляді доставлені у відділення
судово-медичних
молекулярно-генетичних експертиз.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 20 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів з дня проголошення
шляхом подачі скарги безпосередньо до
цього суду.

Головуючий:

Судді :