АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/748/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 636/2341/13 р.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Чугуївського
міського суду Харківської області від
25 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

04 червня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову зазначили, що 15
вересня 2011 року ОСОБА_1 придбав у
позивачів насіння соняшника на суму 55
125,00 грн.

ОСОБА_1 за придбану продукцію було
сплачено на користь позивачів грошову
суму в розмірі 41 004,00 грн., а решту
грошових коштів, а саме 14 121,00 грн., він
зобов'язався сплатити пізніше.

31 грудня 2011 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2
насіння соняшника на суму 29 365,00 грн.
та у ОСОБА_3 на суму 52 920,00 грн.

За придбану у ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу продукцію від 31 грудня
2011 року ОСОБА_1 було сплачено 3 920,00 грн.

16 січня 2012 року ОСОБА_1 видано розписки
на підтвердження зобов'язання щодо
повернення боргу, в яких він
зобов'язався до 01 лютого 2012 року
повернути борг ОСОБА_2 в розмірі 43 386,00
грн. (де борг за отримання продукції за
договором купівлі-продажу від 15
вересня 2011 року становить 14 121,00 грн.,
борг за отримання продукції за
договором купівлі-продажу від 31 грудня
2011 року становить 29 365,00 грн.) та ОСОБА_3
в розмірі 49 000,00 грн.

В подальшому ОСОБА_1 свої зобов'язання
за договором купівлі-продажу щодо
повернення грошових коштів (боргу) у
встановлений в розписці строк не
виконав, на усні та письмові вимоги
позивачів не реагував.

Також 16 січня 2012 року між позивачами та
ОСОБА_5 було укладено два договори
поруки, відповідно до умов яких
останній поручився перед ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за виконання ОСОБА_1 зобов'язань
за договорами купівлі-продажу насіння
соняшника, укладеними між останнім та
позивачами по справі та посвідченими
розписками від 16 січня 2012 року.

За зазначеним договором поруки обсяг
відповідальності ОСОБА_5 визначений в
сумі 300,00 грн.

16 січня 2012 року ОСОБА_5 аналогічний
договір поруки було також укладено з
ОСОБА_3

Зважаючи на вищезазначене позивачі
просили суд стягнути з відповідача
ОСОБА_5 на їх користь суму боргу в
розмірі 300,00 грн. кожному відповідно до
обсягу його відповідальності за
договорами поруки; з відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стягнути солідарно на
користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 43
086,00 грн., а на користь ОСОБА_3 грошову
суму в розмірі 48 700,00 грн. та судові
витрати.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачі проти позову
заперечували. Надали до суду письмові
заперечення, в яких зазначили, що позов
подано до неналежних відповідачів,
оскільки насправді насіння соняшника
фактично придбав не ОСОБА_1, а фізична
особа-підприємець ОСОБА_6, що
підтверджується накладними. Розписки,
на які позивачі посилаються як на
підтвердження укладення договорів
купівлі-продажу насіння соняшника,
підписані ОСОБА_1 як фізичною
особою-підприємцем, але позов
пред'явлено до ОСОБА_1 як до фізичної
особи. Крім того ОСОБА_4 ніякого
відношення до підприємницької
діяльності свого чоловіка - ОСОБА_1 не
має, у зв'язку з чим залучення її до
участі у справі в якості відповідача є
неправомірним.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу
в розмірі 300,00 грн. кожному, відповідно
до його відповідальності за договорами
поруки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 43 086,00 грн.
та на користь ОСОБА_3 суму боргу в
розмірі 48 700,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 судові витрати в
розмірі 430,00 грн. та на користь ОСОБА_3 в
розмірі 487,00 грн. В задоволенні позовних
вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 суми
боргу та судових витрат відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи.
Зазначає, що його доводам та
запереченням не надано належної
оцінки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині стягнення з
ОСОБА_5 на їх користь суму боргу в
розмірі 300,00 грн. кожному, відповідно до
обсягу його відповідальності за
договорами поруки, з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 43 086,00 грн.
та на користь ОСОБА_3 48 700,00 грн., суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 за договорами купівлі-продажу
від 15 вересня 2011 року та від 31 грудня 2011
року придбав у позивачів насіння
соняшника та у встановлені в розписках
строки зобов'язався повернути
заборговані грошові кошти. Однак взяті
на себе зобов'язання перед позивачами
не виконав, у зв'язку з чим невиплачені
суми боргу, що виникли за договорами
купівлі-продажу насіння соняшника,
підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
користь позивачів.

Колегія суддів вважає, що погодитися з
зазначеними висновками суду першої
інстанції у повному обсязі не можна
виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, підтверджується
письмовими доказами, які містяться в
матеріалах справи та не оспорюється
сторонами, що 15 вересня 2011 року ОСОБА_2
за накладною № 34 продав насіння
соняшника в кількості 15 750,00 кг на суму
55 125,00 грн., а 31 грудня 2012 року за
накладною без номеру в кількості 8 390,00
кг на суму 29 365,00 грн. (а.с. 69, 71).

31 грудня 2011 року ОСОБА_3 за накладною
без номеру продала насіння соняшника в
кількості 17 640,00 кг на суму 52 920,00 грн.,
з яких під час укладення угоди було
сплачено 3 920,00 грн. (а.с. 70).

З накладних, що містяться в матеріалах
справи вбачається, що вказана
кількість насіння соняшника отримано
ОСОБА_6 (а.с. 69-71).

На підставі зазначених накладних
рішеннями Шевченківського районного
суду Харківської області від 27 березня
2012 року стягнуто з суб'єкту
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
вартість насіння соняшника в розмірі 49
000,00 грн. та на користь ОСОБА_2 в розмірі
43 486,00 грн. (а.с. 37-39).

На підставі рішення суду виписано
виконавчі листи, які надані для
виконання.

Таким чином, судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлено, що
31 грудня 2011 року договір
купівлі-продажу насіння соняшника на
суму 52 920,00 грн., з яких було виплачено
грошову суму в розмірі 3 920,00 грн., а
сума боргу склала 49 000,00 грн., було
укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 37).

15 вересня 2011 року та 31 грудня 2011 року
договори купівлі-продажу насіння
соняшника на загальну суму 55 125,00 грн.
були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_6
Останнім була сплачена грошова сума в
розмірі 12 500,00 грн., заборгованість
склала 43 486,00 грн. (а.с. 38, 39).

З позовної заяви, поданої до суду
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони
посилаються на укладення між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договорів
купівлі-продажу насіння соняшника у
вищезазначеній кількості та за
вищевказану грошову суму, саме в
строки, зазначені в наданих до суду
накладних та встановлені рішеннями
суду (а.с. 3-7).

Викладені представниками позивачів в
суді апеляційної інстанції доводи
стосовно того, що договори
купівлі-продажу насіння соняшника були
укладені 16 січня 2012 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спростовуються
доказами, що містяться в матеріалах
справи, в тому числі й розписками, на
які позивачі посилаються як на доказ,
що свідчить про укладення вказаних
угод.

Так, з зазначених розписок вбачається,
що 31 грудня 2011 року за накладною без
номера ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_3 насіння
соняшника на загальну суму 49 000,00 грн.
(а.с. 14).

15 вересня 2011 року за накладною № 34
ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 насіння соняшника
на суму 14 121,00 грн. та за накладною № 31
від 31 грудня 2012 року на суму 29 365,00 грн.,
а всього на загальну суму 43 386,00 грн.
(а.с. 13).

Таким чином, з зазначених розписок
вбачається, що ОСОБА_1 взяв на себе
обов'язок щодо погашення
заборгованості за придбане за
накладними насіння соняшника, на які
він посилається у розписках.

Разом з тим, зазначені накладні видані
на ім'я суб'єкту підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_6 та по
ним рішеннями суду саме з останнього
стягнено суми, розмір яких є ідентичним
розміру сум, про стягнення яких просять
позивачі по справі.

Під час розгляду справи як в суді
першої, так і в суді апеляційної
інстанції позивачами не було надано
доказів, які свідчать про те, що за
зазначеними в розписках накладними
насіння соняшника було отримано саме
ОСОБА_1

Таким чином, зазначені розписки не
підтверджують факт придбання насіння
соняшника у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 саме
ОСОБА_1, оскільки суду не надано
накладних, виписаних на ім'я
останнього, а зазначені в розписках
накладні видані на ім'я ОСОБА_6, на якого
й покладено вступившим в законну силу
рішеннями суду обов'язок виконання
договорів купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
порядок оплати товарів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає встановленим факт того, що
ОСОБА_1 насіння соняшника від позивачів
не отримував, розписки їм видав на
підтвердження виконання обов'язків за
договорами купівлі-продажу насіння
соняшника, що були укладені ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з ОСОБА_6

У зв'язку з цим, судовими рішеннями
стягнуто одну й ту саму грошову суму
заборгованості з різних осіб, що
призвело до подвійної сплати вартості
насіння соняшника, отриманого ОСОБА_6
за накладними № 34 від 15 вересня 2011 року,
№ 31 та накладної без номеру від 31
грудня 2011 року.

Доводи суду першої інстанції стосовно
того, що факт придбання ОСОБА_1 насіння
соняшника встановлений та
підтверджується розписками, колегія
суддів вважає неправильними, оскільки
вони спростовуються доказами, що
містяться в матеріалах справи та яким
надана належна оцінка. У зв'язку з чим,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в зазначеній частині
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів в зазначеній частині
ухвалює нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовляє.

При цьому колегія суддів керується тим,
що факт отримання насіння соняшника
особисто ОСОБА_1 по наданим розпискам
не доведений.

Зобов'язання по погашенню
заборгованості за наданими розписками
колегія суддів вважає зобов'язаннями
за борговими зобов'язаннями ОСОБА_6, які
ним погашаються за рішенням суду.

Питання щодо солідарного погашення
цієї заборгованості ОСОБА_6 та ОСОБА_1
позивачами не ставився.

Зважаючи на скасування в зазначеній
частині рішення суду першої інстанції,
воно підлягає скасуванню й в частині
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 300,00 грн.
кожному, оскільки ця грошова сума
стягується відповідно до договорів
поруки, що укладені без погодження
ОСОБА_1 У зв'язку з відсутністю
правових підстав для стягнення суми
заборгованості за основним
зобов'язанням, сума за договорами
поруки також не підлягає стягненню.

В цій частині колегія суддів відмовляє
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Що ж стосується рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 суми
боргу та судових витрат, то колегія
суддів вважає, що рішення суду в цій
частині ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим, правові підстави для
його скасування в цій частині відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 316, 317, 319, п.3 ч.1 ст. 307, п.3, 4 ст.
309, ст. 313, ч.2 ст. 314 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року - змінити, скасувавши його в
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 43 086,00 грн.
та суми судових витрат в розмірі 430,87
грн.; на користь ОСОБА_3 суми боргу в
розмірі 48 700,00 грн. та суми судових
витрат в розмірі 487,00 грн. та в частині
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 300,00 грн.
кожному.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Чугуївського
міського суду Харківської області від
25 листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: