АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1017/14 Справа №
інстанції - Боженко Л.В.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ткаченко
І.Ю.

суддів - Рудь В.В.,
Повєткіна В.В.

при секретарі - Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк»
звернувся через суд з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість за укладеним між
сторонами кредитним договором №
DNQ0AK100180089 від 23.01.2008 р. в сумі 93963,94 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на
підставі вищевказаного кредитного
договору позивач надав відповідачеві
кредит у розмірі 81 404,00 грн. на термін до
22.01.2015 року, а відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитним коштами в
строки та порядку, встановлених
кредитним договором (а.с.2-3)

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року у
задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«Приват Банк» про стягнення
заборгованості - відмовлено в повному
обсязі. (а.с.52-53).

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі (а.с.
56-59).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 23.01.2008
року між позивачем та відповідачем був
укладений кредитно-заставний договір
№ DNQ0AK100180089, відповідно до якого позивач
надав відповідачу кредит загальним
розміром 81 404,00 грн., в т.ч. 79 000 грн. на
придбання автомобіля, 5240 грн. на оплату
перших страхових платежів, 34 грн. за
реєстрацію предмету застави та 580 грн.
винагороди за надання фінансового
інструменту ( а.с.7-11). Згідно п. 17.8
розділу 17 кредитного договору щомісяця
в період сплати позичальник
зобов'язаний сплатити щомісячний
платіж в розмірі 1 699,66 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
винагородою та процентами за
користування ним. Додатком 1 до
кредитного договору, підписаним обома
сторонами цього договору 28.01.2008 року,
погоджений графік погашення кредиту,
згідно якого кредит має сплачуватися
відповідачем в сумі 1 699,66 грн.
щомісячно, не пізніше 27 числа кожного
місяця, починаючи з 27 лютого 2008 року по
22 січня 2015 року включно (а.с.12).

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд 1 інстанції виходив із того,
що протягом всього часу дії кредитного
договору відповідач погашав кредит,
щомісячно сплачуючи позивачу 1700 грн.
Вказана обставина не заперечувалася і
самим позивачем, а тому відповідно до ч.
1 ст. 61 ЦПК України не підлягає
доказуванню. Доказів того, що
відповідач в будь-який розрахунковий
період порушив строк сплати чергового
щомісячного платежу, а саме сплатив
його пізніше 27 числа поточного місяця,
позивачем не надано. Відповідно до
наданого позивачем розрахунку
заборгованості відповідача за
кредитним договором, 26.01.2009 року у
відповідача вперше виникло
прострочене сальдо по кредиту в сумі
508,30 грн., яке станом на 25.06.2012 року
становило вже 13 164,11 грн. (а.с.4-6). Разом з
тим, рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.12.2012
року по справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 ( ОСОБА_2) про
звернення стягнення на предмет
застави, встановлено, що станом на
24.06.2012 року ОСОБА_3 не мав
заборгованості перед Банком за
кредитним договором № DNQ0AK100180089 від
23.01.2008 року (а.с. 35-39). Відповідно до ч. 3
ст. 61 ЦПК України факт належного
виконання відповідачем умов
кредитного договору станом на 24.06.2012
року є встановленим і не підлягає
доказуванню. Таким чином, висновки
зазначеного судового рішення
спростовують твердження позивача про
порушення відповідачем умов
кредитного договору станом на 24.06.2012
року. Доказів порушення відповідачем
умов кредитного договору в частині
розміру мінімального щомісячного
платежу чи строку його внесення після
24.06.2012 року позивачем не надано.

Вказані висновки суду зроблені без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки позивач
не скористався наданими йому правами,
не обґрунтував свої позовні вимоги та
не надав суду доказів на їх
підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10,
ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана надати суду докази на
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Доводи апеляційної скарги фактично
повторюють доводи, викладені у
позовній заяві і суттєвими не
являються, оскільки не спростовують
правильність висновків суду, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, підстав
для виходу за межі апеляційної скарги
не встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: