У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

суддів: Колодійчука В.М., Висоцької
В.С., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Святошинської районної
державної адміністрації в м. Києві,
треті особи: ОСОБА_6, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, про визнання права
власності та зміну розміру часток
співвласників у нерухомому майні, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
03 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Святошинської районної державної
адміністрації в м. Києві, треті особи:
ОСОБА_6, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, у якому, з врахуванням
уточнених позовних вимог, просили
визнати право власності на самочинно
побудовані прибудови, які зазначені у
технічному паспорті: під літерою а 2, що
складаються з приміщення 1-14 розміром 9,8
кв. м.; під літерою А 1, що складається з
приміщень 1-7 розміром 5,5 кв.
м., 1-8 розміром 21,8 кв. м., 1-9 розміром 18,3
кв. м., 1-10 розміром 8,7 кв. м., 1-11
розміром 1,6 кв. м., 1-12 розміром 13 кв. м.,
1-13 розміром 4 кв. м.; погріб
розміром 17,8 кв. м.; прибудову під
літерою а 4, що складається з приміщення
1-І розміром 1,8 кв. м.; прибудову під
літерою а 7, що складається з приміщень
1-15 розміром 2,2 кв. м. та 1-16 розміром 4,7 кв.
м., змінити розмір часток співвласників
будинку, визнавши за кожною з них право
власності на 15/100 частини будинку
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що
кожна з них є власницею 5/12 частин
будинку, який розташований в АДРЕСА_1.
Позивачі власними зусиллями зробили
прибудову до частини будинку, якою вони
користувалися та є власниками. Дані
прибудови були зроблені без отримання
відповідного дозволу на будівництво,
без проекту, погодженого відповідно до
чинного законодавства, а тому,
відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
прибудови є самочинним будівництвом, в
зв'язку з чим позивачі були змушені
звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво та зміну розміру часток
співвласників будинку.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 березня 2013 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
власності на самочинне будівництво по
АДРЕСА_1, а саме:

- прибудову, що значиться в технічному
плані під літерою а 2 та складається з
приміщень: 1-14, розміром 9,8 кв. м.;

- прибудову, що значиться в технічному
плані під літерою а 1 та складається з
приміщень 1-7 розміром 5,5 кв. м.; 1-8
розміром 21,8 кв. м., 1-9 розміром 18,3
кв. м., 1-10 розміром 8,7 кв. м., 1-11 розміром
1,6 кв. м., 1-12 розміром 13,0 кв. м., 1-13
розміром 4,0 кв. м.;

- погріб, що значиться в технічному
плані під літерою а 1 розміром
17,8 кв. м.;

- прибудова, що значиться в технічному
плані під літерою а 4 та складається з
приміщення 1-1 розміром 1,8 кв. м.;

- прибудови, що значаться в технічному
плані під літерою а 7 та складаються з
приміщення 1-15 розміром 2,2 кв. м. та 1-16
розміром 4,7 кв. м.

Змінено розмір часток співвласників
будинку по АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_4
та ОСОБА_5 право власності на частку в
розмірі 15/100 частин будинку за кожною.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
03 вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено у
справі нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості та того, що самочинне
будівництво, здійснене позивачами, не
порушує права та інтереси інших осіб, а
згідно з висновком судової експертизи,
прибудови відповідають будівельним,
протипожежним та санітарним нормам.

Скасовуючи рішення районного суду і
ухвалюючи у справі нове рішення про
відмову в позові, апеляційний суд
керувався тим, що позивачі до державних
органів з питання прийняття самочинних
прибудов до експлуатації не
зверталися, тому позовні вимоги є
передчасними.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
03 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Колодійчук В.М. Висоцька
В.С. Савченко В.О.