Справа № 463/113/13
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/376/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Копняк С.М., Савуляка
Р.В.,

за участю секретаря: Азенко М.В.,

та участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 18 квітня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
знесення самочинного будівництва,
зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, треті особи Личаківська
районна адміністрація Львівської
міської ради, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про знесення
самочинного будівництва,-

в с
т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи
Личаківська районна адміністрація
Львівської міської ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області про
усунення перешкод у користуванні
належного позивачу будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
знесення самовільно збудованої
двоповерхової добудови розміром
5,4х5,9+5х5,1м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 - відмовлено.

В позові ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті
особи Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про знесення
самочинно збудованої господарської
будівлі розміром 2,5х2,4м, самочинно
влаштованої огорожі, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з порушенням вимог закону, неправильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Судом не враховано, що двохповерхова
добудова, розміром 5,4х5,9+5х,5,1м.
відповідачами здійснюється незаконно,
без будь-яких дозволів на початок
будівництва, з порушенням державних
будівельних норм та правил, а також з
порушенням її інтересів, як власника
суміжної земельної ділянки. За фактом
здійснення відповідачами незаконного
будівництва ЛКП "За Замком" складено
акти-попередження та направлено в
Інспекцію ДАБК у Львівській області
для вжиття відповідних заходів та
вручено припис щодо припинення
самовільно збудованого будівництва і
подання документів на розгляд
міжвідомчої комісії щодо узаконення
самовільного будівництва. Відповідно
до розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 486 від 21.09.2011р.
відповідачам запропоновано
демонтувати самочинно збудований
об'єкт, що ними не виконано.

Крім того, зазначає, що
відповідачі цим порушують її права, а
тому самовільне збудоване будівництво
підлягає примусовому знесенню.

Просить рішення суду скасувати
частково та прийняти нове рішення, яким
первісний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4- ОСОБА_2 на
підтримання апеляційної скарги,
заперечення представника відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6- ОСОБА_7, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно із ст. 152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводиться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Встановлено, що ОСОБА_4 в обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
відповідачами, як власниками сусідньої
земельної ділянки, здійснюється
самочинне будівництво, шляхом зведення
двохповерхової добудови. Така добудова
здійснюється незаконно, без будь-яких
дозволів на початок будівництва, з
порушенням державних будівельних норм
та правил, а також з порушенням її
інтересів, як власника суміжної
земельної ділянки. Тому просила
усунути перешкоди у користуванні
майном шляхом знесення самочинного
будівництва.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_4
та просили суд ухвалити рішення, яким
зобов'язати останню знести самочинно
збудовану господарську будівлю
розміром 2,5х2,4м та самочинно влаштовану
огорожу.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог посилались на те, що відповідачем
за зустрічним позовом, як власником
житлового будинку, на власній
земельній ділянці самовільно
здійснено будівництво господарської
будівлі розміром 2,5х2,4м. біля вказаного
будинку без затвердженої проектної
документації, розробленої у
встановленому порядку, без документу
на право виконання будівельних робіт
та з порушенням будівельних норм, а
саме господарська будівля збудована
без відступу від межі з сусідньою
ділянкою, частина покрівлі вказаної
будівлі знаходиться над територією
сусідньої земельної ділянки, що
призводить до стікання води на їх
земельну ділянку, чим порушуються їх
права та інтереси. Просили
задовольнити зустрічний позов.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно. Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку від
27.07.2007р., остання є власником земельної
ділянки, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 у м. Львові площею 0,0270 га,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Згідно свідоцтва про право власності
на будинок від 18.07.2000р., ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на праві спільної сумісної власності
належить одноквартирний будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Як
вбачається з державного акту на право
власності на земельну ділянку від
04.11.2010р. та додатку до державного акту
від 04.11.2010р., співвласниками земельної
ділянки площею 0,0261 га, призначеної для
обслуговування житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2 є
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи те, що відповідного дозволу
ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
здійснення будівництва не отримували,
незважаючи на наявність в останніх
проектних пропозицій щодо
реконструкції житлового будинку на
АДРЕСА_2, погоджених дозвільними
службами, суд встановив, що як зведення
господарської будівлі та огорожі за
адресою АДРЕСА_1 так і зведення
двоповерхової добудови за адресою
АДРЕСА_2 є самочинним будівництвом, в
результаті чого ЛРА ЛМР було видано
розпорядження № 487 від 21.09.2011р. (а.с.62) та
№ 486 від 21.09.2011р. (а.с.92), якими
затверджено висновок міжвідомчої
комісії та визнано, що господарська
будівля за адресою АДРЕСА_1 у м. Львові
та окремо стояча двоповерхова споруда
біля будинку АДРЕСА_2 збудовані
самовільно, та запропоновано ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, ОСОБА_5 демонтувати відповідні
споруди у місячний термін з дня
отримання розпорядження. Дані
розпорядження сторонами не виконані,
самочинно збудовані об'єкти не
демонтовано.

В той же час згідно роз'яснень пленуму
ВССУ з розгляду цивільних у
кримінальних справ, висвітлених у п. 5
Постанови № 6 від 30.03.2012р. "Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України",
право на звернення до суду з позовом
про знесення самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права. Тобто, обов'язковою умовою для
задоволення вимоги фізичної особи про
знесення самочинно збудованого об'єкта
є наявність порушеного права, яке
згідно вимог ст. 60 ЦПК України повинна
довести особа, яка вважає своє право
порушеним, ким в даному випадку за
первісним позовом є ОСОБА_4, а за
зустрічним позовом - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Встановлено, що згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 14.12.2012р. № 058/12 (а.с.195-209),
здійснена прибудова з надбудовою до
житлового будинку АДРЕСА_2 в основному
відповідає проектним пропозиціям, які
погоджені дозвільними службами, що
здійснюють контроль за веденням
будівництва, зокрема управлінням
архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради, СЕС Личаківського району м.
Львова, Личаківським РВ м. Львова ГУ МНС
України. Самочинно здійснена
реконструкція - надбудова з прибудовою
житлового будинку АДРЕСА_2 та належного
на правах власності сараю, які
побудовані за раніше чинними
нормативами із збереженням існуючих
відстаней до сусіднього житлового
будинку АДРЕСА_1 не буде суперечити
будівельним нормам і правилам.

Відповідачі за первісним позовом
представили докази, що проектні
матеріали реконструкції житлового
будинку з розширенням за рахунок
прибудови та надбудови погоджені
Личаківською районною
санітарно-епідеміологічною станцією м.
Львова (а.с.52), Личаківським РВ м. Львова
ГУ МНС України у Львівській області
(а.с.53) та Управлінням архітектури
Департаменту містобудування ЛМР (а.с.54).

ОСОБА_4 не представила доказів, що
розташування самовільно зведеної
будівлі порушує норми інсоляції,
внаслідок чого попадання прямого
сонячного світла на її прибудинкову
ділянку практично відсутнє. В той же
час суд встановив, що з розрахунку
інсоляції вікна кімнати 1-го поверху
житлового будинку АДРЕСА_1 від
проектованої добудови і надбудови
будинку № 36 (а.с. 157а) вбачається
протилежне.

З долученої до матеріалів справи копії
її заяви від 12.11.2009р. (а.с.55) встановлено,
що вона надала згоду на здійснення
відповідачами добудови, а тому зробив
висновок, що ОСОБА_4 була
проінформована про те, яке саме
будівництво повинно здійснюватись, і
не заперечила проти нього.

При таких обставинах суд відмовив в
задоволені первісного позову,
вказавши, що ОСОБА_4 всупереч ст. 60 ЦПК
України не доведено, і в судовому
засіданні не встановлено факту
порушення її прав та інтересів
самочинним будівництвом, а висновком
судової будівельно-технічної
експертизи встановлено його
відповідність державним будівельним
нормам і правилам. Також суд вказав, що
є можливість узаконити самочинно
збудовані об'єкти існує, відтак вживати
крайні міри в даному випадку підстав
немає.

Що стосується вимог зустрічного
позову, то в його задоволенні теж
відмовлено з аналогічних підстав.
Рішення суду в цій частині не
оскаржується, а отже не є предметом
апеляційного розгляду.

Отже суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку, що в задоволені
первісного та зустрічного позову слід
відмовити.

З врахуванням наведеного судова
колегія не приймає до уваги посилання
апелянта на те, що відповідачами
здійснюється незаконно, без будь-яких
дозволів на початок будівництва, з
порушенням державних будівельних норм
та правил, а також з порушенням її
інтересів, як власника суміжної
земельної ділянки.

Судова колегія враховує і те, що в
засідання судової колегії
представником відповідачів ОСОБА_7
представлено розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 603 від
25.12.2013р., яким погоджено висновок
міжвідомчої комісії від 26.11.2013 року та
погоджено реконструкцію будинку
відповідачів з поданою проектною
документацією, а також запропоновано
оформити у встановленому порядку здачу
будинку в експлуатацію та оформити
свідоцтво про право власності на
будинок за адресою АДРЕСА_2.

Таким чином немає підстав для
виконання розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 486 від 21.09.2011р. про
демонтаж споруди та немає підстав
вважати проведену відповідачами
реконструкцію будинку самовільним
будівництвом.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314,
ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,
-

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 18 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Бермес І.В.

Судді:
Копняк С.М.

Савуляк Р.В.