Справа № 162/71/14-ц
Провадження № 2/162/59/2014
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року Любешівський районний
суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

при секретарі Оласюк Л.П.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради
Любешівського району Волинської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності на
нерухоме спадкове майно, --

встановив:

ОСОБА_1 просить визнати за нею
право власності в порядку успадкування
на нерухоме майно, що знаходиться по
вулиці АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті чоловіка -
ОСОБА_6 - залишилось нерухоме майно,
спадкоємцем якого є позивач. Через
відсутність державної реєстрації
успадкованого вона не може оформити
своїх прав. За таких обставин змушена
звернутись до суду.

Позивач на перенесену дату
попереднього судового засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, позов
підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 позов визнали, на перенесену
дату попереднього судового засідання
не з'явились, подали заяви про розгляд
справи у їх відсутності.

Від відповідача - Любешівської
селищної ради Любешівського району
Волинської області -- надійшла заява
про розгляд справи у відсутності їх
представника та визнання позову.

На підставі частини 2 статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України (далі --ЦПК) фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
28 лютого 2014 року не здійснювалось.

Відповідно до положень частини 4 статті
130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку статті 174
цього ж Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Оскільки викладені у позовній заяві
обставини, на які позивач покладається
в обґрунтування своїх вимог, сторонами
фактично визнаються, то на підставі
частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає їх
доведеними.

В обґрунтуванні позову позивач вказує,
що вона у встановлені на момент
відкриття спадщини 03 червня 2000 року
спосіб та строк її прийняла, а тому при
вирішенні цього спору слід
застосовувати чинне на той час
законодавство.

У відповідності з частиною 2 статті 12
Закону України "Про власність"
громадянин набуває права власності на
доходи від участі в суспільному
виробництві, індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення
коштів у кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

У частині 1 статті 13 згаданого вище
Закону зазначено, що об'єктами права
власності є жилі будинки, квартири,
предмети особистого користування,
дачі, садові будинки, предмети
домашнього господарства, продуктивна і
робоча худоба, земельні ділянки,
насадження на земельній ділянці,
засоби виробництва, вироблена
продукція, транспортні засоби, грошові
кошти, інші цінні папери, а також інше
майно споживчого і виробничого
призначення.

Відповідно до статті 527 Цивільного
кодексу Української РСР редакції 1963
року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими на
момент смерті спадкодавця, а також діти
померлого, зачаті при його житті і
народженні після його смерті.

Статтею 529 ЦК УРСР встановлено, що при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти
(у тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Частиною 2 статті 548 ЦК УРСР визначено,
що прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Враховуючи викладене, подані позивачем
докази, суд вважає, що визнання
відповідачами позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, а рішення суду
слугуватиме підставою для державної
реєстрації прав ОСОБА_1 на нерухоме
майно.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 130, 174, 208, 209,
213 - 215 ЦПК, на підставі статей 527, 529, 548, 549
ЦК УРСР, статей 12, 13 Закону України "Про
власність", --

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_1 визнати власником нерухомого
спадкового майна: житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
яке розташоване по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення оскаржуваного судового
рішення. У разі, якщо рішення було
ухвалено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий: суддя
В.Д. Глинянчук