Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді:
Григор'євої А.О.

при секретарі
Виставной А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Макрокап
Девелопмент Україна» про розірвання
договору про участь у будівництві та
стягнення грошових коштів,

Установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому просить розірвати договір про
участь в будівництві № 28 від 26.06.2007
року, укладений між ОСОБА_1, як
учасником, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Макрокап
Девелопмент Україна» (код 25178393), як
забудовником, стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Макрокап
Девелопмент Україна» (код ОКПО 25178393) на
користь громадянки ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошові кошти у розмірі 1 288 887,00 грн.,
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Макрокап
Девелопмент Україна» (код ОКПО 25178393) на
користь громадянки ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 3219,00грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
ОСОБА_1, як Учасником, було укладено з
ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна», як
Забудовником, договір про участь в
будівництві №28 від 26.06.2007 року,
відповідно до п. 1.1. якого Забудовник
зобов'язався здійснити спільно з
іншими особами спільну діяльність із
будівництва
адміністративно-торгівельного центру
за індивідуальним проектом, а Учасник
зобов'язався прийняти участь у
спільній діяльності на умовах цього
договору.

Згідно умов п.п. 1.2., 1.3. договору
Забудовник (далі - відповідач)
зобов'язувався після закінчення
будівництва (строк якого визначений як
II квартал 2009 року, тобто з початку
квітня по кінець червня 2009 року)
передати позивачеві у власність
нежитлове приміщення для розміщення
офісу загальною площею орієнтовно 127,6
кв. м., НОМЕР_2, розташоване на 9-му
поверсі східного крила
адміністративно-торгівельного центру
за адресою: АДРЕСА_1. Обов'язок
відповідача передати позивачеві у
власність визначене нежитлове
приміщення пов'язувався із виконанням
позивачем встановлених п. 2.4. договору
обов'язків.

Підпунктом. 2.4. договору в якості
обов'язку Учасника, який передує
закінченню будівництва, встановлено
своєчасне та повне внесення вкладу у
сумісну діяльність, порядок внесення
якого визначено пп. 3.1. цього ж договору.

Відповідно до вимог пп. 3.1. договору
розмір вкладу в сумісну діяльність
складає 1 227 512,00 грн., який вноситься
згідно з Графіком, який є Додатком №2 до
договору та встановлює, що сума 368 255,00
грн. має бути внесена в строк до 27.07.2007
року, решта суми у розмірі 859 257,00 грн.
повинна вноситися рівними частками по
122 751,00 грн. 26 числа кожного останнього
місяця відповідного кварталу,
починаючи з 01.09.2007 року до 30.03.2009 року.
Позивач виконала зобов'язання,
встановлене підпунктами 2.4., 3.1, 3.2.
договору від 26.07.2007 року щодо внесення
вкладу у спільну діяльність по цьому
договору.

Разом сума внесеного позивачем вкладу
згідно з договором № 28 від 26.06.2007 року
становить 1 288 887,00 грн.

Повне виконання фінансових обов'язків
згідно з договором №28 від 26.06.2007 року з
боку позивача підтверджується також
довідкою ТОВ «Макрокап Девелопмент
Україна» від 26.03.2009 року вих. №2181.

Натомість відповідач, як Забудовник за
договором, своїх зобов'язань,
передбачених підпунктами 1.1., 1.2., 1.3., 2.2.
договору № 28 від 26.06.2007 року, не виконав,
не побудував та не здав в експлуатацію
адміністративно-торгівельний центр на
земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 5 482
кв. м., яка надана ТОВ «Макрокап
Девелопмент Україна» та не передав їй,
як Учаснику, нежитлове приміщення для
розміщення офісу загальною площею
орієнтовно 127,6 кв. м., НОМЕР_2,
розташоване на 9-му поверсі східного
крила цього
адміністративно-торгівельного центру.

Згідно з вимогами пп. 4.2. договору від
26.06.2007 року Забудовник - відповідач
зобов'язаний на протязі 3-х місяців з
моменту здачі об'єкта в експлуатацію
пред'явити приміщення до передачі, про
що повідомити Учасника письмово шляхом
направлення заказного листа за
адресою, вказаною в цьому договорі чи
заяві Учасника. Моментом пред'явлення
приміщення до передачі є дата
направлення повідомлення Забудовника
про готовність до передачі.

Згідно з вимогами пп. 4.3. цього ж
договору передача приміщення
вважається виконаною в момент
підписання акту приймання-передачі.

Відповідач, всупереч приписам пп. 4.2. та
4.3. договору від 26.06.2007 року відповідач
не повідомляв її про готовність
нежитлового приміщення до передачі та
не передавав позивачеві визначене
нежитлове приміщення за актом
приймання-передачі.

Невиконання вищевказаних умов
договору про участь в будівництві №28
від 26.06.2007 року з боку відповідача, як
Забудовника, підтверджується листом
ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» від
22.04.2009 року, відповідно до якого
відповідач повідомив про обсяг
виконаних на об'єкті робіт станом на І
квартал 2009 року та вказав, що ступінь
готовності об'єкта -
адміністративно-торгівельного центру
«Ковчег» за адресою: АДРЕСА_1, - складає
48%, роботи на будівництві - призупинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися
на основі об'єднання вкладів часників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ст. 1131 ЦК України договір
про спільну діяльність складається у
письмові формі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлений строк
термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з .ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Як вбачається із приписів пп. 1.1., 1.2., 1.3.
договору від 26.06.2007 року строк
закінчення будівництва визначається
рішенням Харківської міської ради та
Харківським виконавчим комітетом: II
квартал 2009 року.

Рішенням Харківської міської ради
№105/04 від 23.06.2004 року «Про надання
юридичним та фізичним особам земельних
ділянок для будівництва реконструкції)
та подальшої експлуатації об'єктів»
(Додаток №1 до Рішення) визначено
перелік замовників, стосовно яких
надаються земельні ділянки для
будівництва (реконструкції) та
подальшої експлуатації об'єктів, серед
яких визначено АТЗТ «Макрокап
Девелопмент Україна».

Пунктом 126 Додатку №1 до цього Рішення
визначено передати АТЗТ «Макрокап
Девелопмент Україна» функції
замовника на будівництво
адміністративно-торгівельного центру
по АДРЕСА_1 п.п. 126.1. п. 126) та припинити
ТОВ «С-Инвест» право користування
земельною (ділянкою площею 5 482,0 кв. м. по
АДРЕСА_1, за його добровільною відмовою,
та надати її АТЗТ «Макрокап
Девелопмент Україна», в межах договору
оренди земельної ділянки від 25.03.2004
року №6338/04 в оренду для будівництва
адміністративно-торгівельного центру
(але не пізніше прийняття об'єкту до
експлуатації) та для експлуатації
цього об'єкту до 01.12.2029 року. Договір
оренди земельної ділянки від 25.03.2004
року №6338/04 втрачає чинність з моменту
укладення нового договору (п.п. 126.2 п. 126).

До рішення Харківської міської ради
№105/04 від 23.06.2004 року неодноразово
вносилися зміни, востаннє - рішенням
міської ради №245/10 від І2.09.2010 року,
проте п. 126 Додатку №1 до Рішення
залишився без змін.

Відповідач порушив приписи ст.ст. 526, 530
ЦК України та не виконав своє
зобов'язання, передбачене п.п. 1.1, 1.2., 1.3.,
2.2. договору №28 від 56.06.2007 року у строк,
встановлений спірним договором не
виконав.

Правові наслідки порушення
зобов'язання та відповідальність за їх
невиконання встановлено главою 51 ЦК
України.

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 614 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені зговором
або законом, зокрема, розірвання
договору, відшкодування збитків та
оральної шкоди. Особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності).

Згідно з приписами п. 9.2. договору №28
від 26.06.2007 року договір припиняється
достроково в двох випадках: а) у
випадку, передбаченому п. 5.1. договору,
тобто в зв'язку із неможливістю
внесення Учасника вкладу у повному
розмірі; б) в інших випадках,
передбачених законодавством.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК
України договір простого товариства
припиняється, зокрема, у разі
розірвання договору на вимогу одного
із часників, якщо домовленістю між
учасниками не передбачено збереження
договору щодо інших учасників.

Відповідно до ст.ст. 631, 651, 653 ЦК України
договір може бути розірвано а рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору фугою
стороною, та в інших випадках
встановлених договором або законом.
Якщо договір розривається в судовому
порядку зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про розірвання договору
законної сили.

Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

25 травня 2012 року нею на адресу
відповідача позивачем було направлено
претензію про розірвання договору та
повернення сплачених грошових коштів.
Строк відповіді на претензію було
встановлено сім днів з моменту її
отримання. Як свідчить повідомлення
про вручення відповідач отримав
претензію 29 травня 2012року, однак до
цього часу не надав жодної відповіді.

В пп. 3.1. п. 3 договору на участь у
будівництві №28 від 26.06.2007 року
зазначено, що право власності на вклад,
який вноситься Учасником, не
переходить до Забудовника, тобто
відповідача, а позивач, як Учасник,
залишається власником вкладу до
моменту передачі йому побудованого
нежитлового приміщення.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, заперечувала проти їх
задоволення, посилаючись на їх
безпідставність та необґрунтованість.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

26 червня 2007 р. між позивачем та
відповідачем було укладено Договір про
участь у будівництві №28 (далі Договір).
Відповідно до п.1.1. Договору відповідач
здійснює спільну діяльність з
будівництва
адміністративно-торгівельного центру
по АДРЕСА_1, а Позивач приймає участь у
спільної діяльності на умовах цього
Договору. Згідно п.1.2. Договору по
закінченню будівництва за умови
виконання Позивачем своїх зобов'язань,
Відповідач передає у власність
Позивача нежитлове приміщення
загальною площею орієнтовно 127,6 м.кв.,
НОМЕР_2, розташоване на 9-му поверсі
східного крила.

Строк завершення будівництва
визначений в п.1.3 Договору - 2 квартал
2009р. Однак у встановлений строк
будівництво не було завершено, що
позивач розцінює як підставу для
розірвання договору та стягнення
коштів, які були внесені позивачем за
договором.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідачем приймались всі дії щодо
виконання своїх обов'язків за
договором.

Однак, наприкінці 2008 року відповідач
був вимушений зупинити будівництво,
тому що 28 жовтня 2008 року заступником
головного державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Харківської області було
прийнято рішення №01-18-56 про тимчасову
заборону (зупинення) діяльності з
проведення робіт з будівництва
адміністративно-торговельного центру
по АДРЕСА_1. Причиною такого рішення
зазначено проведення робіт з
будівництва без позитивного висновку
державної екологічної експертизі
робочій проект вказаного об'єкту.

Відповідач оскаржив дії посадових осіб
Державної екологічної інспекції в
Харківській області до суду. Ухвалою
Київського районного суду 06.11.2008 в
порядку забезпечення позову було
зупинено рішення, Харківським
апеляційним адміністративним судом ця
ухвала була скасована 02.02.2009 року.

Постановою Київського районного суду
від 06.04.2009 року був задоволений позов
ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» до
посадових осіб їх дії щодо заборони
будівництва адміністративного
торговельного центру з прибудованою
закритою автостоянкою по АДРЕСА_1 були
визнані протиправними, укладені ними
документи - припис та рішення -
нечинними.

Однак, ця постанова 22.07.2009 була
скасована Харківським апеляційним
адміністративним судом через
порушення правил підсудності, справа
направлена на розгляд до Харківського
окружного адміністративного суду.
Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.01.2010 року
було визнані дії посадових осіб щодо
заборони будівництва об'єкта
протиправними, а укладені ними
документи - припис та рішення
нечинними. Ця постанова набрала
чинності лише 02.09.2010 року, коли
Харківським апеляційним
адміністративним судом була відхилена
апеляційна скарга відповідача.

Весь цей час діяла заборона діяльності
з проведення робіт з будівництва
адміністративно-торговельного центру
по АДРЕСА_1. Після її скасування
відповідач не зміг відновити
будівництво об'єкта через світову
фінансову кризу, яка перш за все
негативно вплинула на будівельну
галузь.

Законом «Про запобігання впливу
світової фінансової кризи на розвиток
будівельної галузі та житлового
будівництва» 25.12.2008р. на законодавчому
рівні був визнаний той факт, що
будівельні підприємства більш інших
постраждали від кризи, і будівельники
також потребують захисту, як і
громадяни, які вклали свої гроші в
будівництво. В умовах, коли банківське
кредитування для придбання житла на
первинному ринку, а з ним і
фінансування будівництва припинилося
весною 2008 року будівельні підприємства
по всій країні стали зупинятися вже
восени 2008 року, а наприкінці року стало
очевидно, що треба приймати
антикризові міри для захисту
будівництва в цілому.

Законодавець мав всі підстави вважати,
що внаслідок задоволення вимог
інвесторів щодо повернення внесених у
будівництво грошей в умовах фактичного
зупинення фінансування жоден об'єкт не
буде добудований.

Тому законом від 25.12.2008р. було
заборонено розірвання фізичними та
юридичними особами будь-яких
договорів, результатом яких є передача
забудовниками завершеного об'єкту
(частини об'єкту) житлового будівництва
за умов, що за такими договорами
внесена плата 100 % вартості об'єкту
(частини об'єкту) житлового
будівництва, (п.4 ст.3Закону).

Крім заборони дострокового розірвання
договорів, тим же п.4 ст.3 Закону від
25.12.2008р. був введений мораторій на
повернення грошей: Повернення коштів,
внесених фізичними та юридичними
особами на користь забудовників за
розірваними договорами, за якими
здійснено часткову оплату вартості
об'єкта (частини об'єкта) житлового
будівництва, здійснюється після
наступної реалізації такого об'єкта...
Нарахування та виплата забудовником
штрафних санкцій, передбачених
договорами, та стягнення коштів,
передбачених ст.625 ЦК України, на строк
дії цієї статті не здійснюється. Ця
заборона не застосовується, якщо
визначений термін прийняття в
експлуатацію об'єкту будівництва
переноситься більш ніж на 18 місяців.

Таким чином будівельні підприємства
отримали можливість вирішувати
питання поновлення будівництва без
загрози припинення діяльності через
відповідальність перед інвесторами за
порушення строків будівництва. Таким
чином, протягом цих 18 місяців було
неможливо задоволення будь-яких
претензій з боку інвесторів щодо
строків та повернення грошей, а
недотримання строків завершення
будівництва, встановлених в договорі
до кризи, не розцінюється як
прострочення та істотне порушення умов
Договору в силу закону та не надає
підстав для застосування наслідків, що
визначені в ст.611, 612, 615, 623 ЦК України.

Законом від 09.09.2010 був продовжений
строк дії мораторію на 12 місяців з
моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

В ст.611 ЦК України зазначено: У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В Договорі не зазначені наслідки
невиконання строків завершення
будівництва у строк, вказаний в
п.1.3Договора. В ньому визначено, що
строк завершення будівництва
визначається рішенням Харківської
міської ради та Харківським виконавчим
комітетом. На момент укладення
договору цей строк визначався 2-м
кварталом 2009р., і це положення носило
довідковий характер, а не характер
зобов'язання, оскільки цей строк
визначає не забудовник, а міська рада
при наданні земельної ділянці.

Рішенням 8 сесії Харківської міської
ради 6 скликання «Про продовження
строків будівництва об'єктів» від
06.07.2011 № 332/11 ТОВ "Макрокап Девелопмент
Україна" було продовжено строки
будівництва
адміністративно-торговельного центру
з прибудованою закритою автостоянкою
по АДРЕСА_1 до 31.12.2013р. Відповідно до п.5.2.
вказаного рішення відповідачем було
поновлено договір оренди землі від
31.10.2007р. №63 до 31.12.2013р. На виконання
зазначеного рішення 02 квітня 2012 року
було укладено Додаткову угоду до
Договору оренди землі.

Договором передбачені наслідки
невиконання іншого зобов'язання -
несвоєчасної передачі приміщення
учаснику - в п.7.2. Але строк для його
виконання встановлений в п.4.2 договору:
3 місяці з моменту здачі об'єкта
експлуатацію. Оскільки об'єкт на цей
час не завершений будівництво цей
строк не порушений. Це означає, що
згідно ст. 612 ЦК України боржник не
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

Крім того, будівництво об'єкта
здійснюється за рахунок коштів
фізичних та юридичних осіб в рамках
спільної діяльності, на що вказано в
п.1.1 договору про участь у будівництві:
Забудовник здійснює спільно з іншими
особами спільну діяльність з
будівництва адміністративно -
торговельного центру за
індивідуальним проектом (далі - об'єкт),
а Учасник приймає участь в спільній
діяльності на умовах цього Договору.

Цей об'єкт належить не відповідачу, а
тим особам, які прийняли участь в
будівництві та внесли свої кошти, на
праві спільної часткової власності.

Тому, незавершене будівництво
враховується на окремому балансі
ДСД ТОВ «Макрокап Девелопмент» -
договору спільної діяльності №
31/03/01, зареєстрованого 06.04.1998 (код
платника податків 466572691).

Вимоги щодо повернення внеску зі
спільної діяльності треба вирішувати
шляхом виділа частки з майна, що є у
спільної часткової власності
учасників з дотриманням ст. 355-367 ЦК
України. Стягнення внеску з особи, яка
керує спільною діяльністю, неможливо.

Таким чином, вимоги позивача щодо
розірвання договору про будівництві
№28 від 26 червня 2007р. та стягнення
коштів, які були позивачем за договором
підлягають відмові у задоволенні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, ЦПК
України, ст.ст526,530,610,611,614,631,651,653 ЦК
України. суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
розірвання договору про участь в
будівництві № 28 від 26.06.2007 року,
укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Макрокап
Девелопмент Україна», стягнення
грошових коштів у розмірі 1 288 887,00 грн. -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: