Справа № 507/1806/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2014 р. Любашівський районний
суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Споришевої Н.І.

при секретарі Войковській І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Любашівка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,

встановив :

07.09.2010 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів - боргу за договором
позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 5 травня 2010 року вона надала йому
позику у розмірі 110000 гривень, про що
відповідач надав їй розписку.
Відповідно до укладеного договору
відповідач зобов»язався повернути
борг в строк до 01.09.2010 року.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку не бажав повернути їй кошти,
отримані за вказаними договором, то
вона просила стягнути ці кошти.

Так як відповідач ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.169) позивачка змінила
позовні вимоги і просить стягнути суму
боргу з його спадкоємиці - дружини -
ОСОБА_2.

В судовому засіданні розмір позовних
вимог позивачка зменшила до 55 тис. грн. -
в межах вартості спадкового майна, яке
прийняла, після смерті чоловіка,
відповідачка по справі.

Відповідачка позовні вимоги не
визнала, стверджуючи, що нічого про
указані гроші їй невідомо, не
заперечуючи той факт, що вона продовжує
проживати в житловому будинку,
вартістю 100777 грн., який вони придбали,
перебуваючи в шлюбі з покійним
чоловіком.

Вислухавши сторони, допитавши свідків
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи із слідуючого.

Згідно розписки (а.с.5) видно, що 05.05.2010
року ОСОБА_3 дійсно взяв у борг у
ОСОБА_1 110 тис грн., які зобов'язався
повернути їй в строк до 01.09.2010 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 169).

Згідно рішення виконкому
Бранкованівської сільської ради та
зведеного акту вартості будинків (а.с.
167-168), показань свідка ОСОБА_4 та
повідомлення Малігонівського
сільського голови відповідачка
прийняла спадщину після смерті
чоловіка, так як продовжує проживати в
будинку в АДРЕСА_1- вартістю 100777 грн.,
який вони придбали, перебуваючи в
шлюбі. Даний факт відповідачкою не
оспорювався.

Стаття 1046 ЦК України визначає, що за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові )
грошові кошти, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 статті 1047 цього ж
Кодексу на підтвердження укладення
договору позики та його умов може
бути представлена розписка
позичальника.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 показали, що вони були
присутні під час написання покійним
чоловіком відповідачки ОСОБА_3
розписки, яку підписали крім нього
відповідачка та свідки по справі.

Із заяви ОСОБА_6 про перегляд
заочного рішення видно, що указану
розписку писав саме він (а.с.21).

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти
у такій самій кількості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Вартість спадкового майна - 12 частини
будинку , розташованого в АДРЕСА_1, - 50388
грн.50 коп.

Тому позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 625,
1046, 1047, 1049, 1282 ЦК України, суд

вирішив :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
50388 грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржене на
протязі 10 днів до Одеського
апеляційного суду через Любашівський
районний суд.

Суддя: Н.І.Споришева