АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Братасюк В.М. Провадження №
22-ц/789/88/14 Доповідач - Загорський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Хоми М. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1 і його
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 і її
представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа Великогаївська
сільська рада Тернопільського району
Тернопільської області про
зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку та
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні нею,-

ВСТАНОВИЛА:

09.10.2012 року ОСОБА_1 звернувся з
вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументував тим, що власник суміжної
земельної ділянки ОСОБА_3 змістила межу
своєї земельної ділянки і відбулося
часткове зайняття земельної ділянки
позивача в 0,0125 га., чим порушено його
право власності на ділянку.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 28.11.2013 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково і
зобов'язано ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняту частину земельної
ділянки ОСОБА_1, - 0,0125 кв.м. в АДРЕСА_1
відповідно до додатку №2 до висновку
судової земельно-технічної експертизи
№1480/13-22 від 13.06.2013 року.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Вказує, що
висновок експерта не є належним і
допустимим доказом у справі. Зазначає,
що позивачем не представлено порушення
відповідачем його прав на земельну
ділянку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і її
представник апеляційну скаргу
підтримали, вказали, що земельна
ділянка належала ще прабабці апелянта.
Вказали, що навіть якщо огорожа
частково займає ділянку позивача то
він може забрати частину ділянки
апелянта нижче.

ОСОБА_1, його представник,
апеляційну скаргу заперечили і
вказали, що в матеріалах справи є два
висновки експертиз, які підтверджують
порушення апелянтом прав позивача.

Представник Великогаївської
сільської ради будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явився,
подав заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
доказами у справі підтверджується
зайняття відповідачем частини
земельної ділянки позивача, чим
порушуються його права на землю.

З таким висновком суду слід
погодитися, оскільки він підтверджений
матеріалами справи та достатньо
мотивований.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником ділянки - 0,14 га. в АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, котру
він набув на підставі рішення
Великогаївської сільської ради № 180
від 09.06.2004 року - Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№190713 від 26.04.2007 року. (а.с. 9)

Акт зареєстровано позивачем в
органах ДЗК в Книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за №96.

Відповідачу ОСОБА_3 - 19.03.1999 року
Великогаївською сільською радою, на
підставі рішення сесії від 21.01.1994 року і
виконкому від 07.10.1998 року №17, видано
Державний акт на право приватної
власності на землю в с. Великі Гаї:
присадибну ділянку - 0,25 га. та для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,38 га., серії ІV-ТР №032796
(а.с 46).

Згідно змісту зазначеного
Державного акту вбачається, що акт
видано один на чотири земельні ділянки
загальною площею 0,63 га. Даний державний
акт в органах ДЗК ОСОБА_3 зареєстровано
не було (а.с. 46).

За заявою ОСОБА_3 у 2012 році ПП
«Землевласник-СЛ», виготовило технічну
документацію, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на ділянки у зв'язку з
поділом земельної ділянки (а.с. 88-111).

За результатами затвердження
технічної документації Управлінням
Держкомзему в Тернопільському районі,
ОСОБА_3 видано два Державні акти на
право власності на ділянки в АДРЕСА_2,
набуті нею на підставі вказаних рішень
- сесії від 21.01.1994 року і виконкому від
07.10.1998 року №17:

- Серії ЯМ №391248 від 18.12.2012 року на -
0,09 га. для ведення особистого
селянського господарства,
зареєстрований в органах ДЗК в Книзі
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №09965
(а.с 86).

- Серії ЯМ №391249 від 18.12.2012 року на -
0,25 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), зареєстрований в
органах ДЗК в Книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за №09967 (а.с. 87).

Сторони спору є суміжними
власниками земельних ділянок (а.с. 86-87).

В судовому засіданні позивач та
його представник суду пояснили, що
ОСОБА_3, без узгодження з позивачем,
встановила огорожу вздовж межі спірних
ділянок сторін спору і самовільно
зайняла частину ділянки, оскільки його
металевий вагончик стоїть майже на
межі ділянок сторін.

04.08.2011 року комісією
Великогаївської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, в присутності сторін
проведено огляд меж їх ділянок про що
складено акт, що металевий вагончик
позивача стоїть на межі спірних
земельних-ділянок, таким чином, що
стічні води з даху вагончика попадають
на пліт ОСОБА_3 під її житловий будинок,
при цьому при заїзді на свій
господарський двір ОСОБА_1 наїжджає на
фундамент огорожі ОСОБА_3 (а.с. 12).

02.09.2011 року комісія
Великогаївської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, на підставі розгляду заяви
позивача щодо порушення межових знаків
відповідачкою, склала Акт про те, що
ОСОБА_3 будівництво огорожі ведеться по
старих межових знаках, а тому
захоплення земельної ділянки ОСОБА_1 не
виявлено, (а.с. 14).

Із висновку земельно - технічної
експертизи за №148013-22 від 13.06.2013 року,
вбачається, що судовим експертом було
встановлено, що фактична площа ділянки
відповідачки є більшою, ніж зазначена в
Державному акті серії IV-ТР №032796,
виданого 19.03.1999 року Великогаївською
сільською радою, а огорожа між
земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1
була установлена не у відповідності до
Державного акту ОСОБА_1 серії ЯД №190713.
Тобто ОСОБА_3 користується частиною
ділянки ОСОБА_1, - 0,0125 га. (схематично
зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 зі
сторони відповідачки відображено в
додатку 2 до експертного дослідження) -
(а.с. 59-62).

В даному експертному дослідженні
не було надано відповідь на перше
поставлене судом питання - відмова
вмотивована тим, що для дослідження
експерту було надано витребуваний
судом у Великогаївської сільської ради
держаний акт ОСОБА_3 «старого зразка» -
серії ІV-ТР №032796, виданого 19.03.1999 року і
експертом було встановлено, що даний
державний акт не містить координат меж
земельної ділянки, що унеможливлює
порівняння фактичних координат з
координатами в правовстановлюючому
документі.

Допитаний в судовому засіданні
експерт ОСОБА_5 підтвердив висновки,
викладені в експертному дослідженні,
суду показав, що проводилося натурне
обстеження (з виїздом на місце, та
бралася до уваги площа земельної
ділянки ОСОБА_3 згідно даних її
державного акта «старого зразка» -
порівняння проводилося шляхом звірки
існуючої межі з межею згідно технічної
документації, що розроблялася при
виготовлені державного акта ОСОБА_1

В ході судового розгляду
відповідачем представлено суду
технічну документацію, виготовлену за
заявою ОСОБА_3 у 2012 році ПП
«Землевласник-СЛ», технічну
документацію, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на ділянки, які утворилися
при поділі ділянки, та державні акти
«нового зразка» на земельну ділянку в
АДРЕСА_2, набуті останньою на підставі
рішень сесії сільської ради від 21.01.1994
року і виконкому від 07.10.1998 року №17:

- Серії ЯМ №391248 від 18.12.2012 року на -
0,09 га. (а.с 86).

- Серії ЯМ №391249 від 18.12.2012 року на -
0,25 га. (а.с. 87).

Дані державні акти містять
координати меж, а тому, за клопотанням
позивача, з метою все сторонності,
повноти та об'єктивності розгляду
справи, судом було постановлено ухвалу
про призначення додаткової експертизи,
для вирішення чи відповідають фактичні
розміри, площа, межі, конфігурація та
координати ділянки ОСОБА_3 її
державному акту серії ЯМ №391249 від
12.12.2012 року.

Висновком додаткової земельно -
технічної експертизи за №560313-22 від
12.11.2013 року, визначено, що фактичні
розміри частково не відповідають
розмірам, що визначені Державним актом
серії ЯМ №391249 від 12.12.2012 року. Різниця
розмірів вказує, що ширина фактичної
ділянки більша за ширину, що визначена
державним актом, в сторону ОСОБА_1 на 0, 47
см, а в сторону ОСОБА_6 - на 0, 79 см.
(додаток 2 до експертного дослідження) -
(а.с. 124-130).

Експерт прийшов до переконання,
що межі, конфігурація земельної
ділянки, якою фактично користується
ОСОБА_3 на момент огляду не
відповідають межам, та конфігурації, що
визначені державним актом серії ЯМ
№391249 від 18.12.2012 року на право приватної
власності на ділянку - ОСОБА_3 фактично
користується частиною земельної
ділянки ОСОБА_1, та частиною земельної
ділянки суміжних користувачів, котрі
не є стороною спору (а.с. 124-130).

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Доводи апеляційної скарги, що
висновок експерта не є належним та
допустимим доказом по справі колегією
суддів оцінюється критично, оскільки
він зроблений відповідно до вимог ЦПК
України, а доводи про те, що експертом
не в повній мірі зроблено обміри
ділянок спростовуються змістом
висновку. Допитаний в судовому
засідання експерт ОСОБА_7 вказав, що
проводилося обстеження ділянок з
виїздом на місце і для порівняння
бралася площа ділянки ОСОБА_3 згідно
даних її державного акта та технічна
документація, що розроблялася при
виготовленні державного акта про право
власності на землю ОСОБА_1

Матеріали справи містять як
висновок земельно - технічної
експертизи за №148013-22 від 13.06.2013 року так
і висновок додаткової земельно -
технічної експертизи за №560313-22 від
12.11.2013 року, які підтверджують
порушення меж земельної ділянки
ОСОБА_1. Клопотання про призначення
комісійної або повторної експертизи
апелянтом не заявлялися.

Посилання апелянта на акт
обстеження земельних ділянок від 02.09.2011
року (а.с. 14) колегія суддів оцінює
критично, оскільки до складу вказаної
комісії не входив землевпорядник
Великогаївської сільської ради, до
обов'язків якого зокрема і входить
брати участь у виборі, встановленні та
погодженні меж ділянок в натурі при
оформленні документів, що посвідчують
право власності або користування ними
та контроль за додержанням
землевласниками та землекористувачами
земельного законодавства. Посада
спеціаліста-землевпорядника внесена
до штату сільських рад відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№1349 від 03 грудня 1997 року «Про фінансове
забезпечення діяльності органів
місцевого самоврядування».

Крім того, комісія при складенні
вищенаведеного акту поклала в його
основу тільки обміри земельної ділянки
ОСОБА_3, а обміри земельної ділянки
ОСОБА_1 згідно змісту акту не
проводилися.

Доводи апеляційної скарги, що
рішення суду грунтується на
припущеннях оцінюються критично,
оскільки вони спростовуються наявними
в матеріалах справи письмовими
доказами, висновками експертиз, які суд
першої інстанції і поклав в основу
свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Рішення суду постановлено у
відповідності до чинних норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський