Справа № 1311/2-1445/11
Головуючий у 1 інстанції: Горошко
Провадження № 22-ц/783/502/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Дідуся О.Р.,

з участю:
сторін і їх представників,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 25 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа -Новояричівська
селищна рада Кам'янка-Бузького району
Львівської області про усунення
порушення права власності на земельну
ділянку, зобов'язання перемістити
огорожу, усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 25 вересня
2013 року позов задоволено. Ухвалено
усунути порушення права власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром
0.1493 га, що розташована по АДРЕСА_1,
зобов'язавши ОСОБА_2, котра проживає
АДРЕСА_1, перемістити огорожу зі
сторони ОСОБА_3 в сторону своєї
земельної ділянки, яка розташована по
АДРЕСА_1 на 1 (один) метр, тобто в межах,
зазначених в державному акті, виданому
на ім'я ОСОБА_3.

Зобовязано ОСОБА_2, котра проживає
АДРЕСА_1, не чинити перешкод ОСОБА_3 в
користуванні його земельною ділянкою,
що розташована по АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідачка
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне з'ясування
обставин та недоведеність обставин,
що мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права. просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Зазначає, що судом не взято до уваги
належні та допустимі докази, надані
відповідачем в обгрунтування своїх
заперечень, зокрема, рішення № 36-а від
10.09.1966 року виконкому Новояричівської
селищної ради Кам'янка-Бузького району,
згідно якого виділено земельну ділянку
загальною площею 800 кв.м. під
будівництво житлового будинку, план
земельної ділянки від 12.08.1967 року з
фактичними замірами площі земельної
ділянки відповідача, а також акт від
05.08.2010 року, згідно якого комісія
залишила існуючі межі такими, які є на
даний час і співпадають з розмірами,
вказаними на схемі генплану. Вказує, що
не чинить жодних перешкод в
користуванні земельною ділянкою
позивача шляхом затінення, задимлення,
тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 І її представників
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підтримання
апеляційної скарги, пояснення позивача
ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_6 на
заперечення скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з ч. 1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Установлено, що позивач ОСОБА_3
успадкував після смерті матері
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться по АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 26 жовтня 2004 року
державним нотаріусом, яке
зареєстроване 20 грудня 2004 року в
Червоноградському МБТІ. Згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 809185,
виданого 15 травня 2009 року ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 0,1493
га з цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку за
вказаною вище адресою. Акт
зареєстровано належним чином в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю (а.с.7,36,122).

З акту встановлення та узгодження меж
земельних ділянок від 04 серпня 2008 року
вбачається, що суміжними
землекористувачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3
погоджено встановлення і узгодження
меж земельних ділянок.

Згідно з ст. 103 ЗК України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам
сусідніх земельних ділянок завдається
найменше незручностей.

Матеріалами технічної документації із
землеустрою встановлено, що
встановлені в натурі межі відповідають
фактичному стану, земельній ділянці
ОСОБА_3 присвоєно кадастровий номер,
встановлено межі та площу земельної
ділянки, що відповідає державному акту
на право власності на земельну ділянку
(а.с.114-132).

Матеріалами справи беззаперечно
встановлено, що встановлена
відповідачкою огорожа на земельній
ділянці проходить по зовнішній лівій
стороні житлового будинку позивача, що
унеможливлює встановлення останнім
стоків води з даху будинку, укріплення
фундаменту, облаштування відмостки
будинку і являється перешкодою
позивачу для доступу до зазначеної
частини будинку.

Згідно з планом земельної ділянки під
забудову, належного на праві власності
позивачу будинку, технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку ОСОБА_3,
будинок останнього розміщений на
відстані одного метра від суміжної
земельної ділянки ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.ст. 125, 126 ЗК
України право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником документа, що посвідчує
право власності та його державної
реєстрації. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Передбачений зазначеними нормами
права документ про право власності на
земельну ділянку позивачем одержано,
такий є чинним.

Ураховуючи вищенаведене, районний суд
підставно задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_3 Колегія суддів вважає, що
районний суд повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини у справі, подані
сторонами докази та правильно визначив
характер спірних правовідносин.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції,
визначених ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, які
б мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення, відповідно до ст. 309
ЦПК України.

Доводи апелянта з посиланням на
рішення виконкому Новояричівської
селищної ради Кам'янка-Бузького району
щодо виділення їй земельної ділянки
від 10 вересня 1966 року, план земельної
ділянки від 12 серпня 2067 року, акт
комісії від 05 серпня 2010 року судова
колегія вважає неспроможними, оскільки
вони не спростовують висновків суду та
виданого позивачу Державного акта на
право власності на земельну ділянку,
відповідно з Технічною документацією
із землеустрою. Такого акту у апелянта
немає і, як вона пояснила в судовому
засіданні апеляційного суду, про
видачу його не зверталась.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 25 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.