СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/1897 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
19.02.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
на рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 7.11.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП
про захист прав споживача
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 7.11.2013 р. частково
задоволено позов ОСОБА_1 до ФОП
ОСОБА_2 про захист прав споживача, а
саме : стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 2 024,34 грн., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення позивач просить це рішення
скасувати та постановити нове, яким
позов задовольнити, посилаючись на
його незаконність, зокрема, на те, що
суд неповно з"ясував обставини справи,
не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 28.05.2013 р. між
сторонами укладено договір замовлення
№ СЕ-2424, згідно якого ФОП ОСОБА_2
зобов'язується виготовити та передати
у власність ОСОБА_1 ПВХ конструкції, а
також здійснити демонтаж та монтаж
виробів, вартість яких складає 21 034 грн.

Вказана сума була перерахована
відповідачу згідно Договору про
надання споживчого кредиту № від
28.05.2013 р., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ
«ОТП Банк».

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні - покупцеві, а покупець
приймає або зобовязується прииняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 633 ЦК України продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу.

Строк передачі товару, згідно п.3.2.
договору, становить 24 робочі дні з
моменту укладення договору, тобто до
02.07.2013 року. У разі невиконання
виконавцем п.3.2., він зобов'язується
виплатити неустойку у розмірі 0,1% від
вартості договору за кожен день
прострочення (п.4.2. договору).

З акту приймання-передачі ПВХ виробів,
який міститься в матеріалах справи,
вбачається, що товар передано
замовнику 16.07.13 р., тобто, з
простроченням у 9 робочих днів.

Тому, суд правильно вважав, що вимога
про стягнення неустойки за
прострочення поставки товару підлягає
частковому задоволенню, а саме у сумі -
189,31 грн.

Що стосується позовної вимоги про
стягнення збитків, пов'язаних з
демонтажем старих та монтажем нових
ПВХ конструкцій, то судом встановлено
наступне.

Згідно укладеного сторонами договору
від 28.05.13 року ФОП ОСОБА_2 зобов'язується
здійснити демонтаж та монтаж виробів.

Судом встановлено, що під час замірів
для встановлення нових ПВХ
конструкцій, виконавцем виявлено
необхідність у додаткових роботах по
монтажу нових конструкцій та
додаткових витратах, що не були
передбачені умовами договору, про що
повідомлено замовника.

Позивач із вказаними обставинами не
погодився, відмовився від оплати робіт
по встановленню додаткових
конструкції та звернувся до іншого
виконавця, яким було встановлено
вказані віконні конструкції, (що
виготовлені відповідачем).

Згідно ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно п.п. 6, 11 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів»виконавець не
несе відповідальності за невиконання,
прострочення виконання або інше
неналежне виконання зобов'язання та
недоліки у виконаних роботах або
наданих послугах, якщо доведе, що вони
виникли з вини самого споживача чи
внаслідок дії непереборної сили; якщо
під час виконання робіт (надання
послуг) виникає необхідність у
додаткових роботах (послугах), що не
були передбачені умовами договору,
виконавець зобов'язаний одержати від
споживача дозвіл на виконання таких
робіт (надання послуг).

Таким чином, суд обгрунтовано дійшов
висновку, що після виготовлення
конструкцій ПВХ відповідачем, для
подальшого їх встановлення виникла
необхідність у додаткових роботах,
вартість яких договором не передбачено
та не було сплачено замовником, про що
відповідач попередив замовника,
вказавши вартість таких робіт, та за
відсутності згоди (дозволу) замовника
на проведення робіт та їх
оплати,-подальше виконання договору зі
сторони відповідача стало неможливим
з вини позивача.

Тому, суд правильно вважав, що за таких
обставин відсутні підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки, відповідачем виготовлені
ПВХ конструкції (віконні рами), які
були оплачені та прийняті позивачем,
та були виконані роботи по демонтажу
старих конструкцій, то задоволенню
підлягають позовні вимоги в частині
стягнення суми вартості робіт по
монтажу нових конструкцій в сумі 1835,03
грн. (які не виконувалися відповідачем),
а також, про стягнення неустойки за
прострочення поставки товару у сумі -
189,31 грн., всього на загальну суму 2 024,34
грн.

Згідно ст. 626 ЦКУкраїни, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 639 ЦК України договір може
бути укладений у будь- якій формі,якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалася.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Оскільки, позивачем не доведено, що
придбаний у відповідача товар є
неякісним, чи небезпечним для життя і
здоров'я, що діями відповідача
порушено права позивача, і тим самим
йому завдано моральної шкоди, то суд
правильно вважав, що вимога про
відшкодування моральної шкоди також
задоволенню не підлягає.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, судом встановлено, що доводи
позивача щодо порушення його прав
відповідачем не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні в
повному обсязі, то суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про часткове задоволення позову.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а
рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 7.11.2013 р. - залишити без
змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :