Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/223/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бугайченко Т.А.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

21.01.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Голованя А.М., Фомічова С.Є.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 18
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 18 листопада 2013 року позов
ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором задоволено повністю. Суд
вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Кредитні ініціативи»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 94 431 грн. 93 коп. а також
компенсацію сплаченого позивачем при
зверненні до суду судового збору в сумі
944 грн. 31 коп.

Не погодившись частково з рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
рішення суду і звільнити його від
сплати відсотків у сумі 24789 грн. 72 коп.,
штрафу у сумі 15438 грн. 30 коп. та судового
збору у сумі 472 грн. Скаргу обґрунтовано
тим, що він з'явився до суду для
розгляду справи, але за порадою
секретаря судового засідання написав
заяву про розгляд справи без його
присутності і про визнання ним позову.
Він визнає факт наявності
заборгованості за кредитним договором,
як виникла через його хворобу на
туберкульоз та тимчасової
інвалідності строком на один рік, про
що він повідомляв банк. Крім того,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько, що також
негативно вплинуло на його здатність
сплачувати кредитну заборгованість.
Суд не врахував при ухваленні рішення
цих обставини.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу від позивача не надійшли.

Сторони повідомлені належним чином
про час та місце розгляду справи в
судове засідання не з'явилися,
клопотань про відкладення розгляду
справи сторони не подали, а тому,
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою сторін,
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не
виконав свої зобов'язання за кредитним
договором від 5 листопада 2007 року №
7, який укладений між ним і ТОВ
«ПростоФінанс», щодо повернення
кредиту та сплати процентів за
користування ним у строк до 10 листопада
2012 року (п. 1 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.3. укладеного між
ТОВ «ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні
ініціативи» договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 18 травня 2012
року до позивача по справі, який
зареєстрований Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
як фінансова установа, згідно
свідоцтва від 22 вересня 2008 року (а.с. 19),
перейшли права за кредитним договором
від 5 листопада 2007 року № 7, а саме:
права вимоги щодо сплати суми
основного боргу, процентів,
нарахованих на суму основного боргу,
комісій, штрафних санкцій, право
нараховувати проценти, комісії,
штрафні санкції з дати відступлення
прав.

Станом на 10 вересня 2013 року
відповідач має прострочену
заборгованість за кредитом у сумі 54203
грн. 91 коп., прострочену заборгованість
по сплаті процентів у сумі 24789 грн. 72
коп. Крім того, за невиконання ОСОБА_2
грошових зобов'язань, відповідно до п.
7.3. кредитного договору, йому
нарахована неустойка (штраф) у розмірі
20% від суми кожного простроченого
щомісячного платежу, що в сумі
становить 15438 грн. 30 коп.

20 вересня 2013 року позивач по справі
направив відповідачу листа з
повідомленням про відступлення йому
права вимоги за кредитним договором та
з зазначенням розміру його грошових
вимог у сумі 94431 грн. 93 коп. (а.с. 23).

Факти порушення відповідачем
зобов'язань та наявність простроченої
заборгованості по кредиту і процентах
а також її розмір та розмір нарахованої
неустойки, які встановлені судом,
відповідачем не оспорюється.

Так, як в апеляційній скарзі
відповідач не посилався на
неправильність встановлення судом
першої інстанції обставин справи, а
матеріали справи не вказують на
наявність підстав для виходу за межі
доводів апеляційної скарги (ч. 3 ст. 303
ЦПК України), колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області не перевіряє рішення суд в цій
частині.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно приписів ст. 616 ЦК України
якщо порушення зобов'язання сталося з
вини кредитора, суд відповідно зменшує
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника. Суд має право
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника, якщо
кредитор умисно або з необережності
сприяв збільшенню розміру збитків,
завданих порушенням зобов'язання, або
не вжив заходів щодо їх зменшення.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Боржник зобов'язаний здійснити
платіж факторові за умови, що він
одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж (ч. 1
ст. 1082 ЦК України).

В апеляційній скарзі позивач не
навів правових підстав для звільнення
його від зобов'язання сплатити
проценти за користування кредитом або
зменшення їх розміру. При цьому
відсутність у боржника коштів не може
бути підставою для звільнення його від
виконання зобов'язання.

Відповідач в апеляційній скарзі
вказує на існування домовленості між
ним і позивачем про реструктуризацію
заборгованості, але доказів на
підтвердження цього не надав.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В п. 27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
надано роз'яснення застосування цієї
норми ЦК України згідно якого
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу. Істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Відповідач в апеляційній скарзі
посилається на наявність у нього
захворювання, встановлення групи
інвалідності з 5 березня 2009 року по 1
квітня 2010 року, втрату роботи та смерть
його батьків.

Однак, з 1 квітня 2010 року
інвалідність відповідача не
підтверджена.

Факти втрати відповідачем роботи та
перебування на його утриманні батьків
також не підтверджені доказами.

Факти смерті батьків відповідача не
можуть вважатися обставинами, які
мають істотне значення для зменшення
неустойки в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК
України.

Крім того, відповідач не подавав
суду першої інстанції заяву про
зменшення неустойки або ж застосування
наслідків спливу позовної давності по
вимогам про стягнення неустойки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач не був допущений в судове
засідання з вини секретаря судового
засідання та змушений був написати
заяву про визнання позову не
підтверджені доказами. До того ж, у
рішенні суд посилався на встановлені
ним на підставі досліджених доказів
обставини, а не на заяву відповідача
про визнання ним позову.

Відповідно до встановлених обставин
справи, суд першої інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин та вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 18
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: