Справа № 133/563/13-ц Провадження №
22-ц/772/329/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Навроцький А.П.Категорія:
5Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Нікушина В.П., Копаничук С.Г.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 05.12.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що вона є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями та земельної
ділянки, площею 0,0564 га, які розташовані
по АДРЕСА_1. Згідно рішення
Козятинського міськрайонного суду від
25 червня 2010 року в справі № 2-723/2010 за нею
(позивачем) було визнано право
власності на спадкове майно після
смерті її батька ОСОБА_5, яке складалося
з будівельних матеріалів, що були
використані в процесі будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1,
готовністю 67 відсотків.

Згодом, нею було проведено будівельні
роботи та закінчено будівництво, об'єкт
здано в експлуатацію і на підставі
рішення виконкому Козятинеької
міської ради Вінницької області від 26
грудня 2011 року № 536 на її ім'я видано
свідоцтво про право власності від 27
грудня 2011 року № 536 на житловий будинок,
який розташований по АДРЕСА_1.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№908780, вона є власником земельної
ділянки, площею 0, 0564 га, яка розташована
по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням -
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

З відповідачкою ОСОБА_4 була усна
домовленість про продаж в майбутньому
їй вищевказаного житлового будинку за
ціною 14 тисяч доларів США.

В рахунок забезпечення виконання
зобов'язання в подальшому
відповідачкою було передано, а нею
прийнято завдаток, в сумі 5 тисяч
доларів США та 13000 гривень, про що були
надані відповідачці розписки від 06.08.2010
року та 21.02.2010 року.

Влітку 2011 року, після звернення до
нотаріуса, їй стало відомо про те, що
купівля-продаж будинку відбудеться за
умови належного оформлення права
власності на земельну ділянку і при
цьому також буде продано земельну
ділянку, яка призначена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Також було необхідно
отримати дані про вартість як будинку,
так і земельної ділянки. Про це позивач
повідомила відповідачку і після того
відповідачка без її відому та її згоди
самовільно вселилася разом із своєю
сім'єю в будинок позивача, замінила
замок, завезла речі і на даний час там
проживає. За період проживання
самочинно здійснила добудови.

Звернувшись до експерта, позивач
отримала висновок про вартість майна,
згідно якого, оціночна вартість
житлового будинковолодіння АДРЕСА_1,
станом на 08.08.2012 року складає 235 404 грн., а
оціночна вартість земельної ділянки
складає 22 268 грн. і про це вона
повідомила відповідачку. У відповідь
відповідачка заявила, що сплачувати їй
кошти не буде, все розіб'є та
відмовилась звільнити будинок.

За захистом своїх прав в жовтні 2012 року
позивач звернулася до Козятинського РВ
УМВС України у Вінницькій області, але
їй порадили звертатися до суду.

При цьому, позивач посилається на
положення ст.387 ЦК України, відповідно
до яких власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним, вказавши, що
домовленості про вселення відповідача
в її будинок у сторін не було, а
відповідно відповідачка заволоділа
чужим майном неправомірно. Поряд з тим,
відповідачка вселилася в будинок, який
був недобудований.

Також позивач посилається на положення
ст.400 ЦК України, відповідно до яких
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності.

На даний час відповідачка продовжує
чинити їй перешкоди у доступі до майна,
яке їй належить на праві власності,
будинковолодіння не звільняє, на
контакт не іде, укласти договір-купівлі
продажу будинковолодіння у
встановленому законом порядку
відмовляється, що змушує її звернутися
до суду з даним позовом.

При цьому, позивачем відповідачці було
запропоновано повернути їй суму
завдатку і звільнити будинковолодіння,
але на таку пропозицію відповідачка не
погодилась і будинок не звільняє.

Оскільки відповідачка не виконала свої
зобов'язання по купівлі будинку та
проведенню повного розрахунку за
майно, позивач вважає, що завдаток
відповідно до ст.571 ЦК України має
залишитись у неї як кредитора.

Таким чином, позивач вважає, що єдиною
можливістю відновити своє порушене
конституційне право на вільне
користування своєю власністю є
витребування майна з чужого
незаконного володіння

При цьому позивач посилається на
положення ст.ст.4, 41 Конституції
України, ст.ст. 16 ч.2 п.З, 317, 3 87, 400 ЦК
України.

Відповідач ОСОБА_4 звернулася в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення коштів. Просить стягнути з
ОСОБА_2 130497 гривень у відшкодування
витрат на облаштування вищевказаного
будинку, 60949 гривень, переданих в якості
авансу за придбання вищевказаного
будинку, 1915 гривень у відшкодування
понесених витрат на сплату судового
збору та 1600 гривень у відшкодування
витрат на оплату юридичної допомоги, а
всього - 194961 гривню.

В обґрунтування позовних вимог позивач
за зустрічним позовом вказала в
позовній заяві, що на початку 2010 року
вони з відповідачкою за зустрічним
позовом дійшли до згоди про те, що вона
продає а ОСОБА_4 купує будинок АДРЕСА_1,
який, як пояснила ОСОБА_2. належить її
покійному батькові. Вони домовились
про ціну продажу - суму еквівалентну 14000
доларам США. Оскільки на той час у
ОСОБА_2 не було належним чином
оформлене право власності на вказаний
будинок, вони домовились про те, що
половину вказаної суми ОСОБА_4
частинами виплатить ОСОБА_2 як
завдаток, заселиться в будинок та буде
робити в ньому ремонт. Вони також
домовились, що після оформлення
документів, які засвідчують право
власності ОСОБА_2 на вказаний будинок,
ОСОБА_4 виплатить їй залишкову суму,
вони укладуть договір купівлі - продажу
вказаного будинку відповідно до
чинного законодавства.

На виконання їхньої домовленості
ОСОБА_4 з лютого по серпень 2010 року
сплатила ОСОБА_2 6000 доларів США та 13000
гривень, що підтверджується ОСОБА_2
власноручними розписками, які ОСОБА_4
додає до позовної заяви.

Оскільки на час їхньої домовленості та
сплати коштів будинок був не придатний
для проживання, то вона ОСОБА_4 з ОСОБА_2
дозволу в квітні 2010 року здійснила у
вказаному будинку облаштування
металопластикових вікон, що
підтверджується договором 1-АИ-ЗА між
ОСОБА_4 та фірмою «Вікна «КОРСА» від 09
квітня 2010 року і товарним чеком №49 від
09.04.2010 року про оплату цих вікон в сумі
16156 грн..

Після облаштування вікон, згідно
їхньої домовленості та з дозволу
ОСОБА_2 ОСОБА_4 вселилась у вказаний
будинок та протягом 2010 - 2011 років за
власні кошти провела роботи по його
приведенню в теперішній стан. А саме,
були закладені фронтони, збудовані
міжкімнатні стіни, зроблена штукатурка
по всіх внутрішніх стінах будинку,
зроблене освітлення, підведений газ,
встановлені металеві двері,
облаштовані стеля, підлога, підігрів
підлоги, підведені комунікації,
облаштовано індивідуальне опалення,
криниця.

На проведення цих робіт ОСОБА_4
витратила понад 100000 гривень власних
коштів, що підтверджується
відповідними документами, які у неї
збереглись.

Після закінчення ОСОБА_4 будівельних
робіт по облаштуванню будинку, ОСОБА_2 27
грудня 2011 року отримала свідоцтво про
право власності на вказаний будинок,
проте відмовилась укладати з ОСОБА_4
договір - купівлі продажу будинку на
попередніх умовах, почала підвищувати
ціну, з чим ОСОБА_4

не погоджувалась, оскільки витратила
значні кошти на облаштування будинку.
Тоді ОСОБА_2 почала вимагати виселення
їхньої сім'ї з вказаного будинку.
Намагаючись якось порозумітись з
ОСОБА_2, ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_2
повернути ті кошти, які вона ОСОБА_4 їй
виплатила в якості завдатку та
відшкодувати вартість проведеного
ремонту. ОСОБА_2 на її пропозицію не
погодилась.

На час їхньої домовленості щодо
купівлі - продажу будинку, отримання
ОСОБА_2 грошових сум в якості завдатку
за будинок, вселення та проведення
ОСОБА_4 робіт по облаштуванню будинку,
ОСОБА_2 власником будинку не була. Ту
обставину, що вони досягли
домовленості щодо купівлі - продажу
вказаного будинку після отримання
ОСОБА_2 свідоцтва про право власності
на цей будинок за суму, еквівалентну 14000
доларам СИ1А, ОСОБА_2 не заперечує.

Роботи по облаштуванню будинку,
внаслідок яких значно збільшилась його
вартість, ОСОБА_4 проводила з дозволу
ОСОБА_2, маючи на увазі, що після
отримання останньою свідоцтва про
право власності вони укладуть договір
купівлі - продажу. Проте, ОСОБА_2
відмовляється виконувати свої
зобов'язання щодо продажу будинку, а
тому ОСОБА_4 вважає, що ці витрати, а
також кошти, отримані ОСОБА_2 за
розписками, мають бути їй повернуті.

Відносини, які виникли між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 цивільним законодавством не
врегульовані, але відповідно до
положень ст. 8 ЦК України, цивільні
відносини, не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором,
регулюються тими правовими нормами,
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

На думку ОСОБА_4,. застосуванню в даному
випадку підлягають положення ч.4 ст. 390
ЦК України, де зазначено, що
добросовісний набувач (володілець) має
право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди, а якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має
право на відшкодування витрат у сумі,
на яку збільшилась його вартість.

При цьому, позивач за зустрічним
позовом зазначила, що відповідно до
рішення Козятинського міськрайонного
суду від 25 червня 2010 року, готовність
незавершеного будинку по АДРЕСА_1,
становить- 67 відсотків, обсяг виконаних
робіт становить 82639 грн.. Відповідно до
звіту про незалежну оцінку житлового
будинковолодіння АДРЕСА_1, його
оціночна вартість складає 235404 грн., в
тому числі земельна ділянка вартістю
22268 грн.. Таким чином різниця у вартості
складає 130497 грн. (235404 грн. - 22268 грн. - 82639
грн.).

Також стягненню з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 підлягає і сума коштів,
переданих згідно розписок, з
урахуванням курсу валют станом на 08
квітня 2013 року, а саме 60949 грн. (13000 грн. +
6000 дол. США х 7,99 грн.), а всього -191446 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 05.12.2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння задоволено.
Витребувано із незаконного володіння у
ОСОБА_4 житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться по АДРЕСА_1. Виселено
ОСОБА_4 з житлового будинку, який
знаходиться по АДРЕСА_1, та вселено у
вказаний будинок ОСОБА_2. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2354 грн. 04 коп. у
відшкодування витрат, понесених на
сплату судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 130497 гривень
у відшкодування витрат на облаштування
будинку АДРЕСА_1, 60949 гривень, переданих
в якості авансу за придбання
вищевказаного будинку, 1915 гривень у
відшкодування понесених витрат на
сплату судового збору та 1600 гривень у
відшкодування витрат на оплату
юридичної допомоги, а всього - 194961
гривню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 та відмовити їй в позові,
оскільки висновки суду не відповідають
обставинам по справі, судом
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що остання не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про право
власності №153 від 27 грудня 2011 року
власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2

Згідно рішення Козятинського
міськрайонного суду від 25 червня 2010
року за ОСОБА_2 визнано право власності
на спадкове майно, яке складається з
будівельних матеріалів, що були
використані в процесі будівництва
жилого будинкуАДРЕСА_1, готовністю 67
відсотків.

При цьому у мотивувальній частині
зазначеного рішення суду вказано, що
проектна вартість вищевказаного
будинку з прибудовами складає 103898 грн.,
а вартість виконаних робіт по
будівництву будинку - 82639 грн..

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на підставі рішення
Козятинської міської ради від 28 січня
20011 року, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки по АДРЕСА_1. площею 0,0564 га.

Згідно розписок ОСОБА_2 остання
отримала від ОСОБА_4 2000 дол. США, 3000 дол.
США, 13000 гривень. 1000 дол. США в якості
застави.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку оціночна вартість житлового
будинковолодіння АДРЕСА_1. станом на
08.08.2012 року складає 235 404 грн., в тому
числі оціночна вартість земельної
ділянки складає 22 268 грн..

Витрати, понесені ОСОБА_4 на
облаштування будинку, належного
ОСОБА_2, підтверджені товарними чеками,
договорами, квитанціями, розписками.

Так, як встановлено з пояснень сторін,
на початку 2010 року сторони усно
домовились про купівлю - продаж
вищевказаного будинку за суму,
еквівалентну 14000 дол. США. На той час
право власності ОСОБА_2 на вказаний
будинок не було оформлене. Лише згідно
рішення Козятинського міськрайонного
суду від 25 червня 2010 року за ОСОБА_2 було
визнано право власності на спадкове
майно, яке складається з будівельних
матеріалів, що були використані в
процесі будівництва вищевказаного
будинку, готовністю 67 відсотків, з
вартістю виконаних робіт по його
будівництву - 82639 грн..

Оскільки у ОСОБА_2 не було документів,
що посвідчували б її право власності на
будинок, то ОСОБА_4 21 лютого 2010 року дала
ОСОБА_2 13000 грн. в якості завдатку щоб та
оформила свої права на будинок. Після
цього, до серпня 2010 року ОСОБА_4 ще тричі
дала ОСОБА_2 частинами 6000 дол. США. В
розписках було зазначено, що це кошти в
якості застави.

В травні 2011 року ОСОБА_4 із членами
своєї сім'ї вселилась у вищевказаний
будинок. По даний час нею із членами її
сім'ї зроблено ремонт будинку,
підключено його до систем
електропостачання та газопостачання.
Будинок на даний час приведений до
стану, який є придатним до проживання в
ньому. Згідно звіту про незалежну
оцінку зазначеного будинковолодіння,
наданого позивачем за первісним
позовом, оціночна вартість спірного
будинковолодіння станом на 08.08.2012 року
складає 235 404 грн. з урахуванням
вартості земельної ділянки, яка
складає 22 268 грн..

Таким чином, з часу, коли сторони усно
домовлялися про купівлю продаж
зазначеного будинку, вартість будинку
за рахунок вкладень відповідача за
первісним позовом збільшилась на 130497
гривень (235404 грн. - 22268 грн. - 82639 грн.).

Після отримання документів на будинок.
ОСОБА_2 запропонувала щоб ОСОБА_4 при
оформленні договору купівлі - продажу
будинку сплатила ОСОБА_6 10000 дол. США,
так як ОСОБА_2 приватизувала земельну
ділянку. Уже в судовому засіданні
ОСОБА_2 вказала, що вона погодиться на
мирову угоду, якщо ОСОБА_4 1.1. виплатить
їй суму, еквівалентну 12000 дол. США.

З цього вбачається, що позивач за
первісним позовом після отримання
правовстановлюючих документів на
будинок, всупереч усній домовленості
із відповідачем за первісним позовом,
за якою відповідач за первісним
позовом мала ще сплатити 6400 дол. США,
поставила відповідачу за первісним
позовом вимогу сплатити 10000 дол. США,. на
що остання не погодилась.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу житлового будинку
укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Таким чином відповідач за первісним
позовом набула вищевказаний спірний
будинок і вселилася в нього без
будь-якої правової підстави, тобто
безпідставно.

Ці правовідносини регламентуються
главою 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно без достатньої
правової підстави зобов'язана
повернути потерпілому це майно.

А тому, відповідач за первісним позовом
ОСОБА_4 повинна повернути спірний
будинок позивачеві за первісним
позовом.

Частиною 2 ст. 1212 ЦК України
передбачено, що положення вказаної
глави ЦК України застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

При цьому ч. З ст. 1212 ЦК України
передбачено, що положення вказаної
глави ЦК України застосовуються серед
іншого до вимог про повернення
виконаного за недійсним правочином та
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння.

Відповідно до положень ст. 1213 і ч. 1 ст.1214
ЦК України відповідач за первісним
позовом має право вимагати від
позивача за первісним позовом
відшкодування зроблених нею витрат по
облаштуванню цього будинку, оскільки
це облаштування є невід'ємним від
будинку.

А тому, вартість витрат по облаштуванню
цього будинку в сумі 130497 гривень
необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК
України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
необхідно стягнути як безпідставно
набуте майно - кошти, отримані ОСОБА_2 в
якості завдатку за будинок, в сумі - 60949
гривень.

Суд першої інстанції дійшов
підставного висновку, що позов ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про витребування майна з
чужого незаконного володіння у спосіб,
зазначений в позовній заяві, необхідно
задовольнити. необхідно задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду,

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 05.12.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржено
в касаційному порядку до вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: