УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько
А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди в порядку
регресу за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 6 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року приватне акціонерне
товариство «Українська
пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія») звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 8 травня 2012 року
застрахувало цивільно-правову
відповідальність водіїв належного на
праві власності ОСОБА_4 автомобіля «Daewoo
Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1. 9
листопада 2012 року у м. Києві по вул.
Борисппільській, 3/1 ОСОБА_3,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, пошкодив указаний
автомобіль. ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» виплатило
ОСОБА_4 страхове відшкодування у
розмірі 10 822 грн 30 коп. Позивач просив
на підставі ст. 1191 ЦК України у порядку
регресу стягнути з ОСОБА_3 суму
виплаченого відшкодування та судові
витрати.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 3
жовтня 2013 року позов ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» кошти у розмірі виплаченого
страхового відшкодування в сумі 10 822
грн 30 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 6 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення. У
задоволенні позову ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
вина ОСОБА_3 у пошкодженні
належного ОСОБА_4 застрахованого
автомобіля встановлена постановою про
відмову у порушенні кримінальної
справи по ст. 194 КК України відносно
ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 6 п. 2, 99 КПК
України.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
сама по собі наявність постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи не звільняє позивача від
визначеного у ст. 60 ЦПК
України обов'язку щодо доведення тих
обставин, на які він посилався, як на
підставу своїх вимог. При цьому
зазначив, що ОСОБА_3 свою вину у
пошкодженні указаного автомобіля
заперечує, а позивач не подав суду
інших доказів якими підтверджується
його вина.

Проте повністю погодитись із такими
висновками апеляційного суду не можна,
оскільки їх суд дійшов із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має
сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Судом установлено, що 8 травня 2012 року
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» застрахувало
цивільно-правову відповідальність
водіїв належного на праві власності
ОСОБА_4 автомобіля «Daewoo Nexia», державний
номерний знак НОМЕР_1. 9 листопада 2012
року у м. Києві по
вул. Борисппільській, 3/1 був
пошкоджений указаний автомобіль та
складений страховий акт. ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» виплатило ОСОБА_4
страхове відшкодування у розмірі 10 822
грн 30 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне
законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
завдавача вини; якщо в процесі розгляду
справи зазначена презумпція не
спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини завдавача шкоди.

З огляду на наведене та з
урахуванням визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності й диспозитивності
цивільного процесу саме на відповідача
покладено обов'язок доведення
відсутності його вини в завданні шкоди
позивачу.

Отже, висновок апеляційного суду
про те, що ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» не надало
доказів вини ОСОБА_3 у завданні
власнику забезпеченого транспортного
засобу майнової шкоди не відповідає
вимогам закону та є передчасним,
оскільки його вина презюмується (ст. 1166
ЦК), а позивач у силу закону звільнений
від доведення цих обставин.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214,
315 ЦПК України апеляційний суд на
зазначені вище положення закону і
обставини справи уваги не звернув та не
врахували, що за відсутності
преюдиційного доказу вини відповідача,
посилання позивача на вину відповідача
та заперечення відповідача щодо цього
підлягають перевірці судом на
загальних підставах (ч. 1 ст. 60 ЦПК
України), та дійшли передчасного
висновку про відсутність вини ОСОБА_3 у
завданні власнику забезпеченого
транспортного засобу майнової шкоди.

При цьому суди не врахували, що
непритягнення з будь-яких причин до
кримінальної відповідальності за
заподіяння шкоди не свідчить про
відсутність підстав для
цивільно-правової відповідальності за
завдану шкоду.

У зв'язку з наведеним, коли
фактичні обставини для правильного
вирішення справи не встановлені,
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, а справа - передачі на новий
апеляційний розгляд, під час розгляду
якої суду належить урахувати
викладене, дати відповідну правову
оцінку доводам і запереченням сторін
та ухвалити судове рішення відповідно
до установлених обставин і вимог
закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 6 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська