Ухвала

іменем україни

26 лютого 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування» про
стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування» про
стягнення середнього заробітку,
посилаючись на те, що що з 27 грудня 2004
року до 15 серпня 2013 року працювала в ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» ПАТ
«Укргазвидобування» на посаді
інженера відділу кадрів апарату
управління.

15 серпня 2013 року вона була звільнена за
власним бажанням відповідно до ст. 38
КЗпП України. Разом із тим з 15 серпня 2013
року до 19 серпня 2013 року вона
перебувала на стаціонарному лікуванні
в Балаклійській БЦКРЛ. Після
закінчення лікування - 20 серпня 2013 року
поштою відправила заяву на адресу
відповідача з проханням провести
остаточний розрахунок при звільненні з
урахуванням листка непрацездатності
та надіслання їй трудової книжки
поштою. Незважаючи на отримання
відповідачем вказаної заяви 23 серпня
2013 року, трудова книжка фактично була
відправлена на її адресу 28 серпня 2013
року, при цьому оплата листка
непрацездатності була здійснена лише 15
жовтня 2013 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просила стягнути середній заробіток за
час затримки за період з 23 серпня 2013
року до 14 жовтня 2013 року в розмірі 12 283
грн 96 коп.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 06
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 12 грудня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто із ПАТ
«Укргазвидобування» в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування» на користь
ОСОБА_1 11 464 грн 32 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ
«Укргазвидобування» в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування»
проситьзазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
підлягає стягненню на користь
працівника, якщо роботодавець не
доведе відсутності в цьому своєї вини.
Сама по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією інвалідності
(встановлення іншої групи,
підтвердження раніше встановленої
групи інвалідності), незалежно від
звільнення застрахованої особи в
період втрати працездатності у порядку
та розмірах, встановлених
законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 27 грудня
2004 року працювала в ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» ПАТ
«Укргазвидобування» на посаді
інженера відділу кадрів апарату
управління, 15 серпня 2013 року звільнена
з підприємства за ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням (наказ від 15 серпня 2013
року № 157-ос). Із 15 серпня 2013 року до 19
серпня 2013 року ОСОБА_1 перебувала на
стаціонарному лікуванні в
Балаклійській ЦКРЛ, що підтверджується
листком непрацездатності серії АГА №
318296 та виписним епікризом № 9495.

20 серпня 2013 року ОСОБА_1 надіслала
поштою заяву до ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» з вимогою
проведення остаточного розрахунку при
звільненні з урахуванням листка
непрацездатності та надіслання їй
трудової книжки. Указана заява
отримана адресатом 27 серпня 2013 року, що
підтверджується листом УДППЗ
«Укрпошта» від 07 жовтня 2013 року
№ 07-13-2522. 28 серпня 2013 року ОСОБА_1
направлено трудову книжку. Оплата
листа непрацездатності ОСОБА_1
здійснена 15 жовтня 2013 року, що не
заперечується представником
відповідача.

Ураховуючи, що оплата перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця, відповідачем не були
виплачені належні ОСОБА_1 суми при
звільненні. Доказів про поважність
причин їх невиплати відповідач суду не
надав. Усупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК
України відповідач не надав суду
переконливих доказів відсутності
своєї вини в несвоєчасному розрахунку
з позивачем.

Порядком обчислення середньої
заробітної плати, затвердженим
постановою Кабінету Міністріів
України від 08 лютого 1995 року № 100,
визначено, що середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Останніми місяцями роботи ОСОБА_1, що
передували звільненню, є червень та
липень 2013 року.

Із довідки про суми, нараховані ОСОБА_1
за період з січня 2013 року до серпня 2013
року вбачається, що за вказані місяці
позивачу була нарахована заробітна
плата разом з преміями та надбавками,
без врахування доплат за вільний від
роботи день жінкам, в розмірі 5 469 грн 36
коп. та 4 323 грн відповідно.

Оскільки в червні-липні 2013 року ОСОБА_1
фактично відпрацювала 41 день, її
середньоденна заробітна плата
становить 238 грн 84 коп.

Ураховуючи, що відповідач отримав
заяву позивача про проведення
розрахунку 27 серпня 2013 року, середній
заробіток підлягає стягненню за період
з 28 серпня 2013 року до 14 жовтня 2013 року й
становить 11 464 грн 32 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» в особі філії
Газопромислове управління
«Шебелинкагазвидобування»
відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко