Справа № 683/1745/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючої-судді
Цішковського В.А.

при секретарі Сукманюк
О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3 та його представника - адвоката
ОСОБА_4, третьої особи на стороні
відповідача - приватного нотаріуса
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Старокостянтинові справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним правочину вчиненого під
впливом обману,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом в суд до ОСОБА_3 про визнання
недійсним правочину вчиненого під
впливом обману, а саме договору
дарування від 23 жовтня 2008 року
зареєстрованого за № 4575.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач вказав, що згідно договору
дарування відповідачу ОСОБА_3 було
подаровано житлову квартиру з
господарськими будівлями (гараж) та
земельну ділянку площею 0,588 га за
адресою АДРЕСА_1. Квартира з
господарськими будівлями складається
з цегляної житлової квартири загальною
площею 56,5 кв. м., позначена в плані
літерою «А1» і цегляного гаража
позначеного в плані літерою «Г1»,
металевої огорожі позначеної в плані
літерою «№1». Вказана квартира та
земельна ділянка належали позивачу
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно виданого
виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради
02.07.2008 року та державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 013332 виданого Старокостянтинівською
міською радою 18.09.2008 року. Позивач
вказав, що передав у дарунок лише
половину житлового будинку та гараж з
земельною ділянкою, необхідною для їх
обслуговування. Про розподіл будинку
на дві квартири та дві поштові адреси
йому нічого не відомо, всієї земельної
ділянки він не дарував, тобто
відповідач умисно ввів в оману
позивача щодо укладання договору
дарування. Відповідач перешкоджає
позивачу ОСОБА_2, як власнику,
користуватись розміщеними життєво
важливими господарськими об'єктами.
Такі дії змусили позивача звернутись
до суду, так як врегулювати спір в
позасудовому порядку не можливо.

Ухвалою Старокостянтинівського
районного суду від 05 липня 2013 року
накладено арешт на квартиру № 2 з
господарськими будівлями (гараж), та
земельну ділянку площею 0,588 га, що по
АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позов підтримав повністю та
вказав, що під тиском відповідача
подарував квартиру НОМЕР_1 з
господарськими будівлями (гараж) та
земельну

ділянку площею 0,588 га, що по АДРЕСА_1 в
правоохоронні органи позивач не
звертався та насправді дарувати нічого
не хотів, а договір дарування підписав
під впливом омани з боку відповідача.
Договір ОСОБА_2 підписав в присутності
своє дружини.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та його представник проти
позову заперечили та просять відмовити
у задоволенні позову. Відповідач
вказав, що його батько ОСОБА_2 в
присутності його матері, а ОСОБА_2 -
дружини, подарував вказану квартиру,
гараж та земельну ділянку. Тиску та
обману з боку відповідача на позивача
зовсім не було. Також, відповідач
вказав, що його брат ОСОБА_6 через
неприязність до нього, спричинив
конфліктну ситуацію та підбурював
позивача - їхнього батька на конфлікт з
ним.

Третя особа на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 проти
позову заперечила та зазначила, що вона
діяла в межах закону, тиску з боку
відповідача ОСОБА_3 на позивача ОСОБА_2
не було. Документи приносив відповідач,
а позивач лише приходив поставити
необхідні підписи. Договір дарування
було укладено в присутності дружини
ОСОБА_2 - ОСОБА_7 Також, перед
підписанням договору дарування ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було роз'яснено зміст
цього договору.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд дійшов до
висновку, що у позові слід відмовити з
наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено: 23
жовтня 2008 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3
житлову квартиру з господарськими
будівлями (гараж) та земельну ділянку
площею 0,588 га за адресою АДРЕСА_1.
Квартира з господарськими будівлями
складається з цегляної житлової
квартири загальною площею 56,5 кв. м.,
позначена в плані літерою «А1» і
цегляного гаража позначеного в плані
літерою «Г1», металевої огорожі
позначеної в плані літерою «№1».
Вказана квартира та земельна ділянка
належали позивачу ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно виданого виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради 02.07.2008 року та державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 013332 виданого
Старокостянтинівською міською радою
18.09.2008 року.

Згідно заяви ОСОБА_2, йому
роз'яснено зміст договору дарування та
він бажає укласти договір дарування
житлової квартири з господарськими
будівлями (гараж) за адресою по АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 0,588 га в м.
Старокостянтинові Хмельницької
області.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7
вона не мала заперечень на укладення
договору дарування між її чоловіком
ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3

Рішенням Старокостянтинівської
міської ради від 11 вересня 2008 року № 439
надано дозвіл ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3
житлову квартиру з господарськими
будівлями (гараж) та земельну ділянку
площею 0,588 га за адресою АДРЕСА_1.

16.07.2013 року за ОСОБА_3 у державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
зареєстровано квартиру НОМЕР_1, гараж,
земельну ділянку по АДРЕСА_1

Вказані обставини
підтверджуються: договором дарування
від 23.10.2008 року зареєстрованого за № 4575;
витягами з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження від 16.07.2013 року; заявами
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 щодо згоди на
укладення договору дарування від 23.10.2008
року; копією свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 02.07.2008
року; копією витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
23.10.2008 року; копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно Старокостянтинівського БТІОР
від 23.10.2008 року; копією державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 013332 виданого
Старокостянтинівською міською радою
18.09.2008 року; рішенням
Старокостянтинівської міської ради
від 11 вересня 2008 року № 439 про надання
дозволу ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3
житлову квартиру з господарськими
будівлями.

У відповідності до ч.1 ст.717 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч.1 статті 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(природа правочину, права та

обов'язки сторін, такі властивості і
якості речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням), такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до роз'яснень, даних в
п. 20, 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06 листопада 2009 року
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.
Ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу в
діях відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду в з позовом
про визнання недійсним договору
дарування житлової квартири з
господарськими будівлями від 23.10.2008
року ОСОБА_2 вказував, що підставою для
визнання недійсним договору дарування
є те, що при укладенні договору
відповідач ОСОБА_3, ввів його в оману,
чинивши на нього тиск , проте, доказів
неправомірного поводження з боку
відповідача ОСОБА_3 суду не надав.

Крім того, свідок ОСОБА_8 вказав,
що про укладення договору дарування
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він дізнався у
січні 2013 року. Про тиск та обман з боку
відповідача ОСОБА_3 нічого не знає.
Також він вказав, що через деякий час
після підписання договору дарування
ОСОБА_2 передумав та бажає повернути
будинок назад. Вказані обставини йому
відомі зі слів ОСОБА_2

При укладанні договору дарування
ОСОБА_2 написав заяву, що він бажає
укласти договір дарування квартири з
господарськими будівлями та земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 Також, дружина
позивача ОСОБА_7 письмово підтвердила,
що ніяких заперечень з приводу
укладення вказаного договору не має.

Згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються до
набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
правочину вчиненого під впливом
обману, слід відмовити та арешт, який
накладений на майно відповідача ОСОБА_3
згідно ухвали Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 05 липня 2013 року, зняти.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 154, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 230, 717, ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 2009 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними", суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання недійсним
правочину вчиненого під впливом
обману.

Арешт, який накладений на майно
відповідача ОСОБА_3 згідно ухвали
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 05 липня 2013
року, зняти.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя