Справа № 450/2508/14-ц Провадження № 2/450/1784/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області про відновлення межі,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов»язати відповідача надати відомості про причини зменшення земельної ділянки з 0,1437 га, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 до площі 0,1253 га., так вказати як змінилась конфігурація земельної ділянки після цього, оскільки позивач як особа, що здійснює будівництво будинку на даній земельній ділянці має право на одержання цієї інформації; зобовязати відповідача відновити площу земельної ділянки , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданий громадянці ОСОБА_2; визнати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , індексний номер 17527979, номер запису про право власності 4609042 недійсним та зобовязати відділ держземагенства у Пустомитівському районі видати новий «Витяг з державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності громадянці ОСОБА_4 в якому площа земельної ділянки відповідала би площі яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_2; зобовязати відповідача надати суду копії планів земельних ділянок сусідів власників даних ділянок : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 для зясування причин зменшення площі земельної ділянки ОСОБА_4; визначити порядок використання земельної ділянки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на якій знаходиться добудова розміром 5*11 метрів до житлового будинку ОСОБА_4 з влаштуванням ще одного входу до житлового будинку, виготовити технічний паспорт даної добудови, оскільки земельна ділянка на якій знаходиться другий житловий комплекс, після смерті ОСОБА_4, перейде у власність позивача (так він стверджує). Друга ділянка перейде у власність ОСОБА_9, дочки ОСОБА_4 (такі плани у ОСОБА_4). Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що ОСОБА_4, добровільно в нотаріальному порядку відмовилась від частини земельної ділянки. На підставі цієї відмови було внесено зміни в технічну документацію що стосувалась оспорюваної земельної ділянки та видано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

Згідно рішення виконавчого комітету Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29.03.2007 року «Про дозвіл на добудову до житлового будинку ОСОБА_4 в с.Холодновідка, вул.Сірка, 15» вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 Ярославовичуна добудову розміром 5*11 м. до житлового будинку матері ОСОБА_4 з влаштуванням ще одного входу до житлового будинку в АДРЕСА_1.

Згідно договору № 0152 на виконання робіт від 28.2014 року, замовник ОСОБА_4 з однієї сторони, а виконавець Комунальне підприємство «Арітектурно-планувальне бюро» Пустомитівської міської ради, в особі директора ОСОБА_3 уклали договір на виконання виготовлення ескізу наміру забудови присадибної земельної ділянки та поділу на два землеволодіння с.Басівка Пустомитівського району.

Разом з тим акт здачі-приймання виконання робіт по договору на виконання ескізу наміру забудови присадибної ділянки та поділу на два землеволодіння с.Холодновідка, Пустомитівського району від 28.07.2014 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інд. № 17527979 від 06.02.2014 року, ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки, яка розташована у с.Холодновідка, Пустомитівського району,Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 09.10.2013 року, остання, як власник земельної ділянки площею 0,1437 гектара, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої на території Лапаївської сільської ради, Пустомитівського району та належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_10, державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори 11.03.2004 року за р.№ 955, дала згоду на зменшення площі до 0,1253 гектара та зміну конфігурації цієї земельної ділянки.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на вільне володіння майном. Основною метою ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав. Названа стаття проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини «втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» /справа «Андрій Руденко проти України»/.

Стаття 1 Протоколу № 1 дає змогу зробити висновок про те, що: власник володіє всією повнотою влади стосовно власного майна, може робити будь-які дії, які не заборонені законом і не порушують прав третіх осіб; право власності є абсолютним, отже, власнику протистоять будь-які треті особи (враховуючи державу), які в свою чергу повинні утримуватися від дій, що порушують права власника. Ця норма закріплює право власника на безперешкодне користування своїм майном. У такому контексті порушенням права власності особи буде вважатися і факт ненадання можливості користуватися своїм майном.

Суд вважає, що у позивача відсутнє право матеріально-правової вимоги за даним цивільним позовом, оскільки питання , які порушує у своїй позовні заяві стосуються виключно власності ОСОБА_4, а саме зазначеної земельної ділянки. Будь-яке право позивача (зокрема право власності) не порушено, а відповідно у останнього відсутнє право звернення із зазначеним позовом до суду.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, у позивача відсутнє право матеріально-правової вимоги щодо предмету спору, питання порушені у прохальній частині позовної заяви носять форму клопотань та запитів, зясування викладених у них обставин, можливе шляхом звернення уповноваженою на те особою у компетентні органи, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 3,4, 10, 15, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16, 347, 391 ЦК України, ст. 107 ЗК України, ст.21 ЗУ «Про державний кадастр» суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяІ. І. Мельничук