Справа № 743/1847/13-ц Провадження №
22-ц/795/390/2014 Головуючий у I інстанції
-Жовток Є. А. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бойко О.В., Шитченко Н.В.

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю: апелянта ОСОБА_1,
представника відділу Держземагенства
у Ріпкинському районі Рогоза Т.В.,
представника реєстраційної служби
Ріпкинського РУЮ Остапенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 30 грудня 2013
року по справі за позовом Ріпкинської
селищної ради Ріпкинського району
Чернігівської області до ОСОБА_1 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Ріпкинського
районного суду від 30.12.2013 року, яким
позовні вимоги Ріпкинської селищної
ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, задоволено, та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволеннні позову.

Доводи скарги зводяться до того, що
оскаржуване рішення є незаконним,
необґрунтованим, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

В скарзі апелянт зазначає, що перелік
підстав припинення права власності на
земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК
України. Цей перелік є вичерпний, такої
підстави припинення права власності на
земельну ділянку, як скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку ЗК
України не передбачено.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що про
винесення на розгляд сесії органом
місцевого самоврядування питання щодо
скасування рішення про передачу у
власність земельної ділянки та про
результати рішення, не була
попереджена та ознайомлена, на
засідання сесії не запрошувалась.

В матеріалах перевірки № 37 від 10.10.2012
року щодо дотримання вимог земельного
законодавства при наданні земельних
ділянок у власність Ріпкинською
селищною радою, зазначено гр. ОСОБА_1
Вона, як власник земельної ділянки не
була попереджена про дату, час
перевірки та не була присутня при
проведенні перевірок, з результатами
ознайомлена не була, акт не
підписувала, що є порушенням діючого
законодавства. Апелянт вважає, що
матеріали перевірки посадової особи
Управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства у
Чернігівській області Житника С.В., які
складені з порушенням вимог діючого
законодавства, не можуть бути доказами,
та не можуть бути використані органом
місцевого самоврядування для
прийняття рішень.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки оспорюваним рішенням 17 сесії 4
скликання Ріпкинської селищної ради
від 14.10.2005 року, яким затверджено
проект відведення і передачі у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0,2536 га., для ведення особистого
селянського господарства,
розташованої по АДРЕСА_1 було порушено
передбачену законодавством процедуру
приватизації землі, то наявні підстави
для визнання недійсним Державного акту
на право власності на земельну ділянку,
серія ЯА № 349982 для ведення особистого
селянського господарства.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3 ст. 116 ЗК
України громадяни набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ст. 118 ЗК України в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції
яка діяла на той час) громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для індивідуального дачного
будівництва у межах норм безоплатної
приватизації, подають (клопотання,
заяву) до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

У клопотанні(заяві) зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
(заяви) додаються графічні матеріали,
на яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.

Уповноважена установа розглядає
клопотання(заяву) у місячний строк і
дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою. Районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада у двотижневий строк з дня
отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Відповідно до пп. 1.4, 1.16 «Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 4 травня 1999 року, в редакції
чинній на момент видачі державного
акту, державний акт на право власності
на земельну ділянку видається на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або місцевого
самоврядування.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення 16 сесії 4 скликання
Ріпкинської селищної ради від 22.07.2005
року ОСОБА_1 надано дозвіл на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки для будівництва і
обслуговуння житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 17 сесії 4 скликання
Ріпкинської селищної ради від 14.10.2005
року, затверджено проект відведення і
передачі у власність ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0,2536 га., для ведення
особистого селянського господарства,
розташованої по АДРЕСА_1.

03.04.2006 року Ріпкинським районним
відділом земельних ресурсів ОСОБА_1,
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку, серія ЯА
№ 349982 для ведення особистого
селянського господарства.

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства Державною
інспекцією сільського господарства в
Чернігівській області від 10.10.2012 року
було встановлено, що згідно схеми
зйомки та прив»язки земельної ділянки,
котра міститься в технічній
документації, виготовленої у серпні 2005
року ПП «Оріон», частина спірної
ділянки, площею 0,1010 га., вже була
зайнята будівлями і господарськими
спорудами, які відповідачу не належать
(а.с. 25-26).

Як вбачається, матеріали справи не
містять рішення про надання
відповідачу дозволу на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства.

Отже, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги,
правильно виходив з того, що ОСОБА_1
вищевказана земельна ділянка передана
у власність з порушенням вимог ст. 118 ЗК
України, та наявні підстави для
визнання незаконним та скасування
правового акту індивідуальної дії,
виданого органом державної влади, який
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
та інтереси згідно ст. 21 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що перелік
підстав припинення права власності на
земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК
України, не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції,
оскільки державний акт на право
приватної власності на землю видається
на підставі рішення органу місцевого
самоврядування, тому вирішення питання
про правомірність видачі державного
акта безпосередньо залежить від
законності рішення, на підставі якого
такий акт виданий.

Посилання апелянта, що на сесію, коли
вирішувалось питання про скасування
рішення про передачу у власність
земельної ділянки вона не
запрошувалась, з результатами
ознайомлена не була, не заслуговують на
увагу апеляційного суду.

Не є обґрунтованими і доводи апелянта,
щодо незаконності матеріалів
перевірки № 37 від 10.10.2012 року щодо
дотримання вимог земельного
законодавства при наданні земельних
ділянок у власність Ріпкинською
селищною радою, оскільки зазначені
матеріали оцінені місцевим судом в
порядку ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, всебічно
встановив всі обставини справи та
прийшов до вірного висновку про
задоволення позову.

З врахуванням вищевикладеного,
апеляційний суд вважає, що оскаржуване
рішення відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду
від 30 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: