АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/2-458/11
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/510/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П.,
Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участі - відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк», третя особа - ОСОБА_2, про
визнання кредитного договору
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року Публічне акціонерне
товариство «Терра Банк» (далі ПАТ
«Терра Банк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В якому просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ 39-Ф/07/7 від 27.08.2007 року в розмірі 19469,10
грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «Терра Банк» про захист
прав споживачів, визнання недійсним та
розірвання кредитного договору.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 16 січня 2014 року
первісний позов задоволено в повному
обсязі. Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Терра Банк», солідарно,
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 19469 грн. 10 коп..

Стягнуто на користь Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк» з
ОСОБА_3, ОСОБА_2, з кожного, по 97 грн. 35
коп. судового збору та по 126 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього по 223 грн. 35
коп. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 поставив
питання про скасування рішення та
ухвалення нового рішення, яким просив
відмовити в задоволенні первісного
позову та зодовільнити зустрічний
позов в повному обсязі.

Так, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
зазначив, що оскаржуване рішення є
незаконним і необґрунтованим та таким,
що ухвалене з порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Вважає, що судом не враховано того
факту, що при укладенні ОСОБА_3 спірного
кредитного договору не було надано
згоди для вчинення таких дій з боку
його дружини ОСОБА_5, тобто у зв'язку з
цим та на підставі ст. 203 ЦК України
спірний договір є недійсним. Також
ОСОБА_3 зазначив, що судом не враховано
заборону збільшення тіла кредиту та
застосувано одночасно пеню та штраф.
Вказав, що відповідачів працівниками
банку не було письмово повідомлено про
застосування неустойки. Також ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі зазначив, що у
відповідності до ст. 258 ЦК України
відносно пені та штрафу встановлено
позовну давність в 1 рік, при цьому про
застосування строків позовної
давності ним було заявлено в судовому
засіданні. Вважає, що спірний кредитний
договір необхідно визнати недійсним та
розірвати у зв'язку з тим, що при
укладенні договору установою позивача
не враховано, що ОСОБА_3 не виконано
грошове зобов'язання за кредитним
договором від 06.06.2007 року і в той же час
його дружиною не виконано грошове
зобов'язання за кредитним договором
від 22.01.2010 року.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи між ОСОБА_3 та ЗАТ
«Інвест - Кредит Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Терра Банк» був
укладений договір кредиту від 27.08.2007
року № 39-Ф/07/7, згідно якого установою
банку надано ОСОБА_3 кредит у розмірі
15000 грн. строком користування до 26.08.2010
року зі сплатою 18,6 % річних за
користування кредитом (а.с. 20-21).

В забезпечення виконання кредитного
договору між Банком та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 09-11/07/7від
27.08.2007 року. Відповідно до п.1.1 даного
договору поручитель зобов'язується
перед кредитором відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з
кредитного договору. Відповідно до п. 2.1
Договору поруки поручитель і боржник
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконує, в результаті
чого станом на 30.06.2009 року має
прострочену загальну заборгованість
по кредиту в розмірі 19469,10 грн., з яких:
5829 грн. - поточна заборгованість; 3718,35
грн. (п. 1.4 договору) - прострочена
заборгованість по кредиту; 155,32 грн. -
поточні відсотки; 1001,09 грн. (п. 1.3
договору) - прострочені відсотки; 1200
грн. (п. 1.6 договору) - комісія за
обслуговування кредиту; 68,34 грн. (п. 4.3
договору) - пеня за порушення строків
погашення відсотків за договором; 7500
грн. (п. 1 додаткового правочину) - штраф
за недотримання зобов'язань за
кредитом; (а.с.18-19, 21).

Таким чином, задовольняючи позовні
вимоги в цій частині суд першої
інстанції керувався вимогами п. 2.2 п. 2.3.5
укладеного кредитного договору, п.1 ч.2
ст.11 ЦК України, ст. 525, 526 ЦК України та
виходив з того, що ОСОБА_3 були порушені
умови договору щодо сплати кредитору
заборгованості за кредитом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Так, у відповідності до п. 2.2 п. 2.3.5
укладеного кредитного договору, банк
має право вимагати від відповідача
достроково погасити кредит до настання
остаточного строку - терміну погашення,
а позичальник зобов'язується
достроково погасити кредит в повному
обсязі та сплатити нараховані проценти
за користування кредитом, що
підлягають сплаті позичальником на
користь кредитора, зокрема у випадку
затримки сплати частини кредиту та/або
процентів за його користування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Згідно до ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно до
вимог ст.626 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором з відповідача
ОСОБА_2, суд виходив з відсутності
фактичних і правових підстав для лише
часткового задоволення позову у
відношенні поручителя.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як встановлено ч.1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання,
а також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до п.1.1 договору поруки,
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати по
зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з
кредитного договору № 09-Ф/07/7 від 27.08.2007
року, укладеного між кредитором та
боржником, за яким останній
зобов'язаний до 26.08.2010 року повернути
кредит у 15000 грн., сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 18,0 %
річних, комісію та інші платежі у
розмірі та в строки, передбачені
кредитним договором.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
неможливості задоволення зустрічного
позову, оскільки позовні вимоги
первісного та зустрічного позову є
взаємовиключними.

Доводи апеляційної скарги
стосовно відсутності нотаріально
посвідченої згоди дружини ОСОБА_3 на
укладення спірного кредитного
договору колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки відповідно до п. 25
Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» положення ст.
65 СК України, щодо розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів. Відтак,
підписуючи договір на отримання
кредиту з ПАТ «Терра Банк» та отримуючи
грошові кошти за вказаним договором,
ОСОБА_3 не повинен був отримувати згоди
своєї дружини.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції по
справі ухвалено законне та вмотивоване
рішення, а доводи апеляційної скарги є
безпідставними та спростовуються
висновками суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307,ст.308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: