Справа №173/43/14-ц
Провадження №2/173/321/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В
обґрунтування позовних вимог
зазначає, що має з відповідачем спільну
дитину - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
початку вересня 2013 року відповідач
припинив підтримувати її з дитиною
матеріально та відмовляєть
добровільно надавати таку допомогу.
Син проживає разом з нею та знаходиться
на її утриманні. Окрім того на її
утриманні є ще також інша дитина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач працює,
має стабільний заробіток та має змогу
матеріально підтримувати свою дитину.
Окрім того відповідач займається
підприємницькою діяльністю, нікого
більше на утриманні не має. Тому
позивач просила стягнути з відповідача
на її користь аліменти у розмірі 1/4
частини від всіх видів доходу
відповідача, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з дня
подання заяви до повноліття сина.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов та просила
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що проживає з дитиною окремо
від відповідача, який не надає
матеріальної допомоги на утримання їх
малолітньої дитини. Має також старшого
сина, ІНФОРМАЦІЯ_2. Непрацездатних
батьків на утриманні вона не має. Вона
працює, проте цих коштів не вистачає на
утримання дитини. Відповідач надавав
матеріальну допомогу лише декілька
разів та в різних сумах.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, проти задоволення позовних
вимог не заперечував. Пояснив, що
офіційно працює, отримує стабільну
заробітну плату. Підтвердив, що
матеріальну допомогу на утримання
дитини надає нерегулярно. Інших дітей,
непрацездатних батьків на утриманні не
має. Хронічних захворювань не має.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 мають спільну неповнолітню
дитину - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується її свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_3 (а.с.3).

Дитина проживає разом з позивачем та
знаходиться на повному її утриманні,
що підтверджується довідкою
виконавчого комітету
Верхньодніпровської міської ради від 16
грудня 2013 року (а.с.4).

Відповідач офіційно працевлаштований,
має стабільну заробітну плату, проте
матеріальну допомогу на утримання сина
надає не систематично.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком
малолітньої дитини, домовленості
(договору) щодо сплати аліментів на
утримання дитини між сторонами у
справі, досягнуто не було, суд вважає,
що позовні вимоги про стягнення
аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та сторін, той факт, що
дитина мешкає разом із позивачем та
потребує утримання, та те, що
відповідач не надав суду доказів про
наявність у нього інших дітей,
непрацездатних батьків та про
проведення з нього стягнень на
утримання зазначених осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
за винятком випадків, передбачених ст.
184 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про те, що вбачаються підстави
для задоволення заявлених позовних
вимог та стягнення з відповідача
аліментів на утримання дитини у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісяця, але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до повноліття
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
кодексу України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України суд бере до уваги, що згідно з
п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір» позивача було звільнено від
сплати судового збору при зверненні до
суду, тому судовий збір підлягає
стягненню з відповідача в дохід
держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 181, 183, 191 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367
Цивільного процесуального кодексу
України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін.н. НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1
(ін..н. НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на
утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку (доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 13 січня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін.н. НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід
держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині стягнення
аліментів у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко