Справа № 2-338/11
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про зупинення провадження по справі, яка заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2014 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Транзит» про стягнення заборгованості по кредитному договору в частині позовних вимог, які пред'явлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Транзит» залишено без розгляду.

30 квітня 2014 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження по даній цивільній справі до припинення провадження по справі №Б8/108-10 про банкрутство ТОВ «Фірма «Транзит», з підстав викладених у письмовому клопотанні, додатково пояснив, що в провадженні господарського суду Київської області перебуває справа №Б8/108-10 про банкрутство ТОВ «Фірма «Транзит», оголошення про порушення провадження у зазначеній справі опубліковано в газеті «Голос України» від 24 листопада 2010 року за №221 (4971), як передбачено ч.2 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» після офіційного оприлюднення відповідного оголошення суд має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої ст.23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання, тому виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін ухвалення судового рішення у даній цивільній справі є можливим лише після припинення провадження по справі про банкрутство ТОВ «Фірма «Транзит».

Представник позивача Дудник О.С. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Транзит» не є учасником цивільного процесу, оскільки на підставі ухвали суду від 30 квітня 2014 року судом залишено без розгляду позовні вимоги позивача, які пред'явлено до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Транзит», тому відсутні підстави для зупинення провадження даної справи до припинення справи про банкрутство відносно юридичної особи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення з приводу підстав зупинення провадження у справі, оцінивши наявні у справі докази , суд приходить до наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 201 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як роз'яснено в пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки предметом даного спору є неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачами ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 (Поручитель), як солідарними боржниками, що є окремим предметом доказування, в той же час в провадженні господарського суду Київської області перебуває справа №Б8/108-10 про банкрутство ТОВ «Фірма «Транзит», при цьому боржник, щодо якого порушена справа про банкрутство, не є стороною даного цивільного процесу, тому відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи викладене та керуючись п.4 ч.1 ст. 201, ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :