РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_____________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/190/246/14Головуючий суду
першої інстанції:Литвиненко В.П.
Головуючий суду апеляційної
інстанції:Іващенко В. В.

РІШЕННЯ

"09" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого суддіІващенко В.В.
СуддівЛюбобратцевої Н.І. Дралла І.Г.
При секретарі Краснощоковій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України» в особі
Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за
кредитом та звернення стягнення на
предмет іпотеки,

за апеляційними скаргами представника
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» - ОСОБА_10 та ОСОБА_6

на рішення Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 31
жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

у вересні 2013 року ПАТ «Державний
Ощадний банк України» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення
заборгованості за кредитом та
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2007 року
між ВАТ «Державний Ощадний банк
України» з ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір №448.

За умовами договору ОСОБА_6
зобов'язаний щомісячно до 04 числа
кожного місяця здійснювати погашення
кредиту та сплачувати нараховані
відсотки в сумі не менш 2050 грн. та
проценти.

Як поручитель за договором поруки
фінансовим поручителем виступив
ОСОБА_7, з яким 05.12.2007 року укладено
договір поруки. ОСОБА_7 є солідарним
боржником у разі невиконання умов
кредитного договору. Для задоволення
вимог кредитора при не виконанні
грошових зобов'язань боржником 06.12.2007
року укладений та нотаріально
засвідчений договір іпотеки, Предметом
іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частках.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_6
умови кредитного договору не
виконував, позивач скористався правом
задоволення своїх вимог та 09.11.2010 року у
цивільній справі №2-1552/10
Красноперекопським міськрайонним
судом АР Крим ухвалено рішення, згідно
з яким з ОСОБА_6 стягнена сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 23.03.2010 року у розмірі 85526, 13
грн., яка складається з: простроченої
заборгованості (тіло) - 81005, 00 грн., 3760,03
грн. - нарахованих відсотків, 761,10 грн. -
пені. Рішення набрало законної сили
14.12.2010 року.

Рішення суду боржником виконано
повністю - 27.07.2012 року.

Відповідно до розрахунку за період з
24.03.2010 року по 03.09.2013 року - загальна сума
заборгованості за кредитом становить
41452, 09 грн.

Вищенаведене свідчить про невиконання
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним
договором.

На заходи банку щодо досудового
врегулювання спору, відповідачі не
відреагували, та продовжують
порушувати умови кредитного договору.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути з відповідачів ОСОБА_6
та ОСОБА_7 солідарно суму боргу, яка
станом на 03.09.2013 року становить 41454, 09
грн. та звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частках.

Рішенням Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 31
жовтня 2013 року позов Публічного
акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України» в особі
Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за
кредитом та звернення стягнення на
предмет іпотеки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» суму заборгованості за
кредитним договором №448 від 05.12.2007 року
у розмірі - 41454,09 грн., судові витрати - 414,
54 грн., а всього - 41868, 63 грн.

В інший частині позовних вимог ПАТ
«Державний Ощадний банк України»
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії КРУ АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_10
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції в частині
відмови стягнення з поручителя ОСОБА_7
заборгованості в сумі 41454, 09 грн.; та в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 06.12.2007 року за реєстром №1501, а саме
на нерухоме майно: двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права. Зокрема апелянт зазначає, що у
кредитному договорі № 448 від 05.12.2007 року
встановлено строк виконання основного
зобов'язання - 04.12.2012 року (п.1.1.). Термін
виконання зобов'язань зазначений в
договорі - настання події, яка має
неминуче настання, тобто виконання
зобов'язань. За таких обставин у Банку
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя ОСОБА_7 про виконання
порушеного зобов'язання боржника
ОСОБА_6, щодо повернення кредиту,
починаючи з 04.12.2012 року протягом
наступних 6 місяців, а саме до 04.06.2013
року. Вимогу до поручителя банк
пред'явив 01.06.2013 року, яка ним отримана
03.06.2013 року, тобто до спливу
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України
шестимісячного строку. Також апелянт
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
неотримання майновими поручителями
(іпотекодавцями) ОСОБА_9 і ОСОБА_8 вимог
про виконання грошових зобов'язань і
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки позбавило їх
законного права на захист. Апелянт не
погоджується з даним висновком суду,
оскільки вважає, що судом не вірно
встановлений характер спірних
правовідносин, а також застосований
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
нього суми 41868, 63 грн. на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» з ухваленням в цій частини
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема апелянт зазначає, що на час
звернення позивача до суду за захистом
свого порушеного права строк позовної
давності сплив, оскільки банк
звернувся до суду з позовом у вересні
2013 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги представника
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 є
частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні
вимоги банку, суд першої інстанції
виходив з того, що Банк при направленні
поручителю вимоги пропустив
шестимісячний строк, передбачений ч.4
ст. 559 ЦК України, тому відмовив в
задоволені позову про стягнення
заборгованості в солідарному порядку з
боржника та поручителя ОСОБА_7
Відмовляючи в задоволенні позову в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив
з того, що неотримання майновими
поручителями (іпотекодавцями) ОСОБА_9 і
ОСОБА_8 вимог про виконання грошових
зобов'язань і попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
позбавило їх законного права на захист.

Проте у частині позовних вимог
банку до поручителя про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з боржника та поручителя у солідарному
порядку суд дійшов помилкового
висновку про пропуск банком
шестимісячного строку пред'явлення
вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимог до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що
кредитним договором № 448 від 05.12.2007 року
встановлено строк виконання основного
зобов'язання - 04.12.2012 року (п.1.1.). Термін
виконання зобов'язань зазначений в
договорі - настання події, яка має
неминуче настання, тобто виконання
зобов'язань. За таких обставин у Банку
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя ОСОБА_7 про виконання
порушеного зобов'язання боржника
ОСОБА_6 щодо повернення кредиту,
починаючи з 04.12.2012 року протягом
наступних 6 місяців, а саме до 04.06.2013
року. Вимогу до поручителя банк
пред'явив 01.06.2013 року, яка ним отримана
03.06.2013 року (а.с.63-64), тобто до спливу
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України
шестимісячного строку.

За таких обставин судова колегія,
керуючись п. п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
скасовує рішення суду у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
банку про стягнення заборгованості за
кредитним договором у солідарному
порядку з боржника та поручителя
ОСОБА_7 та ухвалює у цій частині нове
рішення про задоволення цих позовних
вимог, виходячи з положень ст. ст. 553 та
554 ЦК України, якими передбачено, що
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку, відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
відсотків, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Заслуговують на увагу доводи апелянта
ОСОБА_6 про порушення судом норм
матеріального права при розрахунку
суми заборгованості по пені.

Визначаючи суму заборгованості ОСОБА_6
по пені, суд не врахував, що ст. 258 ЦК
України для позовних вимог про
стягнення пені встановлена спеціальна
позовна давність тривалістю в один рік.

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 до ухвалення рішення судом
першої інстанції в письмових
запереченнях на позов просив
застосувати спеціальну позовну
давність до вимог про стягнення пені (
а.с.82-83).

За таких обставин суду слід було
перерахувати розмір заборгованості за
кредитом, враховуючи пеню в межах
одного року.

Незастосування судом закону, який
підлягає застосуванню, згідно з п.4 ч.1
ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення в частині
визначення розміру заборгованості та
ухвалення у цій частині нового рішення.

Ухвалюючи у частині позовних вимог
банку до боржника і поручителя про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, судова колегія виходить із
солідарного обов'язку останніх
виплатити банку суму заборгованості у
розмірі 23531 грн.44 коп., яка складається з
заборгованості по відсотках у сумі 20499
грн.63коп., заборгованості по пені у сумі
3031 грн.81 коп.( в межах 12 календарних
місяців) та судових витрат у розмірі 229
грн. 40 коп.

Що стосується доводів апеляційної
скарги ПАТ «Державний Ощадний банк
України» про незаконність рішення суду
у частині відмови йому у задоволенні
позовних вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки, судова колегія
вважає ці доводи такими, що не
засновані на законі.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Відмовляючи банку у задоволенні
цих позовних вимог, суд першої
інстанції правильно виходив із того, що
вартість предмета іпотеки -
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та
розмір заборгованості ОСОБА_6 перед
банком не співмірні.

Окрім цього, рішення
Красноперекопського міськрайонного
суду АР Крим від 09 листопада 2010р.,
згідно з яким з ОСОБА_6 стягнена сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 23.03.2010 року у розмірі 85526, 13
грн., яка складається з: простроченої
заборгованості (тіло) - 81005, 00 грн., 3760,03
грн. - нарахованих відсотків, 761,10 грн. -
пені, - боржником виконано повністю -
27.07.2012 року.

Отже, рішення суду у частині
відмови Банку у задоволенні позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки є законним і
обґрунтованим.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 303, 304, 309 ч.1, п.п.3,4, 314,
316, 319, 323, 324, 327 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А :

апеляційні скарги ОСОБА_6 та
представника Публічного акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України» в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10011/012 (ТВБВ №10011/02) філії
Кримського республіканського
управління АТ «Ощадбанк» - ОСОБА_10
задовольнити частково.

Рішення Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 31
жовтня 2013 року у частині позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» в
особі Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/012 (ТВБВ
№10011/02) філії Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасувати, ухвалити у цій
частині нове рішення такого змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7
на користь Публічного акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України» в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10011/012 (ТВБВ №10011/02) філії
Кримського республіканського
управління АТ «Ощадбанк» суму
заборгованості за кредитним договором
№448 від 05.12.2007 року у розмірі 23531 грн.44
коп., яка складається з заборгованості
по відсотках у сумі 20499 грн.63коп.,
заборгованості по пені у сумі 3031 грн.81
коп. та судові витрати у розмірі 229 грн.
40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді :