АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1023/14
інстанції - Шмадченко С.І.
Доповідач - Кіпенко І.С.
Категорія: право власності
УХВАЛА

іменем України

28 січня 2014 року
Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М.,
Котелевець А.В.,

при секретарі - Татаріновій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 23 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Департамент житлового
господарства Харківської міської ради
про припинення права спільної
часткової власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013р. ОСОБА_2 звернулася до
суду з уточненим в подальшому позовом
до ОСОБА_3, третя особа: Департамент
житлового господарства Харківської
міської ради, в якому просила припинити
право спільної часткової власності на
26/600 та 11/200 частин комунальної квартири
АДРЕСА_1, визнати за нею право власності
на 11/100 частин комунальної квартири у
виді окремої кімнати площею 13,9 кв.м.,
лише за умови залишення в користування
кімнати площею 16.6 кв.м. до отримання нею
ордеру на надану від держави
ізольовану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що вона і її сестра ОСОБА_3 є
власниками 26/600 та 11/200 частин
комунальної квартири АДРЕСА_1. Згідно
нотаріально посвідченого договору про
визначення ідеальних часток та про
порядок користування житловими
приміщеннями від 21.12.2011 року між нею та
сестрою за взаємною згодою був
встановлений порядок користування
житловими приміщеннями комунальної
квартири. У її користуванні
знаходиться 13/100 частин квартири і вона
користується приміщенням № 10 площею 16,6
кв.м. У сестри ОСОБА_3 знаходиться 11/100
частин комунальної квартири і вона
користується приміщенням №14 площею 13,9
кв.м. Вона перебуває на квартирному
обліку для покращення житлових умов.

Враховуючи те, що вона є інвалідом
першої групи по зору, Харківський
міськвиконком в порядку виключення
запропонував надати їй житло у вигляді
окремої кімнати за рахунок звільненого
житлового фонду при умові передачі до
комунальної власності територіальної
громади міста належної їй житлової
площі в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні першої інстанції
позивачка позов підтримала.

Представник відповідачки проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що позивачка фактично просить про
поділ майна, крім того не згоден з
запропонованими позивачкою умовами
поділу.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 рішення районного суду
оскаржила в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, та прийняти нове рішення про
задоволення її позову.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
доповідь судді, перевіривши матеріали
справи та обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
скаргу, якщо встановить, що суд першої
інстанції постановив рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Вирішуючи спір, районний суд
повно і всебічно дослідив обставини
справи, представлені докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон їх регулюючий.

Судовим розглядом встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності, належить 26/600 та 11/200
частин комунальної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до договору про визначення
ідеальних часток та порядку
користування житловими приміщення від
21.12.2011р., посвідченого державним
нотаріусом Восьмої Харківської
державної нотаріальної контори
Абеленцевою Г.В. між позивачкою і
відповідачкою встановлено порядок
користування належними їм житловими
приміщеннями у комунальній квартирі
АДРЕСА_1. У користуванні ОСОБА_2
знаходиться 13/100 частин комунальної
квартири і вона фактично користується
приміщенням квартири № 10 площею
16,6м.кв., у користуванні ОСОБА_3
знаходиться 11/100 частин комунальної
квартири і вона фактично користується
приміщенням квартири № 14 площею
13,9м.кв.(а.с.7)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову, оскільки у
відповідності до ст. 60 ЦПК України
позивачкою не доведено обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

За змістом ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному
майні може бути припинене за рішенням
суду на підставі позову інших
співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Позивачкою не надано доказів, на
підтвердження однієї з чотирьох умов,
передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України, крім
того грошову компенсацію, необхідно
було внести відповідно до ринкової
вартості квартири, що відповідало б
роз'ясненням п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 4.10.1991р. з
послідуючими змінами «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадянина на жилий будинок» .

Доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які привели або могли привести
до неправильного вирішення справи,
оскільки рішення судом першої
інстанції постановлено відповідно до
вимог закону.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317,319 ЦПК Україна, судова
колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді