Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та стягнення коштів.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої та четвертої статі 175 Цивільного процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно положень ч.3 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених до позову доказів, на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2008 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи №2-1024/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, судом затверджено мирова, відповідно до якої: ОСОБА_2 залишає собі у власність автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, чорного кольору. ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 3000,00 доларів США до 26 грудня 2008 року, а надалі по 475 доларів США кожного місяця, до 01 вересня 2009 року. Платежі будуть проводитись в національній валюті України - гривні - за курсом НБУ на дату оплати. Виконанням даної угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджують відсутність будь-яких претензій один до одного в чому і розписались.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Зважаючи на те, що ухвала про визнання мирової угоди є судовим рішенням, тому у разі невиконання рішення суду зобовязувальної стороною, судове рішення підлягає примусовому виконанню у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Як визначено у ч.1 та ч.3 ст.208 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення викладаються у двох формах: ухвала, рішення.

Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду.

Після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення. (ч.2 ст.218 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та стягнення коштів, оскільки на момент звернення з даними позовом до суду набрала законної сили ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2008 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи №2-1024/08, якою затверджена мирова угода у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, що свідчить про те, що спір між тими ж самими сторонами та той самий предмет вирішено судом.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись п.2 ч.2 ст.122, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та стягнення коштів.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., який сплачено на підставі квитанції №310 від 14 червня 2014 року на рахунок №0005 МФО №820019, відкритий в ГУДКСУ у м. Києві, отримувач УДКС України в Дніпровському районі м. Києва.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., який сплачено на підставі квитанції №312 від 14 червня 2014 року на рахунок №0005 МФО №820019, відкритий в ГУДКСУ у м. Києві, отримувач УДКС України в Дніпровському районі м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :