Справа № 159/330/14-ц
Провадження № 2/159/250/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
27 лютого 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді Логвинюк
І.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача -
адвоката Ткачука О.В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

представника третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні
відповідача, Ілюшика С.Л.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ковелі
Волинської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні відповідача
- орган опіки та піклування Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області, про позбавлення
батьківських прав щодо двох
неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,

в
с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи тим, що
вона перебувала з відповідачем у шлюбі
з 14.09.99 р., що був розірваний 20.12.13 р. в
судовому порядку. Від шлюбу сторони
мають трьох неповнолітніх дітей: дочку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2012 р.
подружнє життя сторін погіршувалось,
що призвело до фактичного припинення
шлюбу. Відповідач постійно нехтує
сімейними цінностями, веде аморальний
спосіб життя, зраджує подружній
вірності, не розуміє та не бажає
розуміти ті проблеми, що виникають у
дітей сторін та в неї, не здатний
підтримувати нормальну моральну
атмосферу у сім»ї, піклуватись про
побудову належних сімейних стосунків з
іншими членами сім»ї. У зв»язку з цим з
жовтня 2012 р. вона проживає окремо від
відповідача. У червні 2013 р. вона заклала
до суду позов до відповідача про
позбавлення батьківських прав щодо
неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу її проживання з
дітьми у її батьків, відповідач не
здійснює належне піклування та догляд
щодо дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_8, не
дбає про їх фізичний та духовний
розвиток. Рішенням Ковельського
міськрайсуду Волинської обл.
встановлено, що відповідач неналежно
виконує свої батьківські обов»язки
щодо сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, але,
зважаючи на напружені стосунки, окреме
проживання сторін, віку дитини,
обіцянок відповідача змінити своє
ставлення до сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в частині виконання своїх обов»язків
щодо виховання та розвитку останнього,
в інтересах сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
не позбавляти відповідача
батьківських прав. 15.07.13 р. відповідач
на розгляд комісії з питань захисту
прав дитини подав заяву про визначення
способів його участі у вихованні всіх
неповнолітніх дітей сторін. За
рішенням органу опіки та піклування
Ковельської РДА від 05.08.13 р. № 1 430/31/2 - 13,
було дозволено відповідачеві: приймати
участь у вихованні усіх неповнолітніх
дітей сторін; зустрічатись із сином
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на території
фактичного її проживання до досягнення
дитиною двохрічного віку двічі на
тиждень по 3 год. в день, а після
досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
двохрічного віку - 2 дні на тиждень з
урахуванням відвідування дошкільного
(або шкільного) закладу дитиною, 1 з яких
- з правом ночівлі кожної суботи з 18 год.
до 12 год. неділі; зустрічатись із сином
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочкою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, 2 дні на тиждень з
урахуванням відвідування дошкільного
(або шкільного) закладу дітьми, 1 з яких -
з правом ночівлі кожної суботи з 18 год.
до 12 год. неділі; у разі хвороби дітей -
використовувати інші форми участі, що
не шкодять моральному та фізичному
розвиткові дітей. Було також вирішено
довести до відома сторін, що вони
зобов»язані піклуватись про здоров»я
дітей, їх фізичний, духовний та
моральний розвиток, а ухилення від
виконання батьківських обов»язків є
підставою для покладення
відповідальності, встановленої
законом; вказане рішення є
обов»язковим для виконання. Однак,
відповідач не піклується про фізичний
та духовний розвиток дітей сторін, їх
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема, не забезпечує
необхідного харчування, меддогляду,
лікування, що негативно впливає на їх
фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дітьми у
обсязі, необхідному для їх нормального
самоусвідомлення; не надає дітям
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяє
засвоєнню ними загальновизнаних норм
моралі, не виявляє інтересу до їх
внутрішнього світу, не створює умов для
отримання ними освіти. Вважає, що
відповідач не усвідомив та не
усвідомлює своїх обов»язків по
вихованню та піклуванню про дітей
сторін, його дії по поданню заяви про
визначення порядку його участі у
вихованні дітей сторін є бажанням
створити ілюзію його як батька
дбайливості та сумлінності. У вересні
захворів син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
листопаді - інші діти сторін, однак,
відповідач жодним чином не цікавився
станом їх здоров»я, не надав
матеріальної чи моральної підтримки
дітям сторін. відповідач не відвідував
батьківських зборів і не цікавився
вихованням сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_6
з грудня 2011 р., тривало заборгував по
сплаті аліментів за станом на 01.11.13 р. в
сумі 538 грн. 36 коп.. Просить позов
задовольнити, позбавити відповідача
батьківських прав щодо двох
неповнолітніх дітей сторін: дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачем подано суду
письмове заперечення проти позову,
мотивоване тим, що він, дійсно, з 14.09.99 р.
по 20.12.13 р. перебував з позивачем у
шлюбі, що розірваний у судовому
порядку. Від шлюбу сторони мають трьох
вищезазначених спільних неповнолітніх
дітей. Він за рішенням суду сплачує
аліменти на користь позивача на
утримання трьох вищезазначених
спільних неповнолітніх дітей сторін у
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
02.01.13 р. і до досягнення дітьми
повноліття. Він є здоровим, не
позбавлявся батьківських прав, не
притягався до кримінальної
відповідальності, працює водієм
методкабінету відділу освіти
Ковельської РДА Волинської обл.,
забезпечений належним житлом, має у
власності ? частину житлового будинку,
іншу частину якого подарував своїй
дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; мешкає із
своєю матір»ю, позитивно
характеризується по місцю проживання.
У нього з позивачем склались напружені
стосунки, що тривають близько 2 р. з
початку 2012 р. - розпаду шлюбу. Він ніколи
не відмовлявся і не має наміру
відмовлятись від вказаних вище
спільних дітей сторін. Позивач з
надуманих мотивів і на шкоду спільним
неповнолітнім дітям сторін
звертається в різні інстанції, зокрема:
- у січні 2013 р. - до Ковельського
міськрайсуду Волинської обл. з позовом
до нього про стягнення аліментів на
утримання дітей сторін, хоча він завжди
брав і мав намір брати участь у їх
утриманні, а дочці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
подарував ? частину свого
батьківського будинку; влітку 2012 р. з
дочкою та старшим сином відпочивали
біля моря; щоб не завдавати моральної
шкоди дітям та догодити позивачеві,
визнавав позов; у березні 2013 р. - до
органу опіки та піклування Ковельської
РДА про надання висновку про
позбавлення його батьківських прав
щодо трьох вищезазначених дітей
сторін. Комісією було відмовлено у
наданні висновку про доцільність
такого. У квітні 2013 р. позивач вважала,
що він ухиляється від виконання
батьківських обов»язків по вихованню
трьох вищезазначених дітей сторін, а у
січні 2014 р. - що він не приділяє належної
уваги лише дочці та сину ОСОБА_7, хоча
його ставлення до всіх спільних дітей
сторін залишилось незмінним. У квітні
2013 р. позивач звернулась до
Ковельського міськрайсуду Волинської
обл. з позовом до нього про розірвання
шлюбу, хоча на той час сину ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не виповнилось і року,
чому позов і було повернуто позивачеві.
У липні 2013 р. позивач звернулась до
Ковельського міськрайсуду Волинської
обл. з позовом до нього, третя особа -
орган опіки та піклування Ковельської
РДА, про позбавлення батьківських прав
щодо сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
задоволенні якого було відмовлено.
Зазначає, що враховуючи його стосунки з
позивачем, за врегулюванням спору про
спосіб його участі у вихованні дітей
він звернувся до органу опіки та
піклування Ковельської РДА із заявою
про встановлення годин та днів
побачень, що була задоволена. Оскільки
позивач таке рішення не виконувала,
перешкоджала йому у наданні можливості
бачитись з дітьми, у листопаді 2013 р. він
звернувся до Ковельського
міськрайсуду Волинської обл. з позовом
до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
спілкуванні з дітьми та визначення
порядку зустрічей з дітьми. Однак,
поспілкувавшись з позивачем, подав
заяву про залишення зазначеного позову
без розгляду, вважаючи, що вказаний
спір вирішить з позивачем добровільно
і на сьогодні позивач час від часу
перешкоджає йому у зустрічах з дітьми.
Зазначає, що він завжди приділяв
вказаним трьом дітям сторін належну
увагу, зустрічався з ними в той
проміжок часу, коли вони стали
проживати з позивачем у помешканні
батьків останньої. Намагаючись та
роблячи спроби побачитись з дітьми,
дізнатись про стан та потреби сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, він від позивача
чув безпідставні образи, звинувачення
у тому, що син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є для
нього небажаним. Він бачився із
старшими дітьми сторін, час від часу
позивач дозволяла йому побачити і сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, він розумів, що,
враховуючи вік сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, останній повинен постійно
бути з позивачем як матір»ю, яка в той
період життя потрібна дитині більше.
Батько позивача на засіданні комісії
18.04.13 р. зазначив, що претензій до нього
не має. Він ніколи не ухилявся, не
нехтував, і не має наміру ухилятись від
виконання батьківських обов»язків по
утриманню та вихованню своїх дітей,
яких не виділяє, не розділяє, однаково
цікавиться їх фізичним та духовим
розвитком, інтересами, бажає у повній
мірі приймати участь у вихованні та
утриманні своїх дітей. Важає
твердження позивача про те, що він не
виявляє батьківського піклування щодо
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, як щодо
небажаної дитини, безпідставними,
надуманими, необґрунтованими. Просить
у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали повністю,
обгрунтувавши його вищенаведеними
доводами, просять позов задовольнити.

Суду позивач додатково пояснила, що
відповідач не виконує своїх
батьківських обов»язків по відношенню
до дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не
знаходить з останньою спільної мови, що
призвело до переживань дочки та
негативних емоцій; сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не визнає як небажану
дитину. Між сторонами, дійсно, з 2012 р.
тривають напружені стосунки.
Відповідач, дійсно, періодично
приходить у помешкання, де вона мешкає
з дітьми, приносить солодощі,
подарунки, чому вона не перешкоджає.
Але вона вважає, що участь відповідача
у вихованні дітей є недостатньою та
певні кроки до спілкування з дітьми,
піклування про них відповідач вживає
лише про людське око та після того, як
вона звертається у відповідні органи
та установи. Вона не зверталась до
правоохоронних органів з приводу
притягнення відповідача до
адмінвідповідальності за ухилення від
виконання батьківських обов»язків
щодо дітей сторін.

В судовому засіданні відповідач та
його представник, кожен зокрема, позову
не визнали, просять у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач, зокрема, суду пояснив, що
виконує в міру можливості, з огляду на
стосунки між сторонами, що склались на
даний час як напружені, свої
батьківські обов»язки щодо всіх
спільних дітей сторін. Зокрема,
зустрічається з ними, спілкується,
завозить до школи та забирає із школи
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, приносить
дітям солодощі тощо. Бувають випадки,
коли позивач не дає йому спілкуватись з
дітьми, заявляє про це.

Представник відповідача, зокрема, суду
пояснив, що відповідач виконує в міру
можливості, з огляду на стосунки між
сторонами, що склались на даний час як
напружені, свої батьківські обов»язки
щодо всіх спільних дітей сторін.
Просить у задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні відповідача,
в судовому засіданні проти позовних
вимог заперечив, суду пояснив, що
комісією із захисту прав та інтересів
дітей було розглянуто питання
доцільності позбавлення відповідача
батьківських прав та підстав до цього
не встановлено. Відповідач, у свою
чергу, звертався до служби у справах
дітей Ковельської РДА із скаргою на те,
що позивач перешкоджає йому у
виконанні рішення органу опіки і
піклування від 05.08.13 р. про встановлення
порядку його участі у вихованні дітей
сторін і йому було роз»яснено право на
звернення до суду при наявності
підстав, так як рішення органу опіки та
піклування є обов»язковим до
виконання. Перед прийняттям рішення,
органом опіки та піклування було
вивчено ряд документів, проаналізовано
ситуацію сторін та встановлено, що
відповідач, який працює у школі,
виявляє стремління до спілкування із
своїми дітьми, зокрема, із дочкою
ОСОБА_6, однак, остання уникає цього.
Просить у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача, показання свідків,
заслухавши у присутності педагога
думку неповнолітньої дочки сторін -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з приводу питання,
що стосується її, дослідивши письмові
докази, зібрані у справі, приходить до
висновку, що позов безпідставний та до
задоволення не підлягає.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Та обставина, що сторони з 14.09.99 р.
перебували в шлюбі, а відповідач є
батьком неповнолітніх дітей сторін, а
саме: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стверджується копією
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1,
виданого 14.09.99 р. Білашівською
сільрадою Ковельського р - ну
Волинської обл., а також - копіями
свідоцтв про народження вказаних вище
дітей сторін, та відповідачем не
оспорюється.

Не оспорює відповідач тієї обставини,
що за рішенням Ковельського
міськрайонного суду Волинської обл.
від 20.12.13 р. шлюб між сторонами було
розірвано.

Та обставина, що позивач та
неповнолітні діти сторін значаться
проживаючими за адресою: АДРЕСА_1, як
про це зазначено у копії довідки № 1 883
від 15.12.13 р., виданої Голобською
селищною радою Ковельського р - ну
Волинської обл., однак, фактично,
проживають з жовтня 2012 р. за іншою
адресою - у помешканні батьків позивача
та окремо від відповідача, що
стверджено в судовому засіданні
позивачем, не оспорюється
відповідачем.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки
зобов»язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім»ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини; піклуватись
про здоров»я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 2 ст. 141 СК України,
проживання батьків дитини окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов»язків щодо дитини.

За змістом ч. 4 ст.155 СК України, ухилення
батьків від виконання батьківських
обов»язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов"язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п п. 15,
16 постанови «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30 березня 2007 р.
№ 3 роз'яснив, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла 18 років, і тільки на
підставах, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Як слідує із змісту копії довідки № 191
від 22.11.13 р., виданої НВК «ЗОШ 1 - 111 ст. -
гімназія» ім. С.С. Ткача смт. Голоб
Ковельського р - ну Волинської обл.,
відповідач не відвідував батьківських
зборів і не цікавився навчанням дітей:
дочки ОСОБА_6, сина ОСОБА_8, з грудня 2011
р..

Однак, як слідує з пояснень
відповідача, показань свідка ОСОБА_11,
вищезазначена довідка, що була видана
на вимогу позивача, містила
невідповідну дійсності інформацію
щодо сина сторін ОСОБА_8, який лише з
01.09.13 р. почав відвідувати дошкільну
групу, та щодо якого позивач не заклала
вимоги про позбавлення відповідача
батьківських прав, а в судовому
засіданні пояснила, що по відношенню до
сина сторін ОСОБА_8 відповідач виконує
свої батьківські обов»язки.

Наведене вище стверджується і копією
довідки № 221 від 11.12.13 р., виданої НВК
«ЗОШ 1 - 111 ст. - гімназія» ім. С.С. Ткача
смт. Голоб Ковельського р - ну
Волинської обл. на вимогу відповідача,
згідно зі змістом якої, видана
попередньо 22.11.13 р. позивачеві цим же
навчальним закладом вищезазначена
довідка № 191, стосується лише дитини
сторін - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, так
як дитина сторін - син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, лише з 01.09.13 р. почав
відвідувати дошкільну групу «Сонечко».

Крім того, свідок ОСОБА_11 ствердила
суду, що довідку № 191 з помилковою
інформацією щодо сина сторін ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, було видано на вимогу
позивача, а довідку № 221 - на вимогу
відповідача. Дошкільна група
«Сонечко», яку з 01.09.13 р. почав
відвідувати син сторін ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходиться у складі НВК
«ЗОШ 1 - 111 ст. - гімназія» ім. С.С. Ткача
смт. Голоб Ковельського р - ну
Волинської обл..

Копією довідки № 12 від 06.02.14 р., виданої
НВК «ЗОШ 1 - 111 ст. - гімназія» ім. С.С.
Ткача смт. Голоб Ковельського р - ну
Волинської обл., стверджується, що з
22.11.13 р. відповідач постійно
спілкується із класним керівником
класу, у якому навчається дочка сторін
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, цікавиться
навчанням, вихованням останньої, однак,
його спроби налагодити спілкування із
дочкою не мають успіху з огляду на
відсутність бажання до цього у самої
дитини.

Та обставина, що відповідач вживає
заходів до спілкування з дочкою ОСОБА_6,
однак, остання не виявляє свого бажання
до налагодження стосунків з батьком,
стверджується і показаннями свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Як слідує з копії довідки - розрахунку
№ 1 244 від 02.12.13 р., виданої В ДВС
Ковельського МРУЮ Волинської обл., на
виконанні у вказаній установі з 18.03.13 р.
перебуває виконавчий лист про
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання трьох
неповнолітніх дітей сторін, в розмірі 30
% прожиткового мініміму для дітей
відповідного віку щомісячно, з 02.01.13 р.
до досягнення дітьми повноліття. З 01.03.13
р. проводяться нарахування аліментів
та фіксуються суми сплачених аліментів
за період з січня по жовтень 2013 року, що
відповідають сумам нарахування, та
існує заборгованість в сумі 538 грн. 36
коп. за станом на 01.11.13 р..

З приводу заборгованості по аліментах
за станом на 01.11.13 р., відповідач суду
пояснив, що він офіційно
працевлаштований, виконавчий лист
перебуває на виконанні у бухгалтерії
по місцю його праці та вирахування і
перевід сум аліментів позивачеві на
утримання всіх трьох дітей сторін,
проводиться централізовано, з
вирахуванням із його зарплати
передбаченого законодавством розміру
аліментів, та з його боку будь - яких
дій, що свідчили б про бажання
ухилитись від сплати аліментів, чи
сприяти утворенню заборгованості по
аліментах, не було. Зазначена у довідці
сума заборгованості - це та сума
аліментів, що підлягає стягненню з
нього за проміжок часу з дня, з якого
присуджено аліменти, по день звернення
позивача до В ДВС із заявою про
виконання виконавчого листа, і ця сума
поступово вираховується з його
зарплати і зменшується.

Такі пояснення відповідача
стверджуються і копіями довідок про
доходи: № №193/06/02 - 14, 192 - 06/08 - 14, виданими
у лютому 2014 р. відділом освіти
Ковельської РДА, з яких слідує, що у
січні 2014 р. із заробітку відповідача
утримано аліменти; утримання аліментів
проводилось з квітня, тобто, з часу
звернення позивачем виконавчого листа,
виданого у березні 2013 р., до виконання.

Копією довідки № 143 від 06.02.14 р., виданої
В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської
обл., стверджується, що в період з
березня 2013 р. по січень 2014 р. відповідач
сплачував аліменти на користь позивача
на утримання, у т. ч., дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та за станом на 01.02.14 р. існує
заборгованість вже в дещо меншій сумі -
372 грн. 67 коп..

А тому, на думку суду, не знайшла свого
ствердження в судовому засіданні і
така, вказана позивачем обставина, як
тривале ухилення відповідача від
виконання свого батьківського
обов»язку по утриманню малолітніх
дітей: дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач протилежного не довела та не
надала суду доказів того, що відповідач
на протязі тривалого проміжку часу
ухиляється від надання коштів на
утримання дітей в якості аліментів,
ухиляється від сплати таких тощо,
доводи відповідача в цій частині не
спростувала.

Так, як показала суду свідок ОСОБА_14,
вона на протязі більше року проживає у
одному помешканні з позивачем та
дітьми сторін, неодноразово допомагала
доглядати за сином сторін - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який в даний час вже
навчився ходити. Відповідач сина
сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ніколи не
брав на руки, на її пропозицію подати
сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, руку,
відмовився, мотивуючи тим, що він має
забруднені у автомобілі руки, взяв із
собою лише сина ОСОБА_8. До дітей
відповідач приходить рідко, приблизно,
раз на місяць, в будні дні, та буває з
дітьми нетривалий проміжок часу. Син
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, боїться
відповідача. Відповідач не відноситься
до своїх дітей гарно. Їй відомо, що
раніше - до народження сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - відповідач гарно
ставився до дітей, сторони проживали
добре. До сина ОСОБА_8 відповідач
ставиться добре, приходить до нього, а
до решти дітей сторін - ставиться
протилежно. До дочки відповідач
ставився добре, а в даний час -
ставиться погано, дочка від нього
відмовилась, з часу проживання окремо
від нього - перестала любити батька.
Дочка сторін ОСОБА_6 не повідомляє їй
про причини напруженості стосунків з
батьком. Відповідач є мовчазним за
характером, дочка сторін ОСОБА_6 - також.
Її спроба посприяти у спілкуванні
відповідача з дочкою, не дала бажаних
результатів. Відповідач ніколи нічого
не придбавав та не приносив дітям, а
коли привозив, то лише клав на стіл,
дітьми та їх здоров»ям не цікавиться.
Не допоміг завезти сина ОСОБА_8 у
лікарню. Позивач не налаштовувала
дітей проти відповідача, у її
присутності пропонувала відповідачеві
взяти покатати сина ОСОБА_8,
поспілкуватись з ним. Відповідача
ніколи нетверезого вона не має,
насильства щодо дітей не допускає.
Відповідач дочці на день народження
нічого не подарував та позивач їй не
повідомляла про те, що відповідач
подарував дочці на день народження
золотого хрестика. Визначеного графіка
участі у вихованні дітей сторін
відповідач не дотримувався.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що він є
батьком позивача. Остання разом з
дітьми сторін проживає у його
помешканні з 23.10.12 р., а з 04.12.12 р. і син
сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач
біля одного разу в місяць приходить до
дітей, періодично возить сина ОСОБА_8 до
школи. Відповідач сина сторін ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ніколи не брав на руки, не
привозить йому нічого. Дочка сторін не
бажає спілкуватись з батьком, однак
причин цього він не знає. До сина ОСОБА_8
відповідач ставиться добре, знаходить
з ним спільну мову, привозячи іграшки
та беручи катати на автомобілі. Сина
ОСОБА_7 відповідач не признає. З дочкою
ОСОБА_6 відповідач не спілкується, але
причини того, чому відповідач і дочка
сторін не можуть знайти спільної мови,
йому не відомі. Солодощі, фрукти
відповідач привозить лише для сина
ОСОБА_8, хоча про це не зазначає прямо,
та спілкується лише з цим сином.
Позивач повідомляла йому, що був
випадок, що відповідач відмовився
завезти хворого сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до лікарні. Позивач не
настроює дітей проти відповідача та не
забороняє відповідачеві навідувати
дітей. Приходить до дітей відповідач
безпосередньо перед судовими
засіданнями або засіданнями комісії,
хоча часто по роботі проїздить понад
будинком, де мешкають діти сторін.
Раніше відповідач був добрим батьком. В
даний час стосунки між сторонами
напружені.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є
заступником директора з навчально -
виховної роботи навчального закладу,
де навчається дочка сторін. Відповідач
працює у школі та по місцю праці
характеризується позитивно. На вимогу
позивача 22.11.13 р. школою видавалась
довідка про те, що з грудня 2011 р.
відповідач не бере участі у вихованні
та навчанні дітей сторін - дочки ОСОБА_6
та сина ОСОБА_8. Однак, син сторін
Ярослав почав навчатись у школі лише з
01.09.13 р.. Після 22.11.13 р. на вимогу
відповідача було видано обом сторонам
довідку на виправлення невідповідної
дійсності інформації щодо сина ОСОБА_8,
що містилась у попередньо виданій
позивачеві довідці, чим було
виправлено допущену там помилку.
Відповідач завжди цікавився навчанням
сина ОСОБА_8. На даний час відповідач
зробив належні висновки та цікавиться
навчанням і дочки ОСОБА_6, намагається
знайти з останньою у присутності та за
посередництвом педагога спільну мову,
однак, дочка на контакт не йде, за
характером є невідкритою дитиною,
замкнутою в собі, навчається належно.
Класний керівник дочки сторін
повідомляла їй, що був випадок, коли
відповідач не поцікавився з приводу
відсутності дочки сторін на екскурсії,
однак, вона особисто була очевидцем
дбайливого ставлення відповідача до
дочки під час однієї з екскурсій. У
приміщенні школі відповідач з дітьми
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не займається
підготовкою домашніх завдань.

За висновком органу опіки та
піклування при Ковельській ДРА від
07.02.14 р. № 250 - 31/1 - 14 «Про недоцільність
позбавлення батьківських прав гр.
ОСОБА_3 відносно двох його малолітніх
дітей: ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7.,
ІНФОРМАЦІЯ_2.», (далі - висновок органу
опіки та піклування), вказаний орган, з
врахуванням рішення комісії з питань
захисту прав та інтересів дітей,
вивчивши матеріали, надані на її
розгляд, враховуючи дані про особу
відповідача, прийшов до висновку про
недоцільність позбавлення відповідача
батьківських прав щодо двох його
вищевказаних дітей.

На думку суду, слід погодитись з
вказаним вище висновком органу опіки
та піклування, так як обставини, що
лягли в основу прийняття такого
висновку, знайшли своє ствердження в
судовому засіданні, зокрема, у повному
обсязі - щодо участі відповідача в
утриманні вказаних у висновку органу
опіки та піклування дітей, частково - в
частині участі відповідача у вихованні
вказаних дітей.

Суд вважає, що з висновку вбачається, що
на даний час відсутні безумовні
підстави для покладення на відповідача
відповідальності, встановленої
законом, позбавлення його батьківських
прав щодо двох його малолітніх дітей:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7.,
ІНФОРМАЦІЯ_2., та висновок органу опіки
та піклування є таким, що не суперечить
інтересам вказаних дітей.

Посилання позивача як на підставу
своїх вимог на ту обставину, що
відповідач не визнає сина сторін
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, не знайшло свого
ствердження в судовому засіданні, так
як відповідач не тільки заперечив це в
судовому засіданні, а й сплачує
аліменти на утримання вказаної дитини,
відкрито спілкується з дитиною у
обсязі, що об»активно можливий як з
огляду на наявність конфлікту між
сторонами, так і з огляду на вік дитини.

Посилання позивача на ту обставину, що
народження сина сторін ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не було бажаним для
відповідача, на думку суду, є надуманим,
таким, що не стосується питання
належного виконання батьківських
обов»язків з боку відповідача, не може
лягли в основу висновку про наявність
підстав для задоволення
розглядуваного позову.

Неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
присутності педагога, в судовому
засіданні висловила свою думку з
приводу розглядуваного питання,
зазначивши, що вона вважає за доцільне
позбавити її батька - відповідач у
справі - батьківських прав щодо неї,
зазначивши, що ще на час спільного
проживання батьків, стосунки між
останніми були напруженими, що має
місце і в даний час; раніше її стосунки
з батьком були хорошими, вона його дуже
любила, а в даний час - не любить, її
ставлення до батька є прохолодним
через поведінку останнього і воно не є
сформованим під впливом її матері -
позивача у справі. Остання не
перешкоджає у тому, щоб вона
спілкувалась з батьком. Вона досить
давно спілкувалась з батьком так, як би
їй цього хотілось, хоча батько ніколи
не допускав щодо неї насильства, однак,
став до неї, її братів, матері байдужим,
у стосунках - нещирим, спілкується з
нею дуже мало, вона має образу на батька
за те, що він накричав, штовхнув її
матір під час суперечки. У конфліктній
ситуації, що склалась, вона підтримує
матір та не бажає змінювати свого
ставлення до батька, вважає, що він не
має шансів на покращення їх стосунків.

Аналізуючи здобуті у справі докази, суд
приходить до висновку, що загострення
конфлікту між сторонами мало місце ще
до народження у сторін третьої дитини -
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітня
дитина сторін - дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з жовтня 2012 р. мешкає з
позивачем у будинку батьків останньої
окремо від відповідача, була очевидцем
конфліктів між батьками. Висловлюючи
свою думку, малолітня ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, чітко виразила свій жаль з
приводу того, що між її батьками існує
конфлікт, вона має образу на батька не з
приводу того, що останній неналежно
ставиться до неї, а з приводу того, що
між її батьками виник та існує
конфлікт, якого вона, як підліток та
дитина, світогляд та психіка якої
перебувають у стадії становлення і
формування, не може сприймати байдуже,
не демонструючи, як дитина, своєї
прихильності до матері, з якою мешкає,
крайньої категоричності у судженнях по
питанню, що стосується її.

За рішенням Ковельського міськрайсуду
Волинської обл. від 01.08.13 р. у справі №
159/3 576/13 - ц провадження № 2/159/960/13 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування Ковельської
райдержадміністрації Волинської обл.,
про позбавлення батьківських прав щодо
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7,
встановлено, що, між сторонами у 2012 р.
мав місце гострий конфлікт та
напружені стосунки продовжують
існувати попри окреме проживання
сторін, однак, відповідач вживає
заходів до відшуковування
передбачених чинним законодавством
шляхів до реалізації своїх
батьківських прав та виконання
батьківських обов»язків засобом
звернення до третьої особи з
відповідною заявою про визначення
способу його участі у вихованні, у т. ч.,
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказаним рішенням стверджується та
обставина, що за станом на 01.08.13 р. між
сторонами був конфлікт, однак, суд не
знайшов підстав для позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7.

З 01.08.13 р. по час розгляду даного спору
пройшов досить незначний проміжок
часу, під час якого, зокрема, органом
опіки та піклування Ковельської РДА
05.08.13 р. вирішувалось питання про участь
відповідача у вихованні усіх трьох
неповнолітніх дітей сторін; відповідач
звертався до Ковельського
міськрайсуду Волинської області з
позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у спілкуванні з дітьми та
визначення порядку зустрічей з дітьми.
Тобто, вбачається, що відповідач вживав
заходів до того, щоб приймати участь у
вихованні дітей сторін.

Тому суд вважає, що і на даний час
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог позивача.

Суд враховує і те, що син сторін ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ще є досить малою за віком
дитиною для того, щоб відповідач міг
спілкуватись з ним без постійної чи
переважної присутності позивача як
матері дитини, з тривалими
прогулянками, ночівлею по місцю свого
проживання, чи із застосуванням
активних форм спільного відпочинку,
катанням у автомобілі, навчання певних
навичок тощо.

Як слідує з копій характеристик на
відповідача, виданих, відповідно, 05.02.14
р. по місцю його проживання, 04.02.14 р по
місцю його праці, відповідач працює
водієм з 2006 р., має відповідальну
ділянку роботи - перевезення дітей,
характеризується виключно позитивно.

А тому суд вважає, що позивачем не
надано суду доказів того, що відповідач
веде аморальний спосіб життя.

На думку суду, з врахування
вищенаведеного, позивач, прийнявши
рішення закласти розглядуваний позов
до суду, не досить врахувала ту
обставину, що шлюб між сторонами
розірвано, вже на час народження сина
сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, сторони
проживали окремо і стосунки між ними
розвивались досить стрімко та не
складались на краще, відвідування сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, по місцю
проживання позивача ускладнюється для
відповідача наявністю напружених з нею
стосунків, а дочка ОСОБА_6, вибудовуючи
свої стосунки з батьком в даний час, як
підліток виявила реакцію на той таки
конфлікт між батьками.

Разом з тим, суд вважає, що посилання
відповідача на ту обставину, що позивач
перешкоджає йому у спілкуванні із
дітьми сторін, не знайшло свого
ствердження в судовому засіданні.

Так, свідки ОСОБА_14, ОСОБА_13 показали
суду, що позивач не перешкоджає
відповідачеві у спілкуванні із дітьми
сторін та проти відповідача їх не
настроює.

Суд критично оцінює показання свідка
ОСОБА_14 у тій їх частині, що відповідач
ніколи нічого не дарував та не приносив
дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а останнього не
визнає за сина.

Так, ця ж свідок, зазначивши, що
відповідач ніколи нічого не приносить
дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7, показала, що
відповідач приносить солодощі та
фрукти, при цьому показала, що
відповідач не вказує, що принесене
призначене лише для сина ОСОБА_8. Що ж
стосується подарунків для дочки
ОСОБА_6, то позивач не заперечила в
судовому засіданні, що відповідач,
дійсно, приніс у подарунок для дочки
ОСОБА_6 золотий виріб. Тому суд вважає,
що позивач та діти сторін не всі
подробиці стосунків з відповідачем
обговорюють зі свідком ОСОБА_14, а
остання, об»єктивно, не має можливості
бути очевидицею того, коли та що
приносить відповідач для дітей сторін.
Суд враховує, що свідок ОСОБА_14
свідчила про те, що дочка сторін ОСОБА_6
навіть при її посередництві,
знаходячись вдома, не виявила бажання
пристати на прохання свідка та
поспілкуватись із батьком.

Суд враховує і те, що і свідок ОСОБА_13 -
дідусь дочки сторін ОСОБА_6 у будинку
якого в даний час проживає дівчинка, -
показав, що дочка ОСОБА_6 не бажає
спілкуватись з батьком, однак, причини
цього йому не відомі. Він з власних
міркувань вважає винуватим у цьому
саме відповідача.

Позбавлення батьківських прав є, з
одного боку, засобом захисту прав
дитини, а з другого - заходом впливу на
батьків, які неналежним чином
виконують свої батьківські обов'язки
стосовно дитини. Позбавлення
батьківських прав є виключною мірою,
яка тягне за собою серйозні правові
наслідки як для батька (матері), так і
для дитини (ст. 166 СК України). Це
означає, що позбавлення батьківських
прав допускається лише, коли змінити
поведінку батьків в кращу сторону
неможливо, і лише при наявності вини в
діях батьків. В залежності від
конкретної ситуації в сім'ї
позбавленню батьківських прав можуть
передувати превентивні заходи впливу
на батьків (бесіди, попередження з боку
органів опіки і піклування, органів
внутрішніх справ, надання сім'ї
необхідної допомоги, накладення
адміністративної відповідальності),
відібрання дитини від батьків без
позбавлення їх батьківських прав (ст. 170
СК України), що у випадку з відповідачем
не мало місця. Позбавлення
батьківських прав повинно бути
результатом свідомої поведінки
батьків (одного з них). Таким чином,
наявність вини батьків належить до
обов'язкових умов позбавлення
батьківських прав. І прийняття такого
рішення має бути продиктовано
найвищими інтересами дитини.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 9 Конвенції про
права дитини, держави - учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. Під час будь - якого
розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті
всім заінтересованим сторонам
надається можливість брати участь у
розгляді та викладати свою точку зору.
Держави - учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні не встановлено, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх обов"язків стосовно дочки ОСОБА_6
та сина ОСОБА_7, на протязі зазначеного
позивачем часу, хоча уваги відповідача
як батька вказаним дітям не є
достатньо, що потребує зусиль з боку
сторін для створення більш сприятливої
атмосфери для реалізації свої прав як
батьків. Однак, відповідач на даний час
переконливо довів існування наміру на
виконння батьківських обов"язків щодо
вказаних дітей сторін, та хоча за
станом на 01.08.13 р. судовим рішенням було
встановлено, що мало місце неналежне
виконання відповідачем своїх
батьківських обов"язків щодо сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, встановлено
і те, що відповідач вживав та вживає
надалі заходів до зміни такого
становища на краще. Стосунки
відповідача з дочкою ОСОБА_6 у значній
мірі вибудовуються з врахуванням
настрою дочки та її позиції, що навеен
вище, та зазначене не переконує суд у
наявності безумовної вини відповідача
в ухиленні від виконання своїх
батьківських обов"язків щодо вказаних
вище дітей. А тому позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
вказаних неповнолітніх дітей є
виключної міри, що потягне за собою
серйозні правові наслідки як для
відповідача, так і для дітей, не є
доцільним, суперечитиме інтересам
дітей.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 - 218, 223
ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. ст. 165, 166 СК
України, ч. ч. 1 - 3 ст. 9 Конвенції про
права дитини, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської обл.
через Ковельський міськрайсуд
Волинської обл. у слідуючому порядку:
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справ, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк