Справа №138/314/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2014 року
м.
Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді:
Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря Спічко
А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Могилів-Подільського міськрайонного
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в
Могилів-Подільський міськрайонний суд
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування недійсним,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона
народилася в 1938 році. Так склалося
життя, що на старості залишилася одна,
перенесла важку травму, в результаті
якої не може ходити, поховала молодого
сина, важко перенесла таку втрату.
Загальний стан її здоров'я погіршився і
в 2009 році вона вже потребувала
сторонньої допомоги, яку стала
надавати ОСОБА_5 разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_3. Як зазначено в
позовній заяві, гроші за надання
допомоги позивач давала періодично,
тому що її пенсії недостатньо навіть на
придбання ліків і необхідних речей.
Однак, вони домовилися із сім'єю ОСОБА_3
про те, що вони будуть здійснювати за
нею догляд, а вона за це передасть їм
належну їй кімнату №1 в комунальній
квартирі АДРЕСА_1.

14 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_5
був укладений договір дарування
квартири, відповідно до якого вона
подарувала останній кімнату №1 в
комунальній квартирі АДРЕСА_1. Договір
дарування було посвідчено державним
нотаріусом Могилів-Подільської
міської державної нотаріальної
контори Кориняк Л.М., за № 1-12,
зареєстровано в МПК
«Могилів-Подільське МБТІ», що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію від 01.08.2011 року. Проте, в
реєстраційній службі
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції договір дарування
зареєстровано не було, що
підтверджується рішенням від 26
листопада 2013 року. У відповідності до
договору дарування вартість
подарованої кімнати становить 3595
гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. Як
зазначила позивач, з того часу вона
залишилася без будь-якої підтримки.
Вона не може самостійно доглянути себе,
придбати продукти харчування і ліки.
Коли позивач звернулася до ОСОБА_3 про
допомогу, то він їй відмовив, мотивуючи
тим, що у нього не має часу і можливості
здійснювати догляд за нею, оскільки він
погоджувався надавати допомогу разом
із дружиною, а самостійно він її
здійснювати не буде.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями
залишились ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
прийняли спадщину після померлої, тому
що на день її смерті були зареєстровані
в одній квартирі, що підтверджується
довідкою МКП «Житловокомунгосп». Заяви
про відмову від спадщини до
нотаріальної контори відповідачі не
подавали. Спадкової справи заведено не
було, що підтверджується інформаційною
довідкою із спадкового реєстру від
30.01.2014 року.

Позивач вказує, що просила ОСОБА_3
оформити спадщину і повернути їй
кімнату, про те він відмовився це
зробити мотивуючи тим, що кімната
належить їй і свої проблеми вона має
вирішувати самостійно. Оформляючи
договір дарування кімнати, позивач
вважала, що укладає з ОСОБА_5 і її
чоловіком договір довічного утримання,
відповідно до якого вона разом з
чоловіком будуть здійснювати догляд за
нею, а після її смерті кімната перейде
до них у власність. Як вказує позивач,
юридичну природу договору дарування
вона не знала, наслідків укладення
такого договору не усвідомлювала,
діяла внаслідок помилки, вважала, що
згідно такого договору ОСОБА_5 і ОСОБА_3
будуть здійснювати за нею догляд і
отримають у власність квартиру тільки
після її смерті. Про те із дня смерті
ОСОБА_5 відповідачі жодного разу до неї
не з'явилися, будь-якої матеріальної і
моральної підтримки не надали.

Про дійсні наміри при укладенні
договору дарування свідчить і той факт,
що оригінал договору дарування і витяг
про реєстрацію ОСОБА_5 передала
позивачу. Також вона залишилася
зареєстрованою в своїй квартирі,
особовий рахунок залишився відкритим
на її ім'я, а ОСОБА_5 залишилася бути
зареєстрованою в своїй квартирі по
АДРЕСА_2.

Про те, що було помилково укладено
договір дарування замість договору
довічного утримання і про юридичні
наслідки укладення такого договору
позивачу стало відомо після смерті
ОСОБА_5 А тому позивач просить суд
визнати недійсним договір дарування
кімнати № 1 в комунальній квартирі
АДРЕСА_1, та укладений між нею і ОСОБА_5 14
січня 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав в повному обсязі
та не заперечував щодо їх задоволення,
та визнання договору дарування
недійсним.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомив.

Заслухавши позивача та її
представника, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), є
одинокою хворою людиною похилого віку,
а саме: перенесла важку травму, в
результаті якої не може ходити,
поховала молодого сина, важко
перенесла таку втрату. Оскільки
позивач потребувала сторонньої
допомоги, таку в 2009 році стала надавати
ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком
відповідачем по справі ОСОБА_3. Між
позивачем та сім'єю ОСОБА_5 була
домовленість про те, що вони будуть
здійснювати за ОСОБА_1 догляд, а вона за
це передасть їм належну їй кімнату №1 в
комунальній квартирі АДРЕСА_1.
Викладене в судовому засіданні
підтвердив також відповідач ОСОБА_3

14 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_5
був укладений договір дарування,
посвідчений державним нотаріусом
Могилів-Подільської міської державної
нотаріальної контори Вінницької
області Кориняк Л.М. та зареєстрований
в реєстрі за №1-12, відповідно до якого
вона подарувала останній кімнату №1 в
комунальній квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування,
витягом КП «Могилів-Подільське МБТІ»
про державну реєстрацію прав, та
витягом з Державного реєстру
правочинів (а.с.8,9,10). Проте, в
Реєстраційній службі
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції договір дарування
зареєстровано не було, що
підтверджується рішенням про відмову у
наданні інформації від 26 листопада 2013
року (а.с.18).

З пояснень позивача вбачається, що під
час укладання договору вона вважала, що
укладає договір на умовах її довічного
утримання сім'єю ОСОБА_5 Однак
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла (а.с.13),
з того часу позивач залишилася без
будь-якої підтримки. Спадкоємцями
померлої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на час
смерті ОСОБА_5 були зареєстровані разом
з нею в квартирі АДРЕСА_2, проте
спадщину офіційно не приймали, заяви
про відмову від спадщини до
нотаріальної контори не подавали,
спадкової справи заведено не було, що
підтверджується довідкою МКП
«Житловокомунгосп», та інформаційною
довідкою із Спадкового реєстру (а.с.15,19).

Як зазначила позивач, вона вважала, що
за укладеним договором померла ОСОБА_5
та відповідач ОСОБА_3 до її смерті
будуть доглядати за нею, її кімнатою,
допомагати їй. Будуть морально
підтримувати її, щоб вона не відчувала
себе самотньою. Тобто позивач вважала,
що укладає договір довічного
утримання, але помилилася щодо природи
даного правочину та уклала договір
дарування кімнати, який не мала наміру
укладати.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину. Помилка щодо мотивів
вчинення правочину не має істотного
значення, крім випадків, установлених
законом.

Як вбачається з п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідно до
статей 229 - 233 ЦК України правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася
сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають
існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення.

Тобто, під помилкою в даному випадку
слід розуміти таке неправильне
сприйняття суб'єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, що вплинуло на її
волевиявлення, при відсутності якого
за обставинами справи можна вважати, що
угода не була б укладена.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтувала тим, що при вчиненні
договору дарування вона помилялася
щодо природи цього договору, прав та
обов'язків сторін, що має істотне
значення, оскільки померла ОСОБА_5 та
відповідач ОСОБА_3 обіцяли її довічно
доглядати, надавати їй матеріальну і
моральну підтримку, і тільки на цих
умовах вона погодилася укласти
договір. На даний час відповідачі
відмовляються виконувати свої
обіцянки.

Судом установлено, що позивач,
укладаючи оскаржуваний договір
дарування, дійсно мала на меті те, що
ОСОБА_5 разом з відповідачами буде за
нею довічно доглядати, надавати їй
матеріальну і моральну підтримку.
Однак, ОСОБА_5 померла, а її спадкоємці -
відповідачі по справі відмовляються за
нею довічно доглядати, надавати їй
матеріальну і моральну підтримку.

Аналізуючи зібрані в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позивач вчинила правочин,
помилившись щодо природи правочину,
прав та обов'язків сторін, а тому, суд
вважає, що договір дарування кімнати №1
в комунальній квартирі АДРЕСА_1 слід
визнати недійсним.

На підставі ст.202-205, 208-210, 215, 229 ЦК
України, п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», та керуючись
ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
кімнати №1 в комунальній квартирі
АДРЕСА_1, що укладений 14 січня 2010 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посвідчений
державним нотаріусом
Могилів-Подільської міської державної
нотаріальної контори Вінницької
області Кориняк Л.М. та зареєстрований
в реєстрі за №1-12.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області через
Могилів-Подільський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: