Провадження № 2/344/5179/14
У Х В А Л А

04 листопада 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись з заявою представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Західтеплоенергоінвест» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ «Західтеплоенергоінвест» про стягнення заборгованості в розмірі 5192493 грн., стягнення судових витрат.

Позивачем також подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Західтеплоенергоінвест», в тому числі, які знаходяться на банківських рахунках в межах ціни позову.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів».

Однак, позивачем не подано суду доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім того, по даних правовідносинах судом тільки буде досліджуватись в судовому засіданні існування усного договору позики, а тому на стадії відкриття провадження суддя не вбачає за доцільне задовольняти заяву про забезпечення позову.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем в поданій заяві про забезпечення позову не зазначено на яких банківських рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, а тому в суду відсутні правові підстави для накладення арешту на рахунки відповідача, у звязку з його невідповідністю ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо співмірності виду забезпечення заявленому позову, суддя дійшла висновку, що в заяві позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Західтеплоенергоінвест» про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Польська М.В.