Справа № 577/563/14-ц
Провадження № 6/577/101/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області:

головуючого-судді Гетьман
В.В.,

при секретарі Лиховоз
Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Конотопа
справу за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Конотопського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїду за
межі України,-

в с
т а н о в и в :

Заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Дяченко В.В.
звернувся до суду із зазначеним
поданням. Обгрунтовуючи тим, що згідно
виконавчого листа № /0виданого
Конотопським міськрайонним судом ..20р.
про стягненняз ОСОБА_2 аліменти в
розмірі 1/частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання сина ОСОБА_3, .0.р.н. на
користьОСОБА_4.Останнійухиляється від
виконання своїх зобов"язань. Станом на
01.01.2014 р. заборгованість становить 15304,07
грн.У зв"язку з наявністю у ОСОБА_2
невиконаних зобов"язань покладених
судовим рішенням, на підставі ст. 5
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону "Про порядок
виїзду з України і в"їзду в Україну
громадян України" і просить тимчасово
обмежити боржника у праві виїзду за
межі України.

Заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Дяченко В.В. подання
підтримує та просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Конотопського
міськрайонного управління юстиції від
09.08.2013 р. відкрито виконавче
провадження (а.с.2).

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї
статті, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб
за участю державного виконавця.

Положення ст.377-1 ЦПК України є
спеціальною нормою, яка застосовується
на стадії виконання судових рішень,
ухвалених незалежно від виду
судочинства та рішень інших органів
(посадових осіб).

Відповідно до положення ч. 2 статті 10
ЦПК наявність умислу та обставини, які
є предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1, також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України за поданням державного
виконавця за умови доведення та
документального підтвердження факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду
чи іншого органу (посадової особи). Таке
обмеження може бути встановлено лише
строком до виконання боржником своїх
зобов'язань.

Окрім того, застосування таких
обмежень може мати місце тільки у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

В судовому засіданні було встановлено,
що будь-які докази того, що ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'язань,
відсутні.

Саме по собі посилання на
заборгованість за виконавчими листами
за відсутності відповідних доказів не
свідчить про цілеспрямоване ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Також державним виконавцем не надано
доказів того, що ним відповідно до ч.1
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження" було вичерпано весь
передбачений перелік заходів щодо
примусового виконання постанови або
всі вони виявилися безрезультатними:
не зроблено запит про наявність у
божника майна, державний виконавець не
повідомила боржника про направлення до
суду подання про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
щодо нього, як це передбачено
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5.

За таких обставин, суд вважає, що
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України є передчасним,
оскільки наведені у ньому обставини і
додані до нього документи не можуть
бути в даному випадку визнані такими,
що свідчать про умисне ухилення
боржника від виконання постанови в
контексті положень ст.377-1 ЦПК України,
ст.6 Закону України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" та ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", тому підстав
для встановлення щодо боржника такого
обмеження немає.

Керуючись ст.33 Конституції
України,ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.ст.1, 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", ст.10,377-1 ЦПК України, -

У Х В
А Л И В:

Відмовити в задоволені подання
заступнику начальника відділу
державної виконавчої служби
Конотопського міськрайонного
управління юстиції Дяченку В.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 5 днів з дня проголошення
ухвали, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні, - протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Гетьман