СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Мургі М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
18 грудня 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 18.12.2013 року позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 253 714 доларів
США та 3 441 грн. у відшкодування судових
витрат.

ОСОБА_2 вважаючи, що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального права, без врахування
обставин, які мають значення для
справи, в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що суд дійшов
помилкового висновку про відсутність у
неї повноважень від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на
укладання кредитних договорів та, як
наслідок, отримання нею від банку
коштів без достатньої правової
підстави, оскільки грошові кошти за
кредитним договором були отримані нею
на правових підставах - кредитних
договорах і відповідно до довіреностей
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі якої вона
мала право укладати всі передбачені
чинним законодавством правочини, крім
тих, щодо яких земельним
законодавством України заборонено
вчинення будь-яких правочинів. Судом
було безпідставно відхилено її
клопотання про виклик до суду ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, які займались будівництвом
клубного будинку та працівників банку,
які запевняли її, що доручення надає
право підписувати договори та
отримувати кошти. Суд не врахував ту
обставину, що по договорам кредиту була
сплачена певна сума коштів. Всі
отримані у банку кредитні кошти
передавалися нею іншим інвесторам на
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1, які в подальшому передали ці
кошти керівнику будівництва ОСОБА_8 в
рахунок пайової участі у будівництві
житлового будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник апеляційну скаргу
підтримали, просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилися, треті особи належним
чином повідомлені про місце і час
судового розгляду, а тому колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймають участь у справі,
перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що 06.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_5, а
також ОСОБА_6 були укладені кредитні
договори № 014/0983/81/60351, №
014/0983/81/60352(а.с.6-11). Відповідно до умов
вказаних кредитних договорів банк
надав позичальникам кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом по 126 857,00 дол. США кожному, із
сплатою 13 % річних за користування ним.
Цільове використання кредиту - на
будівництво на земельній ділянці (а.с.
6-11, 109-112 т.1, а.с. 59-62 т.2.).

Кредитні договори були підписані
ОСОБА_2

Видача кредитних коштів
підтверджується
меморіальнимивалютними ордерами№
3/81/60351, № 3/81/60352 від 06.09.2007 року (а.с. 12-13
т.1)

На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитними договорами №
014/0983/81/60351 та №014/0983/81/60352 від 06.09.2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_2, яка діяла від імені, зокрема
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі
довіреності, посвідченої 17.08.2007 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
було укладено договір іпотеки, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 та зареєстрований в
реєстрі за № 1372з, згідно якого
предметом іпотеки є земельна ділянка
для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового будинку ,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,1000 га, що розташована
на території АДРЕСА_1 (а.с. 118-120 т.1, 68-71
т.2).

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва 05.06.2012 року в задоволенні
позову ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12 про
розірвання кредитного договору,
стягнення заборгованості та звернення
стягнення на майно відмовлено.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 про
визнання кредитного договору
недійсним задоволено. Визнано
кредитний договір № 014/0983/81/60352 від
06.09.2007 року оформлений від імені ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6
недійсним (а.с. 15-18 т.1).

Підставою для визнання кредитного
договору недійсним стало те, що ОСОБА_6
не уповноважувала ОСОБА_2 на укладання
від її імені кредитного договору №
014/0983/81/60352 від 06.09.2007 року та на
отримання кредитних коштів в розмірі 125
000 доларів США.

Зі змісту рішення вбачається, що в
судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 пояснювала, що кошти в розмірі 125
000 доларів США були отримані нею і в
заяві на видачу готівки в графі
отримувач стоїть її підпис (а.с. 17 т.1).

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 18.06.2012 року
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання недійсним
кредитного договору задоволено.
Визнано недійсним кредитний договір №
014/0983/81/60351 від 06.09.2007 року. Встановлено,
що ОСОБА_5 не уповноважувала ОСОБА_2
укладати від її імені кредитні
договори та отримувати кошти за ними
(а.с. 14 т.1).

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 24.07.2012 року ПАТ
«РайффайзенБанк Аваль» в задоволенні
позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_2, ОСОБА_12 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено. Зустрічні вимоги ОСОБА_12 і
ОСОБА_11 задоволено. Визнано недійсним
п. 3.1.7. договору іпотеки до кредитних
договорів № 014/0983/81/60351 та №014/0983/81/60352
від 06.09.2007 року, укладеного між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, яка
діяла від свого імені та від імені
ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12
Вказаним рішенням було встановлено, що
довіреність від імені ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_2 на право укладати кредитні
договори остання суду не надала. ОСОБА_2
у суді пояснила, що кредитний договір
підписувала вона й гроші отримувала
також вона (а.с. 19-21 т.1).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не
уповноважувалась ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на
укладання кредитних договорів та
відповідно на отримання кредитних
коштів, у зв'язку з чим безпідставно
одержала кошти за кредитними
договорами № 014/0983/81/60351 від 06.09.2007 р. та
№ 014/0983/81/60352 від 06.09.2007р. у загальній
сумі 253 714,00 (двісті п'ятдесят три тисячі
сімсот чотирнадцять) дол. США, що за
курсом НБУ еквівалентно 2 027 936,00 грн.,
які підлягають поверненню позивачу на
підставі ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є, зокрема,
речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Враховуючи, що ОСОБА_2 отримала кошти за
кредитними договорами, на укладання
яких повноважень не мала, є правильними
висновки суду про отримання їх без
достатніх правових підстав і їх
стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про
отримання коштів на належних правових
підставах - кредитних договорах та
довіреностях від третіх осіб не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
договори в судовому порядку визнані
недійсними саме з тих підстав, що
укладені не уповноваженою особою, а
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 довіреності ОСОБА_2 на
укладення кредитних договорів та
отримання коштів за ними не видавали.

Також не спростовують висновків суду
доводи ОСОБА_2 про використання
отриманих кредитних коштів для
будівництва житлового будинку,
інвесторами якого є також і ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, оскільки зазначене не свідчить
про підставність набуття таких коштів
відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони не
впливають на законність рішення, яке
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, в
межах заявлених позовних вимог, а тому
колегія суддів апеляційного суду не
знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя:

Судді:

Справа № 757/7207/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2387/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Мельник А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.