АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №-22-ц/774/305/14
Головуючий у 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровськоі
області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
17 жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, вихідної допомоги,
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом, який уточнила у вересні 2013
року, до Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, вихідної допомоги,
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні(а.с.2-3, 31-33).

Позивачка зазначала, що вона
перебувала з відповідачем у трудових
відносинах з 07 липня 1980 року, з 01.08.2005
року працювала на посаді машиніста
обходчика ТЕЦ.

25.02.2013 року звільнена з роботи по п.1
ст.40 КЗпП України у зв'язку з
ліквідацією підприємства.

За період роботи відповідач
заробітну плату виплачував з
порушенням ст.ст.115, 116 КЗпП України.

В позовній заяві в редакції від 11.09.2013
року ОСОБА_3 просила: визнати дії
адміністрації Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» незаконними;
стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» 33 756,18 грн., а
саме: компенсацію за невикористану
відпустку - 2 644,32 грн., поточні відпускні
на двох дітей - 472,20 грн., вихідну
допомогу - 2 158,20 грн., середній заробіток
за період затримки з 25.02.2013 року по
11.09.2013 року - 24 734,16 грн., двомісячну
допомогу за порушення КЗпП України -
3747,30 грн.(а.с.31-33).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2013
року позов задоволено частково(а.с.64-65).

Стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» на користь
ОСОБА_3 залишок заборгованості по
компенсації за невикористану
відпустку та вихідної допомоги в
розмірі 1 462 грн. 59 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 9 991 грн. 30 коп.,
а всього - 11 453 грн. 89 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» на користь
держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі
9991,30 грн. скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 29 811,93 грн.,
посилаючись на неповне з'ясування в
зазначеній частині обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права(а.с.68-69).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В п.п.6, 20, 21, 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що при задоволенні вимог
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

Установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він в цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

При визначенні середньої заробітної
плати слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли за чинним
законодавством вона зберігається за
працівниками підприємств, установ,
організацій, це слід робити відповідно
до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року №100(з наступними
змінами і доповненнями).

За положеннями п.2,8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100(з наступними змінами і
доповненнями), середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюється
із середньої заробітної плати за
останні два місяці роботи, провадяться
шляхом множення
середньоденного(годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна(годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів(годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна
плата визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати, розрахованої згідно
з абзацом першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

По справі встановлено, що ОСОБА_3
перебувала з ВАТ «Дніпрошина» у
трудових відносинах з 07 липня 1980 року,
25.02.2013 року звільнена з роботи по п.1 ст.40
КЗпП України у зв'язку з ліквідацією
підприємства.

При звільненні ОСОБА_3 відповідач не
провів розрахунки, передбачені ст.116
КЗпП україни.

Визначаючи до стягнення середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні ОСОБА_3 в сумі 9991,30 грн.,
суд виходив із нарахованої позивачці
заробітної плати за останні два
відпрацьовані місяці - жовтень та
листопад 2012 року відповідно 1173,50 грн.
та 1449,20 грн., зазначивши, що кількість
робочих днів у цьому періоді становить
42, середньоденна заробітна плата за цей
період складає: (1173,50 грн. + 1449,20 грн.) : 42 =
62,45 грн., середньомісячний заробіток
складає 1 311,35 грн., тому сума середнього
заробітку за час затримки з 26 лютого 2012
року(помилково вказано 2013 рік) по 11
вересня 2012 року становить 7 місяців та 13
днів та складає: 9 991,30 грн.(1 311,35 грн. х 7
місяців та 13 днів).

Однак суд не взяв до уваги, що
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100 середньоденна(годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі(календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів(годин).

Як видно із справи, у жовтні 2012 року
ОСОБА_3 відпрацювала 5 днів; у листопаді
2012 року - відпрацювала 10 днів, що
підтверджується табелем обліку
робочого часу за жовтень, листопад 2012
року та розрахунковими листками за
жовтень, листопад 2012 року(а.с.129-134).

Отже, середньоденна заробітна плата
позивачки за жовтень - листопад 2012 року
становить: 2622,70 грн.(1173,50 грн.+1449,20 грн.):
15(5 днів жовтня та 10 днів листопада 2012
року)= 174,84 грн.

З урахуванням положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100(з наступними змінами і
доповненнями) щодо визначення розміру
середньої заробітної плати, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на підставі ст.117
КЗпП України за час затримки
розрахунку за період з 26.02.2013 року по
11.09.2013 року, а саме за 139 робочих днів,
становить: 139 днів х 174,84 грн. = 24 302,76 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково
в частині визначення середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, суд першої
інстанції не взяв до уваги зазначені
норми діючого законодавства, що
регулюють вказані правовідносини, у
зв'язку з чим колегія суддів вважажє, що
рішення суду першої інстанції в
зазначеній частині на підставі п.4 ст.309
ЦПК України необхідно змінити та
збільшити визначений судом розмір
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні ОСОБА_3 з 9991,30
грн. до 24 304,15 грн.

Отже, до стягнення з Відкритого
акціонерного товариства «Дніпрошина»
на користь ОСОБА_3 підлягає середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 24 304,15 грн., а не
сума 29811,93 грн., про стягнення якої
просила остання в апеляційній
скарзі(а.с.69).

Зазначена сума визначена без
утримання прибуткового податку з
громадян та інших обов'язкових
платежів, оскільки справляння і сплата
прибуткового податку з громадян є
відповідно обов'язком роботодавця та
працівника.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2013
року в частині стягнення з Відкритого
акціонерного товариства «Дніпрошина»
на користь ОСОБА_3 середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні змінити, збільшити
визначений судом розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні з 9991,30 грн. до 24 304,15 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Дніпрошина» на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 24 304,15 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-