Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/896/14
Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 10
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», треті особи:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк»,
треті особи приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Ленінський ВДВС ЗМУЮ,
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначав, що 23
травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно з яким позичальнику надано
кредит в розмірі 15000 доларів США, що
еквівалентно 72 750,00 грн. Для
забезпечення виконання умов
кредитного договору між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки є квартира, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2 На
примусовому виконанні у державного
виконавця Ленінського ВДВС перебуває
провадження з виконання виконавчого
напису № 375 від 25.02.2010 року, вчиненого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
яким пропонується задовольнити вимоги
ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 158 030,69 грн.
шляхом звернення стягнення на вказану
квартиру.

Банк визначив розмір заборгованості
станом на 05.02.2010 року, яка складається
із заборгованості за простроченим
кредитом - 137 083,76 грн., що еквівалентно 17
123,90 доларів США; заборгованості по
простроченим процентам за
користування кредитом з 01.02.2009 року по
31.01.2010 року - 15 824,93 грн., що еквівалентно 1
977,82 доларів США; пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом з
05.02.2009 року по 05.02.2010 року - 1 553,17 грн., що
еквівалентно 194,12 доларів США; пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам за користування кредитом
з 05.02.2009 р. по 05.02.2010 р. - 1 868,83 грн., що
еквівалентно 233,58 доларів США; оплати за
вчинення виконавчого напису.

В порушення ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», банк не направляв на адресу
позивача досудову вимогу щодо такої
заборгованості. Зі змісту копії
досудової вимоги № 29/133-421-09 від 02.02.2010р.,
з якою позивач ознайомився із додатків
до позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, сума заявлених грошових
вимог не відповідає тим сумам, які банк
просив стягнути за виконавчим написом.
Таким чином, надані банком нотаріусу
документи не були безспірними, отже
відповідно до вимог ст. 88 Закону
України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, ст. 35 Закону
України «Про іпотеку», не надавали
нотаріусу права вчиняти виконавчий
напис. З наведених підстав просив
визнати виконавчий напис таким, що не
підлягає виконанню.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року позов
задоволено. Визнано виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, № 375 від 25.02.2010р., про
звернення стягнення на квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, таким, що не підлягає
виконанню.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь
ОСОБА_2 витрати по оплаті судового
збору 114,70 грн.

На зазначене рішення ПАТ «УкрСиббанк»
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 23 травня 2008
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно
якого позичальнику надано кредит в
розмірі 15000 доларів США.

Для забезпечення виконання умов
кредитного договору між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки є квартира, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до п. 2.1.1 Договору іпотеки,
у разі невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем зобов'язань за
кредитним договором іпотекодержатель
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок предмету іпотеки в повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами.

Згідно з п. 2.1.2 Договору іпотеки у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених цим договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання за кредитним
договором, а у разі невиконанням цієї
вимоги - звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Пунктом 4.1 договору іпотеки
передбачено, що у випадках,
передбачених п.2.1.1 та п.2.1.2,
іпотекодержателем здійснюється
звернення стягнення. Також Договором
іпотеки сторони визначили, що у разі
настання обставин, зазначених у п 4.1
цього договору, іпотекодержатель
надсилає рекомендованим листом
іпотекодавцю повідомлення про
застосування застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя. В
цьому повідомленні іпотекодержатель
зазначає, який зі способів задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачені
Законом України «Про іпотеку»,
застосовується іпотекодержателем для
задоволення своїх вимог.

25.02.2010 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис
№ 375 про задоволення вимог ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2 у розмірі 158 030,69
грн. шляхом звернення стягнення на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності.

Згідно виконавчого напису, розмір
заборгованості станом на 05.02.2010 року
складається із заборгованості за
простроченим кредитом - 137 083,76 грн., що
еквівалентно 17 123,90 доларів США;
заборгованості по простроченим
процентам за користування кредитом з
01.02.2009р. ш 31.01.2010р. - 15 824,93 грн., що
еквівалентно 1 977,82 доларів США; пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом з 05.02.2009р. по 05.02.2010р. - 1 553,17
грн., що еквівалентно 194,12 доларів США;
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом з 05.02.2009 р. по
05.02.2010 р. - 1 868,83 грн., що еквівалентно 233,58
доларів США.

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС від 12.04.2011р. відкрито
виконавче провадження ВП № 25801125 з
виконання виконавчого напису № 375 від
25.02.2010р.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року №1172 «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», а також Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
нотаріат» для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Згідно ч. 1 ст. 88 вищевказаного Закону
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно з ч. 2 п. 283 Інструкції, вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання боржником
письмової вимоги про усунення
порушень.

За змістом ч. 2 п. 284 Інструкції та ст. 87
Закону України «Про нотаріат»
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені наведеним вище Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості проводиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, а дії
нотаріуса при вчиненні виконавчого
напису мають бути спрямовані на
перевірку безспірності
заборгованості.

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 29 червня 1999 року
№ 1172, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

В заяві про вчинення виконавчого
напису ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись
на положення закону та умови
кредитного договору щодо права банку
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту та сплати відсотків, та
зміну при цьому терміну повернення та
плати за кредит в сторону зменшення,
зазначає, що 16.02.2009р. ОСОБА_2 було
вручено вимогу в порядку розділу 11
кредитного договору, яку він отримав
особисто, про що розписався. Вказаною
вимогою банк вимагав сплатити
заборгованість і нараховані проценти
та попереджав щодо визнання строку
повернення кредиту таким, що настав з 6
дня після отримання даної вимоги, у
випадку непогашення простроченої
заборгованості у п'ятиденний термін. У
вказаний термін суми простроченої
заборгованості за кредитним договором
погашені не були, строк повернення
кредиту настав з 6-го дня, тобто з 22.02.2009
року.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушень. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Недотримання цих правил є
перешкодою для звернення стягнення на
предмет іпотеки, але не перешкоджає
зверненню з позовом до боржника про
виконання забезпеченого іпотекою
зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35
Закону України " Про іпотеку".

Суд, проаналізувавши вищенаведені
вимоги законів, встановив, що зміст
вимоги від 16.02.2009р., на яку є посилання у
заяві про вчинення виконавчого напису,
суперечить вимогам ст. 35 Закону України
«Про іпотеку», яка встановлює право
іпотекодавця погасити заборгованість
у не менш ніж тридцятиденний строк

Позивач вказану обставину щодо
вручення йому вимоги про дострокове
повернення кредиту 16.02.2009р.
заперечував, а Банк доказів того, що
боржнику у 2009 році надсилалася
відповідна вимога, суду не надав.

Як вбачається з виконавчого напису,
розрахунок заборгованості містить
вимогу про стягнення заборгованості по
процентам, яка утворилася за період з
01.02.2009р. по 31.01.2010р., пені, нарахованої з
05.02.2009р. по 05.02.2010р., тобто за межами
періоду, який міг міститися у досудовій
вимозі від 16.02.2009р., у зв'язку з чим
заборгованість не може вважатися
безспірною.

В досудовій вимозі № 30/133-421-09 від
02.02.2010р. сума грошових вимог не
відповідає тим сумам, які банк заявив
для вчинення виконавчого напису. Так, у
досудовій вимозі було зазначено, що
протягом 31 дня з дати отримання цієї
вимоги позичальник повинен сплатити на
рахунок ПАТ «УкрСиббаик» суму
простроченої заборгованості, яка
утворилась станом на 02.02.2010р., у розмірі
3181,73 доларів США, яка складається: з
простроченої заборгованості по
кредиту - 1337,21 доларів США, простроченої
заборгованості по відсоткам - 1844,52
доларів США.

Згідно досудової вимоги від 02.02.2010р. №
29/133-421-09 - станом на 02.02.2010р. прострочена
заборгованість за кредитним договором
(за кредитом і процентами) становила
3181,73 доларів США, поточна
заборгованість за кредитним договором
(за кредитом і процентами) становила 12
682,05 доларів США, а всього загальна сума
заборгованості за договором становила
15863,78 доларів США.

Між тим, без урахування пені,
виконавчий напис вчинено на загальну
суму 19110,72 доларів США. Вся
заборгованість віднесена до
простроченої, в тому числі:
заборгованість за простроченим
кредитом 17132,90 доларів США, що
еквівалентно 137083,76 грн.; заборгованість
по простроченим процентам за
користування кредитом з 01.02.2009р. по
31.01.2010 р. - 1977,82 доларів США, що
еквівалентно 15824,93 грн.

Таким чином, встановивши, що
виконавчий напис вчинено на завищену
суму заборгованості, яка не відповідає
сумі заборгованості, яка була
надіслана позичальнику, суд
обґрунтовано відхилив вимогу Банку від
02.02.2010р.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції з
дотриманням норм ст. 214 ЦПК України
належним чином встановив усі
обставини, необхідні для вирішення
справи, звернув увагу на те, що
виконавчий напис вчинено на більшу
суму ніж сума зазначена у вимозі банку
про погашення боргу, перша вимога не
була направлена боржнику до вчинення
виконавчого напису, борг позичальником
не визнавався, а отже не був безспірним,
та дійшов обґрунтованого висновку, що
вважати суму безспірною неможна.

Спрямовуючи апеляційну скаргу на
рішення суду у цій справі, Банк не
обґрунтував виявлені судом
розбіжності у сумах, які були вказані у
досудових вимогах, та у виконавчому
написі нотаріуса, в той час як
наявність таких розбіжностей свідчить
саме про відсутність безспірності
вимог.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків. Немає
передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У
Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«УкрСиббанк»відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.