У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року
м. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області до
Територіального Управління
Держгірпромнагляду у Львівській
області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання нещасного випадку
таким, що не пов'язаний із виробництвом,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 5 листопада 2013 року,
-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області звернулося
до суду з позовом, в якому просило
визнати нещасний випадок, що стався 23
лютого 2012 року зі ОСОБА_5 таким, що не
пов'язаний із виробництвом; визнати
недійсним та скасувати акт про
нещасний випадок за формою Н-1,
затверджений 1 серпня 2012 року
начальником територіального
управління Держгірпромнагляду у
Львівській області, який стався зі
ОСОБА_5 та внести зміни до п.6 акту
спеціального розслідування нещасного
випадку за формою Н-5 від 1 серпня 2012
року, зазначивши, що нещасний випадок
вважається таким, що не пов'язаний із
виробництвом.

Позов мотивовано тим, що 23 лютого 2012
року зі ОСОБА_5, який працював водієм у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6,
стався нещасний випадок. 1 серпня 2012
року начальником Територіального
управління Держгірпромнагляду у
Львівській області було складено акти
форми Н-1 та Н-5, згідно яких вказаний
вище нещасний випадок визнано таким, що
пов'язаний із виробництвом. Позивач
вважає, що зазначені акти складені із
порушенням чинного законодавства,
оскільки ОСОБА_5 трудових обов'язків за
режимом роботи не виконував, а нещасний
випадок стався у неробочий час з вини
ОСОБА_5 та у зв'язку із невиконанням ним
вимог Інструкції з охорони праці водія.
Оскільки, нещасний випадок визнано
таким, що пов'язаний із виробництвом, що
призведе до безпідставних страхових
виплат відділенням фонду, позивач
вважає, що будуть порушені його права, у
зв'язку із чим, просить задовольнити
позов.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 11 лютого 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області від 5 листопада
2013 року апеляційну скаргу позивача
задоволено. Рішення місцевого суду
скасовано з ухваленням нового рішення,
яким позов задоволено. Визнано
нещасний випадок, що стався 23 лютого 2012
року зі ОСОБА_5 таким, що не пов'язаний з
виробництвом. Визнано недійсним та
скасовано акт про нещасний випадок за
формою Н-1, затверджений 1
серпня 2012 року та внесено зміни до п.6
акту спеціального розслідування за
формою Н-5 від 1 серпня 2012 року
зазначивши, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом.

ОСОБА_6, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанцій
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати із
залишенням в силі рішення місцевого
суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що в
силу п.15 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року №1232 «Про деякі питання
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на виробництві», нещасний
випадок, який стався 23 лютого 2012 року зі
ОСОБА_5 є нещасним випадком, що
пов'язаний із виробництвом, у зв'язку із
чим, позов Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Жидачівському
районі Львівської області задоволенню
не підлягає.

Скасовуючи рішення місцевого суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову суд апеляційної
інстанції виходив з того, що при
проведенні розслідування нещасного
випадку на виробництві комісія прийшла
до висновку, що його причиною стала
особиста необережність потерпілого
ОСОБА_5, який порушив вимоги ст.14 Закону
України «Про охорону праці», а саме:
використання побутового газовою
приладдя для приготування їжі в
приміщенні кабіни автомобіля, технічні
та організаційні причини нещасного
випадку відсутні. Крім того, нещасний
випадок стався з водієм ОСОБА_5 у
нічний, поза робочий час, оскільки
відрядження йому не видавалось,
трудовим договором між працівником та
роботодавцем встановлено робочий час з
8:00 год. до 12:00 год. та з 13:00 год. до
17:00 год. Роботодавцем в Інструкції з
охорони праці №05/10 п.1.3, з якою був
ознайомлений водій, передбачено
заборону користуватися у кабіні
побутовими газовими приладами для
приготування їжі, що останнім було
порушено та призвело до нещасного
випадку.

Згідно висновків апеляційного суду
на потерпілого не було впливу
небезпечних чи шкідливих виробничих
факторів, а погіршення стану здоров`я,
що проявилося в самовільному
використанні газових приладів, не
зумовлено виробничим процесом, тому
випадок, що стався зі ОСОБА_5 не є таким,
що пов'язаний з виробництвом і не є
професійним отруєнням. Обставини, за
яких стався нещасний випадок з водієм
ОСОБА_5 не входять до переліку обставин,
за якими настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання (додаток 6 до Порядку).
Самовільне використання побутового
газового балону, що призвело до опіків
голови, шиї, тулуба верхніх та нижніх
кінцівок не є виконанням трудових
обов'язків.

Висновки суду апеляційної інстанції
не відповідають фактичним обставинам
справи та зібраним у справі доказам, не
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Відповідно до ст. 14 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» нещасний випадок - це
обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть.

Перелік обставин, за яких настає
страховий випадок, визначається
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення.

Відповідно п. п. 2 п. 15 Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України
від 30 листопада 2011 року №1232,
обставинами, за яких нещасний випадок
визнається таким, що пов'язаний з
виробництвом, і складається акт за
формою Н-1, є: перебування на робочому
місці, на території підприємства або в
іншому місці для виконанням потерпілим
трудових (посадових) обов'язків чи
завдань роботодавця з моменту прибуття
потерпілого на підприємство до його
відбуття, що фіксується відповідно до
правил внутрішнього трудового
розпорядку підприємства, в тому числі
протягом робочого та надурочного часу.

Аналогічне положення наведене в
додатку № 6 до Порядку.

Постійним місцем роботи ОСОБА_5
згідно трудового договору від 10
червні 2005 року на момент настання
нещасного випадку - була робота у ФОП
ОСОБА_6 Робочим місцем водія ОСОБА_5 на
момент настання нещасного випадку був
вантажний автомобіль «Scanіa-113»
державний номер НОМЕР_1.

В ході розгляду справи ФОП ОСОБА_6
посилався на те, що перебуваючи у
відрядженні та знаходячись в кабіні
вантажного автомобіля «Scanіa-113»
державний номер НОМЕР_1, незалежно від
того в межах робочого часу визначеного
трудовим договором, чи поза межами
цього часу, в тому числі і в нічний час,
водій ОСОБА_5 знаходився на своєму
робочому місці, що відповідно до пп.2 п.5
Порядку відноситься до обставин, за
яких нещасний випадок визнається
таким, що пов'язаний з виробництвом.

Суд апеляційної інстанції не надав
належної оцінки вказаним обставинам та
не перевірив правових висновків суду
першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позову.

Мотивуючи позицію щодо визнання
нещасного випадку з водієм ОСОБА_5
таким, що не пов'язаний з виробництвом,
апеляційний суд послався на наявність
вини самого потерпілого, зокрема на те,
що причиною настання нещасного
випадку, як встановлено комісією, є
особиста необережність потерпілого,
порушення Закону України «Про охорону
праці», Інструкції з охорони праці, а
технічні та організаційні причини
нещасного випадку відсутні.

Разом з тим, апеляційним судом не
враховано, що порушення правил охорони
праці застрахованим, яке спричинило
нещасний випадок або професійне
захворювання, не звільняє страховика
від виконання зобов'язань перед
потерпілим.

Закон не ставить в залежність від
вини потерпілого, вирішення питання
про визнання нещасного випадку таким,
що пов'язаний з виробництвом, чи таким,
що не пов'язаний з виробництвом.

Крім того, апеляційним судом не
враховано доводів відповідача і третіх
осіб на те, що ОСОБА_5 перебував у
відрядженні, та не надано оцінки
доказам, на які останні посилалися на
підтвердження цих обставин, зокрема
поясненням ФОП ОСОБА_6, водія ОСОБА_5,
договору з Жидачівським ЦПК на
перевезення вантажу, фактичне
знаходження вантажу в причіпі
автомобіля під час пожежі.

При цьому, суд першої інстанції дав
належну оцінку вказаним вище
обставинам та доказам на, які сторони
посилалися на підтвердження своїх
вимог і заперечень, правильно
застосував норми матеріального права
до спірних правовідносин та дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Висновки місцевого суду про
відсутність правових підстав для
задоволення позову ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів. Суд оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, обґрунтовані висновки щодо
яких виклав в мотивувальній частині
судового рішення. При встановленні
фактичних обставин справи судом першої
інстанції норми процесуального права
не порушені. При ухваленні судового
рішення правильно застосовані норми
матеріального права у спірних
правовідносинах.

Апеляційний суд вказаних вище
обставин не врахував, не дав належної
оцінки зібраним у справі доказам, не
спростував висновки місцевого суду
щодо відсутності правових підстав для
визнання нещасного випадку, який
стався із ОСОБА_5 таким, що не пов'язаний
з виробництвом, свої висновки належним
чином не мотивував.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду слід скасувати з
підстав, передбачених ст.339 ЦПК України,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 5 листопада 2013 року
скасувати, рішення Галицького
районного суду м. Львова від 11 лютого 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Висоцька
В.С. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.