Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/254/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Комлач О.Ф.
Спори, що виникають із земельних
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Кіселика С.А.

секретар - Кечкін А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 20.11. 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до селянського
фермерського господарства «Дєдов» про
визнання договору оренди землі
недійсним , -

ВСТАНОВИЛА:

27.08.2013 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися у
суд з позовом до селянського
фермерського господарства «Дєдов» та
просили визнати недійсним договір
оренди землі від 06.06.2011 року , укладений
між ОСОБА_4 та СФГ «Дєдов» про оренду
земельної ділянки НОМЕР_1 , яка
розташована на території Бовтиської
сільської ради, заборонити СФГ
«Дєдов» використовувати земельну
ділянку НОМЕР_1 та зобов'язати
відповідача повернути її позивачам.
Посилались на те, що
успадкували земельну ділянку після
смерті батька ОСОБА_4, який до смерті,
06.06.2011 року, уклав з СФГ «Дєдов» договір
оренди земельної ділянки НОМЕР_1.
Оскільки у договорі оренди відсутні
істотні умови, визначені у ст. 15 Закону
України «Про оренду» , а саме :
кадастровий номер земельної ділянки та
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, просили позов
задовольнити.
Рішенням
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 20.11. 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3
просять скасувати рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 20.11. 2013
року і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду , обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.
Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог , з підстав
передбачених ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
оскільки позивачі не зареєстрували
свого права на земельну ділянку НОМЕР_1
, площею 5, 86 га , яка розташована на
території Бовтиської сільської ради ,
тому у них не виникло право власності
на неї , а отже вони не вправі вимагати
визнання договору оренди землі
недійсним.

Про те , з таким висновком суду
першої інстанції неможливо погодитися
враховуючи наступне.

Висновок суду першої інстанції щодо
відсутності в позивачів права на
звернення до суду з зазначеним позовом
за відсутності державної реєстрації
права власності на успадковану
земельну ділянку є помилковим
враховуючи наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини , а у даному
випадку належить позивачам з
ІНФОРМАЦІЯ_1 , дня смерті ОСОБА_4
З матеріалів
справи вбачається, що об'єктом
спадкування є земельна ділянка , яка
відповідно до ст. ст. 181 190 ЦК України є
нерухомим майном.
Європейський суд розширено
тлумачить поняття «майна». Так, в
постанові по справі Бейелер проти
Італії (5 січня 2000 р.) зазначено, що
«...поняття «майно» в ст. 1 має автономне
значення, яке не обмежується власністю
на фізичні речі. Воно є незалежним від
формальної класифікації в
національному праві: деякі інші права
та інтереси, що становлять активи,
можуть розглядатися як право власності
і, таким чином, як «майно» в контексті
цього положення».
До
майнових прав належить, зокрема, право
вимоги, що виникає з приводу володіння,
користування та розпорядження майном
(наприклад: спадкові права; права
вимоги особи за зобов'язаннями, за
якими вона є кредитором; виключні права
автора і под.), право вчиняти дії щодо
оформлення права власності на майно.
У постанові
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 30 січня 2013
р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок,
що майнове право, яке можна визначити
як «право очікування», є складовою
частиною майна як об'єкта цивільних
прав. Майнове право - це обмежене речове
право, за яким власник цього права
наділений певними, але не всіма правами
власника майна, та яке засвідчує
правомочність його власника отримати
право власності на нерухоме майно чи
інше речове право на відповідне майно в
майбутньому.
Захист
майнових прав здійснюється у порядку,
визначеному законодавством , а якщо
такий спеціальний порядок не
визначений, захист майнового права
здійснюється на загальних підставах
цивільного законодавства.
Таким
чином позивачі , як власники майнового
права на земельну ділянку вправі
звертатися за захистом свого права
незалежно від його державної
реєстрації.

Апеляційним судом встановлено , що
позивачі успадкували земельну
ділянку НОМЕР_1 на території Бовтиської
сільської ради після смерті ОСОБА_4 , що
підтверджено свідоцтвом про право на
спадщину ( ас. 9)
Між ОСОБА_4 та відповідачем 06
червня 2011 року укладено договір оренди
терміном на 15 років , який
зареєстрований в Олександрівському
офісі КРФЦЗДК 09 червня 2011 року і
власником землі на даний час значиться
ОСОБА_4 ( ас.6-8)

Позивачі по справі , як спадкоємці,
після смерті ОСОБА_4 прийняли спадок
та отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом , а саме на земельну
ділянку , але свого права власності на
земельну ділянку належним чином у
відділі Держкомзему у
Олександрівському районі не
зареєстрували.
Як вбачається із змісту позовної
заяви позивачі просили визнати
недійсним договір оренди землі від
06.06.2011 року , укладений між ОСОБА_4 та СФГ
«Дєдов» про оренду земельної ділянки
НОМЕР_1 , яка розташована на території
Бовтиської сільської ради, заборонити
СФГ «Дєдов» використовувати земельну
ділянку НОМЕР_1 та зобов'язати
відповідача повернути її позивачам.

Підставою для задоволення позову
зазначили відсутність у договорі
оренди землі істотних умов, визначених
у ст. 15 Закону України «Про оренду» , а
саме : кадастрового номеру земельної
ділянки та умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

З встановлених обставин справи
вбачається, що спірні правовідносини
регулюються ЦК України, Законом
України "Про оренду землі".
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. За життя ОСОБА_4 не
оспорював укладений між ним та
відповідачем 06 червня 2011 року договір
оренди, що свідчить про досягнення між
сторонами згоди з усіх істотних умов
договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" від 6 жовтня
1998 року № 161-ХІУ (далі - Закон № 161-ХІУ) ( в
редакції на час укладення договору
оренди) істотними умовами договору
оренди землі окрім інших є також умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.
В позовній заяві ОСОБА_2, ОСОБА_3
не наводять запропонованих ними
конкретних умов передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, які вони
наполягали внести до договору, а
відповідач відмовився від цього.

Частиною 3
ст.13 ЦК України визначено, що не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) визначено право кожної особи
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.
З
урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні .

З змісту позовної
заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 не вбачається , що
відсутністю у договорі оренди землі
такої істотної умови як умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки
порушуються їх права та які конкретно.
Відсутність у договорі
оренди землі зазначення кадастрового
номеру земельної ділянки також не може
бути підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним,
оскільки така умова доповнена ст. 15
Закону України «Про оренду землі»
Законом України від 07.07.2011 року , тобто
після укладення договору - 06.06.2011 року.
Враховуючи
вищезазначене , колегія суддів дійшла
переконання, , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права , що є підставою
для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.
Керуючись
ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313,
314, 316, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 20.11. 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.
У задоволенні
позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до селянського
фермерського господарства «Дєдов»
про визнання договору оренди землі №
бн від 06.06.2011 року , укладеного між
ОСОБА_4 та СФГ «Дєдов» про оренду
земельної ділянки НОМЕР_1 , яка
розташована на території Бовтиської
сільської ради, заборони СФГ «Дєдов»
використовувати земельну ділянку
НОМЕР_1 та зобов'язання відповідача
повернути її позивачам - відмовити.

Судові витрати , пов'язані із розглядом
справи у суді першої та апеляційної
інстанції покласти на позивачів.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :