РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
Справа № 542/2005/13-ц

2/542/63/14

Новосанжарський районний суд
Полтавської області в складі :
головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Зимівець Ю.А.,

з участю - представника
позивача - Кривенка Ю.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи -
Стогній І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт. Нові
Санжари, вул. Леніна, 32,
цивільну справу за позовом - Публічного
акціонерного товариства
«Полтаваобленерго» до ОСОБА_2, третя
особа - Управління праці та соціального
захисту населення Новосанжарської
районної державної адміністрації, про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію, -

в с т а н о в и в :

Позивач прохає стягнути з відповідача
заборгованість за спожиту електричну
енергію за 2012-2013 р.р. в сумі 588 грн. 53 коп.,
судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує,
зокрема з тих підстав, що:

- він є пенсіонером МВС України, а
згідно ст. 22 Закону України "Про
міліцію" працівникам міліції та членам
їх сімей надається 50-процентна знижка
по оплаті жилої площі, комунальних
послуг, а також палива;

- позивач невірно трактує
положення ст. 22 Закону України "Про
міліцію", що зазначена 50-процентна
знижка надається в межах норм,
встановлених законодавством, а зміни
до ч. 4 цієї статті визнані
неконституційними, згідно з рішенням
Конституцйного суду України №10-рп/2008
від 28.12.2008 року;

- позивач безпідставно
посилається на Закони України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік" та
"Про Державний бюджет України на 2013
рік", де зазначено, що норми положення
ст. 22 Закону України "Про міліцію",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України (а. с.
17-18).

Ухвалою суду від 19.12.2013 року, до участі у
справі, в якості третьої особи без
самостійних вимог щодо предмету спору,
залучене Управління праці та
соціального захисту населення
Новосанжарської районної державної
адміністрації, яке не заперечує проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку
про задоволення позову, з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України,кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі,виникає
спір.

Судом встановлено, що позивач і
відповідач перебувають у фактичних
договірних відносинах з
постачання-використання електричної
енергії для побутових потреб.

З 01.01.2006 року, відповідач ОСОБА_2
перебуває на обліку в Єдиному
державному автоматизованому реєстрі
осіб, які мають право на пільги зі
статусом "Міліціонер на пенсії",
"Сільський міліціонер на пенсії", член
сім?ї пільговика ОСОБА_4, що
підтверджується відповідною довідкою
управління праці та соціального
захисту населення Новосанжарської РДА
від 12.12.2013 року № 08-04-12/3482.

Відповідно до Закону України "Про
міліцію" ОСОБА_2 та його дружина, як член
сім»ї, користується 50% знижкою з оплати
за послуги електроенергії, в межах
встановлених норм.

Зокрема частиною 7 ст. 22 цього Закону,
передбачено, що за працівниками
міліції, звільненими зі служби за
віком, хворобою або за вислугою років,
зберігається право на пільги за цим
Законом, а частиною 5, що працівники
міліції, які живуть і працюють у
сільській місцевості та в селищах
міського типу, і члени їх сімей, які
проживають з ними, забезпечуються
безоплатно житлом з опаленням і
освітленням за встановленими нормами,
а також користуються іншими пільгами,
передбаченими законодавством.

Незважаючи на це, відповідач починаючи
з лютого 2012 року, не проводить оплату за
спожиту електричну енергію в повному
обсязі.

В результаті неналежного виконання ним
своїх зобов'язань відповідно до п.п. 19, 20
"Правил користування електричної
енергії для населення", у відповідача
виникла заборгованість за спожиту
електроенергію за період з лютого 2012
року по серпень 2013 року (що
підтверджується розрахунком
заборгованості та квитанціями про
оплату за спожиту електричну енергію )
в сумі 588,53 коп.

Згідно до п. 27 "Правил користування
електричною енергією для населення",
відповідачу, 15.05.2012 року було вручено
попередження про заборгованість за
спожиту електричну енергію .Однак,він
відмовляється проводити оплату в
повному обсязі, мотивуючи тим, що має
пільги по оплаті за спожиту електричну
енергію відповідно до ст. 22 Закону
України «Про міліцію».

Дійсно як за працівником, який
звільнений за вислугу років за
відповідачем зберігається право на
пільги. Однак ,такі пільги надаються
йому в межах норм, встановлених
законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 01 серпня 1996 року
за № 879 "Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати" передбачено, що
пільги за спожиту електричною енергією
у сільських і міських населених
пунктах на побутові потреби
здійснюється у розмірі 75 кВт.год на
сім»ю з однієї-двох осіб і додатково 15
кВт. год. на кожного іншого члена сім»ї.

Незважаючи на це
відповідач,безпідставно, при оплаті за
спожиту електричну енергію застосовує
пільги у розмірі з фактичного обсягу
споживання електричної енергії,тобто
на власний розсуд.

Законами України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та «Про Державний
бюджет на 2013 рік» визначено, що норми та
положення ст. 22 Закону України «Про
міліцію» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів державного
бюджету України та Пенсійного фонду
України на 2012 та 2013 р.р.

При цьому, слід зважити на те, що
частина 7 ст. 22 Закону України "Про
міліцію" підлягає застосуванню в
сукупності з нормами інших законів.

Так, відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. ст. 24, 27 Закону України
«Про електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року №1357, та Методикою визначання
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення, затвердженою постановою
Національної комісії з регулювання
електроенергетики України від 22
листопада 1999 року № 1416 (далі Методика).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
електроенергетику» споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
суд виходить з того що, він не надає
пільги населенню і не має відношення до
визначення розміру пільг та їх
фінансуванню, оскільки згідно ст. 22
Закону України «Про міліцію»,
соціальний захист працівників міліції
гарантує держава.

Управління праці та соціального
захисту населення Новосанжарської РДА
, в свою чергу, відшкодовує позивачу
витрати за фактично надані послуги, які
надані в порядку,в розмірі та у межах
виділених бюджетних асигнувань на
протязі 5-ти днів з моменту надходження
субвенцій на рахунок управління.

Заперечуючи проти позовних вимог
позивача відповідачк, посилаючись на
норми ст.22 Закону України «Про міліцію»
вважає що пільги по оплаті спожитої
електроенергії повинні бути надані
йому у розмірі 50% на весь обсяг спожитої
електроенергії , без ліміту.

Проте такі твердження відповідача є
безпідставними.

Дійсно, частиною 4 статті 22 Закону
України «Про міліцію» передбачені
пільги звільненим зі служби за віком
працівникам міліції у розмірі 50% знижки
по оплаті комунальних послуг.

Однак положення ч. 4 ст. 22 Закону України
«Про міліцію» підлягає застосуванню в
сукупності з нормами інших законів.

Так, питання щодо державних соціальних
гарантій містять - положення Законів
України «Про Державний бюджет
України», «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії», Бюджетний кодекс України,
постанови Кабінету Міністрів України,
якими конкретизується механізм
виконання окремих положень
відповідних законів.

Як відомо, енергопостачальник, як
учасник оптового ринку електричної
енергії України, купує електричну
енергію, яка є товарною продукцією,
призначеною для купівлі-продажу (ст. 1
Закону України «Про
електроенергетику» від 16 жовтня 1997
року № 575/97-ВР) та продає її споживачам,
і здійснює лише оформлення пільг,
встановлених державою (якшо ця функція
законодавством покладена на
енергопостачальну компанію), а держава,
в свою чергу, за рахунок джерел,
визначених законодавчими актами, що
передбачають відповідні пільги (ст. 17
Закону України «Про
електроенергетику»), компенсує збитки
енергопостачальнику від надання пільг
з оплати за спожиту електроенергію
окремим категоріям побутових
споживачів.

Надання таких державних гарантій, як
пільги з оплати житлово-комунальних
послуг, здійснюється державою за
рахунок Державного бюджету України.

Так, згідно із статтею 9 Закону України
від 05.10.2000 № 2017-1ІІ «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», з метою
визначення державних гарантій щодо
надання житлово-комунальних послуг та
розмірів плати за житло і
житлово-комунальні послуги,
встановлюються державні соціальні
нормативи у сфері житлово-комунального
обслуговування.

До їх числа належать, зокрема,
нормативи користування житлово
комунальними послугами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» від 5
жовтня 2000 року, пільги щодо оплати
житлово-комунальних послуг, в т.ч.
електроенергії, спожитої на
комунально-побутові потреби є видом
державних соціальних гарантій, які
визначаються виключно законами
України, а не законом, яким надаються
пільги тільки малозабезпеченим
громадянам. Малозабезпеченим
громадянам встановлюються субсидії.

Оскільки Закон України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» був прийнятий
пізніше у часі стосовно Закону України
«Про міліцію» (25.12.1990 року), тому певна
суперечність в положеннях цих законів
повинна бути розв'язана за рахунок
застосування загальновизнаних
прийомів тлумачення законодавчих норм
надання переваги нормі, яку прийнято
пізніше.

Фінансування витрат, пов'язаних із
реалізацією права на пільги щодо
оплати комунально-побутових послуг, у
т.ч. і електроенергії, здійснюється за
рахунок коштів Державного і місцевих
бюджетів.

Згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України»,
Міністерство фінансів на відповідний
рік визначається головним
розпорядником коштів державного
бюджету,у т.ч. і спрямованих на надання
пільг громадянам.

А тому до компетенції Мінфіну України
відноситься надання роз'яснень щодо
використання коштів державного
бюджету, у т.ч. і спрямованих на надання
пільг громадянам.

Видатки місцевих бюджетів
фінансуються за рахунок субвенцій з
Державного бюджету України.

Постановою КМУ від 4 березня 2002 року №
256 (зі змінами та доповненнями)
затверджено Порядок фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету.

При цьому, у розрахунках субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
на надання пільг та житлових субсидій
населенню на оплату
житлово-комунальних послуг
враховуються кошти на надання пільг з
урахуванням встановлених норм
пільгового споживання.

Управління праці та соціального
захисту населення , як головний
розпорядник коштів місцевих бюджетів,
веде облік осіб, які мають право на
пільги за соціальною ознакою, і
здійснює розрахунки з постачальниками
послуг на підставі отриманих від них
шомісячних звітів шодо послуг, наданих
пільговим категоріями громадян, з
урахуванням встановлених норм
пільгового споживання.

Зазначене повністю відповідає п. 3 ст.102
Бюджетного Кодексу України щодо
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам в межах встановлених
тарифів.

Крім того, Рішенням Конституційного
Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012
встановлено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів та яке чітко
пов'язує усі соціальні виплати з
можливостями держбюджету і спрямоване
на відновлення соціальної
справедливості.

Норми користування
житлово-комунальними послугами, в
межах яких надаються передбачені
чинним законодавством пільги на оплату
житлово-комунальних послуг,
встановлені саме Постановою КМУ від 1
серпня 1996 року № 879, яка не передбачає
виключень щодо категорій пільговиків.

Працівникам міліції, звільненим із
служби за віком, хворобою або вислугою
років щомісячно встановлюються
пільговий обсяг спожитої
електроенергії в розмірах зазначених у
вищевказаній постанові, згідно з якою
пільги за спожиту електроенергію
надаються у сільських і міських
населених пунктах у розмірі 75 кВт./год.
на сім'ю із однієї - двох осіб на місяць,
у т.ч. якщо обидва члени сім'ї мають
знижку, і додатково 15 кВт./год. на
кожного іншого члена сім'ї, а також
осіб, які не належать до членів сім'ї
пільговика, але зареєстровані і
проживають у зазначеному житловому
примішенні і мають право на знижку
плати, але не більш як 150 кВт./год. на
місяць.

Спожита електроенергія понад норму
сплачується в повному обсязі.

При вирішенні спору,суд враховує також
і позицію Верховного Суду України який
вважає, що при вирішенні спорів про
право міліціонерів на пільгове
споживання електроенергії слід
враховувати фінансові можливості
держави на реалізацію цих пільг.

Такий висновок Верховний Суд фактично
зробив у рішенні від 15 січня 2014 року в
справі № 6-153 цс13 за позовом ветерана
МВС до Донецькобленерго про визнання
дій товариства незаконними та про
зобов'язання здійснити перерахунок
оплати спожитої електроенергії за
період з 1 січня 2010 року до 1 січня 2013
року з урахуванням 50 - відсоткової
знижки, передбаченої законом.

При розгляді цієї справи Верховним
Судом була висловлена така правова
позиція: вирішуючи на підставі ч. 4 ст. 22
Закону «Про міліцію» спори з
реалізації прав працівників міліції на
пільгове споживання електроенергії
суди повинні одночасно застосовувати
норми - Закону «Про державні соціальні
гарантії та державні соціальні
стандарти», Законів про Державні
бюджети на відповідний рік, положення
ст. 102 Бюджетного кодексу, постанови
Кабміну від 4 березня 2002 року № 256 «Про
затвердження Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету» та від 1 серпня 1996
року № 879 «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати», які визначають
фінансові можливості держави на
реалізацію цих пільг і передбачають
надання пільг з урахуванням витрат
держави на ці цілі і в межах
встановлених норм споживання певних
послуг.

З урахуванням викладеного,керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. 509
ЦК України, ст. 27 Закону України «Про
електроенергетику», п. п. 37, 48 «Правил
користування електричною енергією для
населення», суд, -

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Полтаваобленерго», в особі
Новосанжарської філії - 39 300, смт. Нові
Санжари, вул. Чкалова, 11, код № 25717213,
заборгованість за спожиту електричну
енергію в сумі 588 (п?ятсот вісімдесят
вісім) грн. 53 коп.

Стягнути з відповідача на користь
позивача витрати зі сплати судового
збору в сумі 229 грн.40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Новосанжарський районний суд.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області
В.М. Івко

З повним рішенням суду особи, які
беруть участь у справі, зможуть
ознайомитися 29 січня 2014 року.