Справа № 196/1784/13-ц
№ провадження 2/196/107/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Царичанський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої - судді
Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко
Т.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
Прядівської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (довіреність від 16.07.2013 року,
посвідчена приватним нотаріусом
Царичанського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_3,
зареєстрована в реєстрі за №228) в
інтересах ОСОБА_2 звернувся з позовом
до Прядівської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_2, видане 22.04.2013
року виконкомом Топільницької
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області), з яким
ОСОБА_2, в інтересах якої подано позов,
проживала в незареєстрованому шлюбі з
1998 року в АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, до складу якої входить:

- земельна ділянка, площею 4,480 га,
розташована на території Прядівської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належала спадкодавцю
на підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ДП №114749 від 13.02.2003 р.

За життя 04 лютого 2013 року ОСОБА_4 склав
заповіт, яким вказану земельну ділянку
заповів ОСОБА_2 Заповіт посвідчений
секретарем виконкому Топільницької
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області,
зареєстрований в реєстрі за №3.

В установлений законом шестимісячний
строк ОСОБА_2 подала заяву нотаріусу
про прийняття спадщини. Проте у видачі
свідоцтва ОСОБА_2 було відмовлено, у
зв'язку з тим, що у заповіті дата видачі
Державного акта помилково зазначена -
04.07.2002 року, а в самому Державному акті -
13 лютого 2003 року.

В зв'язку з вищевикладеним та
посилаючись на норми ст.1216, 1223, 1225, 1233, 1268
ЦК України, прохає суд визнати за ним
право власності на вищевказане
спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 (довіреність від 16.07.2013
року, посвідчена приватним нотаріусом
Царичанського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_3,
зареєстрована в реєстрі за №228) в
інтересах ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, надіславши до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача - Прядівської
сільської ради Царичанського району, в
судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву про розгляд
справи за відсутності їх представника,
позовні вимоги визнають в повному
обсязі.

Суд, перевіривши матеріали
справи, вивчивши всі надані по справі
докази та даючи їм оцінку у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60
ЦПК України).

Згідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України
ухвалення у попередньому судовому
засіданні судового рішення у разі
відмови від позову, визнання позову,
укладення мирової угоди проводиться в
порядку, встановленому статтями 174 і 175
цього Кодексу.

Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України
визначено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

В даному випадку у судовому
засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61
ЦПК України встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_2, видане 22.04.2013
року виконкомом Топільницької
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області), з яким
ОСОБА_2, в інтересах якої подано позов,
проживала в незареєстрованому шлюбі з
1998 року в АДРЕСА_1 (довідка
Топільницької сільської ради
Старосамбірського району Львівської
області від 21.06.2013 року №924; довідка
Прядівської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області від 11.07.2013
року №24).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, до складу якої входить:

- земельна ділянка, площею 4,480 га,
розташована на території Прядівської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належала спадкодавцю
на підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ДП №114749 від 13.02.2003 р. (а.с.12).

За життя 04 лютого 2013 року ОСОБА_4 склав
заповіт, яким вказану земельну ділянку
заповів ОСОБА_2 Заповіт посвідчений
секретарем виконкому Топільницької
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області,
зареєстрований в реєстрі за №3 (а.с.8).

В установлений законом шестимісячний
строк ОСОБА_2 подала заяву нотаріусу
про прийняття спадщини. Проте у видачі
свідоцтва ОСОБА_2 було відмовлено, у
зв'язку з тим, що у заповіті дата видачі
Державного акта помилково зазначена -
04.07.2002 року, а в самому Державному акті -
13 лютого 2003 року (а.с.14).

Спадщину ОСОБА_2 прийняла, але отримати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не має можливості. Інших
спадкоємців, які б мали право на
обов'язкову частку в спадщині не має.

Відповідачем заявлені позовні вимоги
визнані у повному обсязі, тобто визнані
всі ті обставини, на які позивач
посилається на обґрунтування
заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Оскільки, ОСОБА_2 являється єдиним
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4, фактично прийняла спадкове
майно, інших осіб, які б мали право на
обов'язкову частку в спадковому майні
не має, за викладених обставин, суд
приходить до висновку про те, що
маються законні підстави для винесення
судового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1216, 1233 ЦК України, ст.ст.130, 174, 212-215,
218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до Прядівської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності задовольнити
в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с.Топільниця
Старосамбірського району Львівської
області, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку, площею 4,480 га, розташована на
території Прядівської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та якому вказана
земельна ділянка належала на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ДП №114749,
виданий Царичанською
райдержадміністрацією 13 лютого 2003
року, кадастровий номер -01-004-0247.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до районного суду протягом 10
днів з дня проголошення, а особами, які
не були присутні у судовому засіданні -
в той же строк з дня отримання ними
копії рішення.

Головуюча:
О.М.ГУДИМ