Справа № 333/4635/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2014р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Кунець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-11» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по квартплаті та комунальним послугам, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який уточнив в процесі судового розгляду справи, вказавши, що відповідачі ОСОБА_1, який є членом ЖБК Комунаровець-11 та члени його сімї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не вносять плату за поточний і капітальний ремонт будинку, експлуатаційні витрати на утримання будинку і біля будинкової території (технічне обслуговування) та комунальні послуги. У квартирі за зазначеною адресою зареєстровані, але не мешкають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 В порушення вимог ст.ст. 67,68 ЖК України, відповідачі не в повному обсязі виконують свої зобовязання з оплати квартирної плати та комунальних послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість з боку відповідачів перед позивачем, яка станом на 01.06.2014р. складає 7117 грн. 07 коп., яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь, а також судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє у особистих інтересах та інтересах відповідача ОСОБА_1 за довіреністю, позовні вимоги не визнала повністю з тих підстав, що відповідач ОСОБА_1 не є членом ЖБК „Комунаровець-11. Дія Статуту ЖБК «Комунаровець-11» розповсюджується на членів ЖБК, а не на усіх власників та мешканців квартир будинку по вул.Чумаченка б.45. Дія ЖК України розповсюджується лише на мешканців та наймачів житла державної та комунальної форм власності. Далі зазначила, що відповідачами мешканцями будинку багато комунальних послуг не отримуються, а також зміст позову не розкриває суті вимог та їх матеріальний зміст. Позивач у якості доказу щодо факту наявності заборгованості відповідачів посилається на розрахунок заборгованості за №16 від 04.06.2014 р. на суму 7117 грн. 07 коп., проте, вважає відповідачка, цей розрахунок не може вважатися належним і відповідним доказом, оскільки не підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку про витрати виконавця послуг по даному будинку, нормативно-правовими актами про затвердження тарифів на послуги з центрального опалення та з утримання будинку і прибудинкової території, не містить правовстановлюючих документів на закріплену за будинком прибудинкову територію, технічного паспорту будинку з даними про житлову та загальну площу будинку, площу підвалів, технічних поверхів, сходових клітин, та інших показників, які впливають на визначення розміру щомісячної плати за житлово-комунальні послуги, і які є підставою для формування тарифів відповідно до постанов КМУ від 20.05.2009 р. № 529 та від 21.07.2005 р. № 630. Крім того, зазначає відповідачка, позивач не надав у якості доказів передбачених розпорядженням Запорізької міської Ради щорічних Актів звірки нарахувань за теплову енергію для потреб центрального опалення та передбачених цим розпорядженням обовязкових щорічних повідомлень споживачу про наслідки проведення перерахунків за ці послуги. Позивач також не надав доказів про покази загально-будинкового лічильника теплової енергії, які відповідно до постанов КМУ від 26.12.1997 р. № 1497 та від 21.07.2005 р. № 630 є єдиною підставою для нарахування плати за послуги з центрального опалення. Стягнення плати за ЦО без урахування показів приладів обліку теплової енергії зазначеними актами заборонено. Позивач всупереч ч.2 ст 21 та ч.1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не уклав з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договорів про надання житлово-комунальних послуг, а саме: згідно з Постановою КМУ від 20.05.09.№529 - договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 - договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали жодного договору щодо зобовязань перед ЖБК «Комунаровець-11», а вимоги щодо укладення договорів на постачання житлово-комунальних послуг покладаються на балансоутримувача та постійно ним ігнорувалися. Далі зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_1 мають на меті сплачувати надані житлово-комунальні послуги з тепло-, водопостачання та водовідведення, каналізації, вивезення побутових відходів та інших послуг, повязаних з утриманням належного нам на правах приватної власності майна тільки за умови фактично підтверджених витрат. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить посилань на тарифи, відповідно до яких було розраховано заборгованість, а також посилання на правові акти, які є підставою встановлення таких тарифів. Відповідач ОСОБА_1 не є членом ЖБК «Комунаровець 11», не зважаючи на направлену заяву у вступі було відмовлено. Далі зазначив, що позивач ухиляється від укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг. Більш того, відповідач звертався з цього приводу до позивача з листом, який містив пропозицію укласти відповідні договори, на який позивач не відреагував. У зв'язку із тим, що договори укладені не були, позивач не мав підстав для обчислення заборгованості виходячи із тарифів, або нормативно-закріпленого споживання, оскільки відповідач згоди на таке нарахування не надавав. В той же час, оскільки такі послуги фактично були надані у певному обсязі і в цьому обсязі їх виконання було прийнято відповідачем, позивач має право на їх оплату, проте, є виключно в межах вартості фактично наданих послуг. Таким чином, вважає представник відповідача, у зв'язку із відсутністю договорів на надання комунальних послуг, позивач не має права обраховувати заборгованість відповідно до діючих тарифів і нормативів, а мав би обрахувати її виходячи із обсягу фактично спожитих відповідачем послуг. Позивачем не було подано будь-яких доказів, які б підтверджували як факт споживання послуг, зазначених в розрахунку, так і їх обсяг. Таким чином, у зв'язку із тим, що між позивачем і відповідачем відсутній договір на надання житлово-комунальних послуг, який би визначив порядок, строки і розмір оплати таких послуг, а також у зв'язку із тим позивач не надав доказів на підтвердження фактичного споживання відповідачем певних послуг та їх вартості, суд не має підстав для задоволення позову. Посилаючись на ст. 360 ЦК України, вважає, що витрати за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій повинні нестися співвласниками пропорційно до їх частки. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012р. за ним та відповідачкою ОСОБА_4 (за кожним окремо) визнано право власності на 7/32 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; вселено ОСОБА_3 у вищезазначену квартиру, зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні 7/32 частками вищезазначеної квартири та надати ОСОБА_3 один комплект ключів від вхідних дверей до квартири. Проте, до квартири його примусове вселення не відбулося, що підтверджується Актом державного виконавця Комунарського ВДВС ЗМУЮ, згідно якого, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2046/11, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 24.01.2013р. щодо вселення ОСОБА_3 до вищезазначеної квартири, - боржником ОСОБА_1 було відмовлено у вселенні ОСОБА_3 у квартиру та відмовлено у наданні комплекту ключів у звязку з тим, що у останні у нього відсутні, тобто примусое вселення ОСОБА_3 до квартири за вищезазначеною адресою не відбулося. Далі відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно зареєстрований у вищезазначеній квартирі, але фактично в ній не мешкає, а мешкає у квартирі із своєю дружиною та тещею у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується відповідною довідкою житлового органу від 22.08.2014р.23.09.2013р., згідно якій ОСОБА_3 проживає у зазначеній квартирі без реєстрації та оплачує комунальні послуги, що нараховуються по зазначеній квартирі до ЖБК „Автомобіліст - 2, тобто спірною квартирою він не користується, не користується при цьому комунальними послугами у цій квартирі, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позов не визнала, суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 має на праві власності квартиру, розташовану за адресою, по якій регулярно здійснює оплату комунальних послуг, на підтвердження чого надала суду відповідні довідки житлового органу, з тих підстав, що відповідачка ОСОБА_4 не проживає в спірній квартирі, не користується останньою та наданими комунальними послугами, просила суд відмовити повністю у задоволенні позову щодо відповідачки ОСОБА_4

Відповідачка ОСОБА_5 до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Керуючись ст.ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки ОСОБА_5

При цьому від відповідачки ОСОБА_4 надійшли до суду довідки на підтвердження належності їй на праві власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, з яких також вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 здійснює оплату по комунальним послугам по квартирі за вищезазначеною адресою, при цьому ОСОБА_4 заборгованості по сплаті комунальних послуг не має.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями.

ОСОБА_8 п.1,5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006р.), власник квартири зобов'язаний, зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Судом встановлено:

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі № 53 будинку будинку 45 по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі, що підтверджується довідкою про склад сімї, наданої позивачем.

Зазначена квартира розташована у будинку, який знаходиться на балансі ЖБК «Комунальник-11».

Як вбачається із пояснень представників позивача ОСОБА_9 у судовому засіданні, в період з 01.08.2012р. по 01.06.2014р. відповідачам надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вивозу сміття, холодного та гарячого водопостачання.

Позивач надає Відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території та комунальні послуги - опалення, гаряче та холодне водопостачання і водовідведення, вивіз побутового сміття, що не заперечували відповідачі у судовому засіданні.

Як вбачається з довідки ЖБК „Комунаровець-11 від 17.11.2014р., наданої суду представником позивача, ЖБК „Комунаровець-11 укладені Договори з постачальниками послуг: ТОВ „Ремондіс Запоріжжя, КП Водоканал, Концерн „МТМ, ПП „Віра ХХ1, Обленерго № 298, КП „Основаніє № 95. Відповідачі не сплатили кошти на капітальний ремонт ліфтів у сумі 500 грн., при тому що мешкають на 5-му поверху будинку та регулярно користуються ліфтом. З довідки вбачається, що відповідачі єдині мешканці будинку, які не сплатили за ремонт ліфтів.

Позивач у період з 01.08.2012р. по 01.06.2014р. надав Відповідачам послуги на загальну суму 7117 грн. 07 коп., яка відповідачами станом на 01.06.2014р. не сплачена, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по ТО і комунальним послугам ЖБК „Комунаровець-11 по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 (співвласник ОСОБА_1І.) за вищезазначений період.

За надання вказаних послуг позивачем у відповідності до ч.2 ст. 162 ЖК України нараховувалася плата за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачів за період з 01.08.2012р. по 01.06.2014р. у останніх утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 7117 грн. 07 коп..

Заперечуючи проти позову про стягнення заборгованості за комунальні послуги, відповідачі посилаються на відсутність у них договору з цього питання як на підставу несплати ними вказаних послуг, а також на сам факт ненадання цих послуг позивачем й відсутності у позивача договорів з виконавцями цих послуг.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивач надав докази надання відповідачам за місцем їх проживання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та витрат на здійснення цих послуг, які відображені в договорах на користування електричною енергією, договорів на вивіз сміття, на холодне водопостачання, на теплопостачання, обслуговування ліфтів.

Таким чином, позивачем надавалися комунальні послуги відповідачам, за які вони сплачували частково, внаслідок чого утворилася заборгованість. Належних та допустимих доказів про те, що відповідачі у порядку встановленому «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»(далі-Правилами), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відмовлялися від отримання послуг з централізованого опалення, гарячого, холодного водопостачання, або позивач надавав відповідачам неякісні комунальні послуги, відповідачами суду не надано.

Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду будівельно-житлових кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків.

ОСОБА_8 зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 р. «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною і гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 вказаного Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21 липня 2005 року Постановою Кабінету Міністрів України № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Доводи відповідачів про відсутність між ними та позивачем договору про надання послуг, а отже відсутність правових підстав для задоволення позову є такими, що не відповідають обставинам справи, встановленим судом.

Дійсно, за вимогами ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послугу надаються виключно на підставі Договору, але статтею 20 цього Закону передбачений саме обов'язок споживача укласти договір на отримання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, але й з дій громадян, а тому відсутність Договору про надання житлово-комунальних послуг не змінює правовідносин сторін і не звільняє відповідача від сплати отриманих послуг.

Отже, вважає суд, відсутність між позивачем та відповідачами письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не може бути підставою для відмови у позові, оскільки вказані послуги фактично були надані, проте відповідач за них не сплачував.

Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради № 327 від 28.07.2008 року, № 31 від 30.01.2009 року, № 192 від 28.04.2010, та № 39 від 31.01.2011 року затверджено тарифи на постачання теплової енергії та опалення, копія яких містяться в матеріалах справи, вони були опубліковані в засобах масової інформації та є обов'язковими для виконання, як для теплопостачальної організації, так і для споживачів, згідно яких плата за приєднане теплове навантаження застосовується за 1 кв.м. опалювальної площі у місяць протягом року.

Таким чином, абонентська плата нараховувалась споживачу в між опалювальний сезон і є частиною єдиного тарифу.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають між іншим плату за утримання ліфтів.

ОСОБА_8 п. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином відповідачі повинні приймати участь в утриманні загального майна будинку (в т.ч. ліфтів), незалежно від того реалізують вони своє право на користування цим майном чи ні.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що позивачем надавалися житлово-комунальні послуги відповідачам, за які вони сплачували частково, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.08.20112р. по 01.06.2014р. у сумі 7117 грн. 07 коп. яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача у повному обсязі.

ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2013р. квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності відповідачів, а саме: ? частина зазначеної квартири належить ОСОБА_1, ? частина ОСОБА_2, 7/32 частин ОСОБА_3, 7/32 частин ОСОБА_4

Зазначені особи, а також відповідачка ОСОБА_5, згідно довідки ЖБК „Комунаровець-11 від 04.06.2014р., зареєстровані у квартирі за вищезазначеною адресою.

Відповідачка ОСОБА_10 у судовому засіданні не заперечувала щодо не проживання у квартирі відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не заперечував проти цього і представник позивача.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Таким чином, відповідачі повинні приймати участь в утриманні загального майна будинку, незалежно від того реалізують вони своє право на користування цим майном чи ні.

Належність у відповідачки ОСОБА_4 на праві власності іншої квартири, по якій вона здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, не позбавляє її обовязку здійснювати оплату останніх за адресою спірної квартири, у якій вона не проживає, але є співвласником, зареєстрована у останній і на неї, відповідно діючого законодавства, нараховується проплати за комунальні послуги.

Проживання відповідача ОСОБА_3 у квартирі за іншою адресою через невиконання рішення суду також не позбавляє останнього обовязку оплати житлово-комунальних послуг, які нараховуються на нього як співласника квартири, який має реєстрацію за адресою останньої.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідачів у солідарному порядку підлягають судові витрати у сумі 214 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.151, 162, 179 ЖК України, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ст.ст. 1,16,19,20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р. (в редакції постанови КМУ № 45 від 24.01.2006р.), ст. 322 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Комунаровець-11» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 7 117 грн. 07 коп., судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а усього стягнути у сумі 7360 грн. 67 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Боровікова