АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/328/2014
Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Доповідач: Лісова Г.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 24 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової
Г.Є.Суддів:Семиженка Г.В. Бугрика В.В.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 05 квітня 2013 року за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
заповіту недійсним та визнання права
власності на спадщину

В С Т А Н О В И Л А:

26.02.2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6 про визнання
заповіту недійсним та визнання за ним
права власності на спадщину

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його баба ОСОБА_7.

За заповітом складеним ОСОБА_7 20 серпня
2000 року та посвідченим приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 після її
смерті майно було успадковане її сином
відповідачем ОСОБА_6

31 травня 2006 року державним нотаріусом
Другої херсонської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 були
видані свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, яка складається із
квартири НОМЕР_1 та квартири НОМЕР_2 в
АДРЕСА_1, що належали спадкодавцю на
підставі договорів купівлі-продажу від
02 липня 1999 року та від 05 листопада 1993
року.

При перегляді речей померлої ОСОБА_7
ним був знайдений заповіт складений на
його користь 9 лютого 2004 року
спадкодавцем в лікарні Дніпровського
району м. Херсона в присутності двох
свідків і посвідчений черговим лікарем
цієї лікарні.

За цим заповітом ОСОБА_7 заповіла все
своє майно з чого б воно не складалось
йому, своєму внуку ОСОБА_5.

Заповіт складений на його користь
пізніше, а тому скасовує повністю
попередній заповіт складений ОСОБА_7 та
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 20 серпня 2000 року на
користь його батька ОСОБА_6

Просив визнати недійсним заповіт
складений ОСОБА_7 та посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
20.08.2000 року. Визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом за реєстровим №3-1353 від 31
травня 2006 року та свідоцтво про право
на спадщину за заповітом за реєстровим
№2-1354 від 31 травня 2006 року.

Визнати право власності на квартиру
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 та на квартиру
НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 за заповітом
від 9 лютого 2004 року за ОСОБА_5.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Херсона від 05 квітня 2013 року
позов задоволено. Визнано недійсним
заповіт на користь ОСОБА_6, який
посвідчений 20 серпня 2000 року приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8

Визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом
зареєстрованим №2-1353 від 31 травня 2006
року, та свідоцтво про право на
спадщину за заповітом зареєстрованим
№2-1354 від 31 травня 2006 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
квартиру НОМЕР_1 в буд. АДРЕСА_1 за
заповітом від 09 лютого 2004 року.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 5 квітня 2013 року
виправлено допущено в рішенні суду від
5.04.2013 року описку та викладено його
резолютивну частину щодо визнання
права власності в такій редакції:
визнати за ОСОБА_5 право власності на
квартиру НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк»,
який є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк»,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
порушення зазначеним рішенням прав
банку, як іпотекодержателя зазначеного
майна.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Фідобанк» апеляційну скаргу
підтримав з підстав викладених у ній,
просить рішення суду скасувати як
незаконне.

Представник позивача ОСОБА_10 та
відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу не
визнали, просять її відхилити як
безпідставну.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд виходив з
того, що заповіт на користь ОСОБА_5 був
складений ОСОБА_7, пізніше, а тому
повністю скасовує попередній заповіт
складений на користь ОСОБА_6 Свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
отримані ОСОБА_6 31.05.2006 року підлягають
визнанню недійсними, оскільки
відповідач ОСОБА_6 не мав права на
спадкування.

Проте з таким висновком суду не можна
погодитися.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті
(ст.1233 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.1252 ЦК України заповіт
особи, яка перебуває на лікуванні у
лікарні, госпіталі, іншому
стаціонарному закладі охорони
здоров'я, а також особи, яка проживає в
будинку для осіб похилого віку та
інвалідів, може бути посвідчений
головним лікарем, його заступником з
медичної частини або черговим лікарем
цієї лікарні, госпіталю, іншого
стаціонарного закладу охорони
здоров'я, а також начальником
госпіталю, директором або головним
лікарем будинку для осіб похилого віку
та інвалідів.

До заповітів, посвідчених посадовими,
службовими особами, застосовуються
положення статті 1247 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені посадовими,
службовими особами, визначеними у
частинах першій - шостій, прирівнюються
до заповітів, посвідчених нотаріусами.

Зазначене положення міститься і в ст. 40
Закону України «Про нотаріат», в
частині другій якої в редакції чинній
на час складання заповіту, також
зобов'язано посадових осіб, які
посвідчували заповіт особи, яка
перебувала на лікуванні у лікарні,
негайно передати по одному примірнику
посвідчених ними заповітів у державний
нотаріальний архів за місцем
постійного проживання заповідача.

За змістом зазначених норм правом
посвідчувати заповіти в лікарні, особи
яка там перебуває, наділені головний
лікар, його заступник з медичної
частини або черговий лікар цієї
лікарні. Перелік цих осіб є вичерпним.

Заповіт складений ОСОБА_7 9.02.2004 року на
користь свого внука ОСОБА_5 по формі та
змісту не відповідає вимогам ст.1247 ЦК
України та ст.40 Закону України «Про
нотаріат».

Як зазначено в самому заповіті він
складений в присутності лікуючого
лікаря та двох свідків. Згідно з
довідками наданими комунальним
закладом «Херсонська міська клінічна
лікарня ім. О.С. Лучанського» Ломов О.П.,
який завірив заповіт як лікуючий лікар,
працює в лікарні
лікарем-анестезіологом у відділенні
анестезіології і реанімації, але 9
лютого 2004 року на чергуванні в лікарні
не знаходився, а ОСОБА_7, заповіт якої
ним посвідчений взагалі 9 лютого 2004
року на лікуванні у лікарні не
перебувала.

Також заповіт посвідчений 9.02.2004 року
клінічною лікарнею Дніпровського
району ім. О.С. Лучанського від імені
ОСОБА_7 до державного нотаріального
архіву Херсонської області не
передавався, що підтверджується
довідкою №126/01-18 від 28.01.2014 року, наданою
державним нотаріальним архівом.

Таким чином, заповіт ОСОБА_7 від 9.02.2004
року складений з порушенням вимог щодо
форми та посвідчення заповіту,
встановлених ст.1247 ЦК України, а отже є
нікчемним, а тому не може бути
підставою для скасування попереднього
заповіту складеного ОСОБА_7 21.08.2000 року
на користь свого сина ОСОБА_6,
посвідченого приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_12 та зареєстрованого в
реєстрі за №1655.
На
підставі цього заповіту 31.05.2006 року
державним нотаріусом Другої
херсонської державної нотаріальної
контори Карповою Н.М. спадкоємцю ОСОБА_6
були видані свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на спадкове
майно, яке складається із
однокімнатної квартири НОМЕР_2
загальною площею 76,5 кв.м., житловою 14,2
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та
двокімнатної квартири НОМЕР_1
загальною площею 97,5 кв.м., житловою 36,0
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Статтею 1257 ЦК визначено підстави
нікчемності заповіту та визнання його
недійсним, відповідно до ч.1 якої
підставами нікчемності заповіту, тобто
недійсності відповідно до закону, є
складання заповіту особою, яка не мала
на це права, або складання з порушенням
вимог щодо форми та посвідчення
заповіту. На підставі ст.215 ЦК визнання
такого заповіту недійсним судом не
вимагається, а у разі наявності
відповідного спору вимога про
встановлення нікчемності заповіту
підлягає розгляду судом.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Судом першої інстанції не встановлено
підстав для визнання заповіту
складеного ОСОБА_7 21.08.2000 року недійсним
та підстав нікчемності зазначеного
заповіту, а тому висновок суду щодо
його недійсності не відповідає
обставинам справи та не ґрунтується на
законі.

Оскільки свідоцтва про право на
спадщину видані ОСОБА_6 на підставі
заповіту, який відповідає вимогам щодо
форми та посвідчення заповіту та
підстави для визнання якого недійсним
відсутні, то відповідно, що немає
підстав і для визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину виданих
на підставі цього заповіту.

Суд також не звернув уваги на той факт,
що позивачем не була прийнята спадщина
та що він не вимагав надання йому судом
додаткового строку для прийняття
спадщини за ч.3 ст.1272 ЦК України.

З доказів доданих до апеляційної
скарги ПАТ «Фідобанк», створеного
внаслідок зміни найменування ПАТ «СЕБ
БАНК» та який є правонаступником АБ
«Факторіал-Банк» вбачається, що
квартира НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1 23.08.2008 року та 22.10.2008 року були
передані ОСОБА_6 в іпотеку АК
«Факторіал-Банк» на забезпечення
виконання кредитних договорів,
укладеного 23.09.2008 року на суму 92750
доларів США та 22.10.2008 року на суму 73140
доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 24.09.2010 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 19.04.2013 року, із
ОСОБА_6 стягнуто на користь ПАТ «СЕБ
Банк» (назву якого змінено на ПАТ
«Фідобанк») за кредитними договорами
1329679,42 грн., а тому ухваленим у справі
рішенням порушено права апелянта на
одержання задоволення за рахунок
іпотечного майна.

Отже рішення судом першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
його не можна вважати законним та
обґрунтованим, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в задовонні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК
України, ст.ст. 1233,1247,1252,1257,1301 ЦК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 05 квітня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: