Справа № 639/211/13-ц
№2/639/516/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 , КП "Жилкомсервіс" про
визначення порядку користування
квартирою, надання у володіння та
користування кімнати, зобов'язання
вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП
«Жилкомсервіс» про визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зміну договору найму житлового
приміщення.

27 січня 2014 року та 25 лютого 2014
року позивач уточнив свої позовні
вимоги та просив визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 , таким
чином щоб у його користування та
розпорядження надійшла кімната
площею 14,8 кв. м. з балконом згідно
технічного паспорту літер 8, а
відповідачам кімнати згідно висновку
експертизи; надати йому у володіння і
користування ізольовану кімнату
житловою площею 14,8 кв. м., а
відповідачам інші дві кімнати в
АДРЕСА_1, стягнути з відповідачів
судові витрати, зобов'язати КП
«Жилкомсервіс» укласти з ним окремий
договір найму житловим приміщенням та
відкрити на його ім'я окремий
особистий рахунок на кімнату 14,8 кв. м..

У обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
співвласниками квартири, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, що є
спільною частковою власністю , згідно
свідоцтва про право на житло є :він,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках..
Квартира трикімнатна має загальну
площу 63, 2 кв. м., житлову 44,2 кв.м.,
складається з наступних окремих жилих
кімнат: 9-а кімната - зала з балконом,
площею 16,3 кв. м., 7-ма кімната - спальня ,
площею 13, 1 кв. м. без балкону, 8-ма
кімната - спальня з балконом , площею 14,8
кв. м.. Підсобні приміщення - кухня,
ванна, санвузол , коридор, дві складові
кімнати перебувають в загальному
користуванні, всього площею 19, кв. м.. На
даний час відповідачі займають
кімнати №8 та №9 у квартири , а він
вимушений проживати у кімнаті під
номером 7 без балкону, та не має
можливості сушити білизну та дихати
повітрям. Шлюб між ним та
відповідачкою ОСОБА_2 розірвано 11
травня 2011 року , спільного господарства
вони не ведуть, але продовжують
проживати у спільній квартирі , тому ,
що відповідачі не бажають сплатити
йому гроші за його частку, а іншого
житла у нього не має. Відповідачі
постійно чинять перешкоди у його
проживанні , у зв'язку з небажанням
жити разом з ним в одній квартирі та
демонструють явну неповагу та
неможливість проживання разом з ними.
Спільне проживання супроводжується
постійними докорами з боку колишньої
дружини, провокуванням на сварку та
породжує суперечки між ними в побуті.
Такі життєві обставини унеможливлюють
спокійно проживати , враховуючи його
стан здоров'я та вік. Порядок
користування квартирою був
визначений у 2010 році без його згоди та
без врахування його інтересів, так як у
нього не було вибору, він не може
нормально користуватися квартирою,
так як у нього неприязні відносини з
зятем , тому він не користується
балконом, який мається у великій
кімнаті та не має можливості нормально
прати та сушити свої речі, то того ж в
маленькій кімнаті площа менш ніж
приходиться йому як співвласнику
квартири. А його колишня дружна ОСОБА_2
підтримує добрі відносини з донькою,
зятем та онукою, мешкають однією
родиною, та можуть використовувати
сумісно балкон, ому він вважає, що йому
можливо виділити кімнату №8 площею 14,8
кв. м. з маленьким балконом, так як він є
хворою людиною похилого віку, та йому
необхідно повітря, то того ж на кожного
члена згідно висновку експертизи
приходиться по 14,73 кв.м. Він
запропонував відповідачам
добровільно визначити порядок
користування спірною квартирою, однак
вони відмовляються. Вважає їх відмову
безпідставною. Він має право на 1/3
частину спірної квартири і виходячи з
цього пропонує надати йому у володіння
і користування ізольовану кімнату
житловою площею 14,8 кв. м., а
відповідачам інші дві кімнати.

У судовому засіданні позивача та його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі та надали пояснення
відповідні вищенаведеному.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася , надала заяву з проханням
розглядати справу за її відсутністю,
проти задоволення позову заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала
проти того варіанту визначення порядку
користування спірною квартирою, який
запропонував позивач, посилаючись на
те , що позивач справі її колишній
чоловік, шлюб з яким розірвано у травні
2011 року. Однак однією сім'єю з
позивачем вони не мешкають з 2008 року. З
цього року між ним, нею та дочкою
ОСОБА_3 склався порядок користування
квартирою зі згоди всіх власників, у
тому числі і позивача. Позивач у справі
сам побажав зайняти кімнату 13,1 кв. м.,
яка до 2008 року займала дочка. З дочкою
та онукою у неї дійсно нормальні
взаємовідносини, однак вона мешкає та
веде господарство сама, дочка ОСОБА_3
мешкає з дочкою та чоловіком окремо, та
ведуть господарство самостійно. Вона
заперечує, щоб при вирішенні питання
про визначення порядку користування
квартирою, частки у праві власності її
та ОСОБА_3 були об'єднані. Вважає, що
порядок користування спірною
квартирою повинен залишитися , такий ,
який склався з 2008 року.

Відповідач - КП «Жилкомсервіс» у
судове засідання не з'явився, йому
належним чином повідомлено про час та
місце розгляду справи.

Суд, вислухав пояснення позивача, його
представника , відповідачки,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають часткового
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та
підтверджуються документально 6
вересня 1999 року Центром /відділом/
приватизації державного житлового
фонду Управління комунального майна
та приватизації Головного управління
економіки та комунального майна
виконавчого комітету Харківської
міської ради за реєстраційний №6-99-190126
було посвідчено , що гр.. ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 дійсно мають право спільної
сумісної власності квартиру , яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /а.с.9/.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі,
який розірвано 11 травня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України,
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

У зв'язку з розірванням шлюбу між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 та
утворенням дочкою своєї сім'ї, сторони
у справі не заперечують, що кожному з
них на підставі вищевказаного
свідоцтва належить на праві власності
по 1/3 частини спірної квартири, а тому
суд вважає, що вищевказана квартира
належить співвласникам на праві
спільної часткової власності /за
домовленістю сторін/.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном , що є їхньою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі , яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном ,
відповідної матеріальної компенсації.

На теперішній час з 2010 року , як пояснив
позивач та з 2008 року, як пояснила
відповідачка ОСОБА_2, між
співвласниками склався фактичний
порядок користування вищевказаною
квартирою, а саме : позивач займає
кімнату 13, 1 кв.м, відповідачка ОСОБА_2 -
кімнату 14,8 кв. м., відповідачка ОСОБА_3 з
дочкою та чоловіком кімнату 16, 3 кв. м..

Як вбачається з висновку судової
будівельно- технічної експертизи
№7669/11261 від 29 листопада 2013 року , згідно
даними поверхового плану та
експлікації приміщень на квартиру
АДРЕСА_1 квартира трьохкімнатна
розташована на 7 поверсі 9 поверхового
житлового будинку складається із
приміщень: коридор « 1» площею 8,7 кв. м.,
вбиральня « 2», площею 1,0 кв м., ванна «
3», площею 1,9 кв. м., кухня « 4», площею 6,7
кв, м., комора « 5», площею 0,2 кв. м.,
комора « 6», площею 0,5 кв. м., житлова « 7»,
площею 13, 1 кв. м., житлова « 8», площею 14,8
кв. м., житлова « 9», площею 16,3 кв. м.,
балкон, площею 0,81 кв. м., балкон , площею
0,69 кв. м..

Загальна площа квартири складає 64,7 кв
м., житлова площа квартири складає 44,2
кв.м..

На 1/3 частину квартири припадає
приміщень площею 21,57 кв.м., в тому числі
по житловій площі 14,73 кв.м..

Враховуючи об'ємно-планувальне
рішення квартири,її розмірі , ідеальні
частки співвласників, провести
розподіл квартири АДРЕСА_1 не
надається можливим.

На розгляд суду пропонується один
варіант порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 :

1-му співвласнику на 1/3 частину
пропонується виділити у
індивідуальне користування
житлову кімнату " 9" , площею 16,3 кв. м.,
балкон, площею 0,81 кв. м. .

ІІ співвласнику на 1/3 частину
пропонується виділити у
індивідуальне користування житлову
кімнату " 7" , площею 13,1 кв. м ..

ІІІ співвласнику на 1/3 частину
пропонується виділити у індивідуальне
користування житлову кімнату " 8" ,
площею 14,8 кв. м., балкон , площею 0,69 кв. м..

Виділити у спільне користування
співвласників 1,ІІ,ІІІ коридор " 1",
площею 8,7 кв. м., вбиральню " 2", площею 1,0
кв. м., ванну " 3", площею1,9 кв. м., кухню " 4",
площею 6,7 кв. м. , комору №5", площею 0,2 кв.
м., комору " 6", площею 0,5 кв. м..

Як зазначалось вище на протязі
багатьох років між співвласниками
склався фактичний порядок
користування спірною квартирою.

У судовому засіданні позивач пояснив,
що він добровільно зайняв кімнату ,
площею 13,1 кв. м. та мешкає в ній з 2009-2010
року, точніше пригадати рік не міг.

Позивач , посилаючись на те, що він є
хворою людиною, яка постійно потребує
свіжого повітря, а також на те, що
відповідачки мешкають однією сім'єю та
можуть сумісно користуватися одним
балконом , просить виділити йому у
користування кімнату 14,8 кв. м. з
балконом , площею 0,69 кв. м..

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з медичних довідок
різних медичних установ, які надані
позивачем, останній дійсно страждає на
ряд хронічних захворювань, у тому числі
на хронічний не обструктивний бронхіт,
фаза ремісії, однак рекомендацій
потреби у постійному свіжому повітрі ,
такі медичні довідки , не містять. Крім
того , як пояснив позивач , він не має
намір мешкати у спірній квартирі та
буде вирішувати питання її продажу,
неодноразово пропонував відповідачам
купити у нього його частку у праві
сумісної власності, однак вони
відмовляються. .

Відповідно до вимог чинного
законодавства, об'єднання часток у
власності , допускається лише за згодою
співвласників.

Відповідачі згоди на об'єднання своїх
часток та виділення їм у сумісне
користування житлових приміщень, не
давали.

У судовому засіданні відповідачка
пояснила, що вона з дочкою та її сім'єю ,
мешкають окремими сім'ями та займають
кожен свої кімнати. Якщо онука
приходить до її кімнати, то це не
значить, що вона мешкає однією сім'єю з
співвласником ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі , не
підлягають доказуванню.

Так, у судовому засіданні сторони
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали, що протягом
багатьох років ОСОБА_1 мешкає в кімнаті
13,1 кв. м., ОСОБА_2 в кімнаті 14,8 кв. м.,
ОСОБА_3 в кімнаті 16,3 кв. м..

Аналізуючи вищенаведене , суд дійшов до
висновку, що, у зв'язку з тими
відносинами, які склалися між
сторонами у справі , визначення порядку
користування спірною квартирою , вкрай
необхідно. На думку суду , визначити
порядок користування спірною
квартирою між співвласниками
необхідно таким чином, який визнали
вони самі, та який влаштовував їх
протягом більш трьох років, а саме
виділити їм у користування ті кімнати,
якими вони користуються на теперішній
час та користувалися зі згодою з 2009-2010
року .

На думку суду вищевказаний варіант
визначення порядку користування
спірною квартирою, не зачіпає інтереси
та права співвласників, не позбавляє
кожного з них права володіти та
розпоряджатися своєю власністю на свій
розсуд.

Що стосується позовних вимог позивача
про зобов'язання КП «Жилкомсервіс»
укласти з ним окремий договір найму
житлового приміщення та відкриття на
його ім'я окремого особистого рахунку
на кімнату площею 14,8 кв. м. , то такі не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

У розумінні ст. 104 ЖК України , право
члена сім'ї наймача вимагати укладення
з ним окремого договору найму на
окреме приміщення , передбачено у
будинках державного і громадського
житлового фонду та не передбачено для
квартир , які належать громадянам на
праві власності . У цьому випадку
власник має право на вирішення питання
про встановлення порядку користування
приватною власністю між
співвласниками або виділ у натурі
частки із майна, що регулюється
Цивільним Кодексом України..

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Кодексу ,
позивач у справі , який має у власності
1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ,
користується нею для особистого
мешкання.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
судові витрати стягнути з відповідачів
на користь позивача.

Керуючись ст. 3,4, 8,10,15,60,66,209,212-215,218,294 ЦПК
України , ст. 357,358 ЦК України, 104,150 ЖК
України , суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №7669/11261 від 29 листопада 2013
року .

Виділити у індивідуальне
користування співвласнику ОСОБА_1
житлову кімнату " 7" , площею 13,1 кв. м..

Виділити у індивідуальне користування
співвласнику ОСОБА_3 житлову кімнату "
9" , площею 16,3 кв. м., балкон , площею 0,81 кв.
м..

Виділити у індивідуальне користування
співвласнику ОСОБА_2 житлову кімнату "
8" , площею 14,8 кв. м., балкон , площею 0,69 кв.
м..

Виділити у спільне користування
співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
коридор " 1", площею 8,7 кв. м., вбиральню "
2", площею 1,0 кв. м., ванну " 3", площею1,9 кв.
м., кухню " 4", площею 6,7 кв. м. , комору №5",
площею 0,2 кв. м., комору " 6", площею 0,5 кв.
м..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 58 грн. 80
коп. з кожної та судові витрати,
пов'язані з проведенням судової
експертизи у розмірі 200 грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова