Справа № 465/9910/13
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/697/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи: 06
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Богонюка
М.Я.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Франківського районного суду м.
Львова від 08 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 15 серпня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 19 грудня 2005 року, задоволено позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_4. Зобов'язано ОСОБА_3 не
чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні
верандою (ганком) будинку АДРЕСА_1 що
позначена на плані «1-1», знести
самовільно споруджене приміщення
туалету та ванної кімнати, привести
веранду (ганок) у попередній стан.
Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_3 у користуванні туалетом на
горищі, горищем та балконом під літерою
«Б» (а.с. 45, 80).

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з заявою про надання роз'яснення
та встановлення порядку виконання
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 15 серпня 2005 року.

Покликається на те, що у згаданому
рішенні «не зазначено порядок його
виконання», а відтак просить роз'яснити
їй це рішення та встановити порядок
його виконання (а.с. 167).

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні її заяви про
надання роз'яснення та встановлення
порядку виконання рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 15 серпня 2005 року і згадана заявниця
цю ухвалу оскаржила в апеляційному
порядку.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу
скасувати «та постановити нову ухвалу
про роз'яснення рішення Франківського
районного суду м. Львова від 15 серпня 2005
року та встановлення порядку його
виконання», покликаючись на те, що
оскаржувана ухвала «не відповідає
вимогам закону та обставинам справи».

Порушенням процесуального права
вважає те, що «суд не зрозумів того, що у
випадку знесення (нею) приміщення
туалету до моменту усунення перешкод
зі сторони ОСОБА_4 … у користуванні
туалетом на горищі (вона) та члени (її)
сім'ї будуть позбавлені можливості
справляти свої природні фізіологічні
потреби» (а.с. 183-184).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
поданої нею апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України
встановлено, що в апеляційній скарзі
мають бути зазначені в чому полягає
незаконність і (або) необгрунтованість
(зокрема) ухвали (неповнота
встановлення обставин, які мають
значення для справи, та (або)
неправильність установлення обставин,
які мають значення для справи,
внаслідок необгрунтованої відмови у
прийнятті доказів, неправильного їх
дослідження чи оцінки, неподання
доказів з поважних причин та (або)
неправильне визначення відповідно до
встановлених судом обставин
правовідносин); нові обставини, що
підлягають встановленню, докази,
підлягають дослідженню чи оцінці,
обгрунтування поважності причин
неподання доказів до суду першої
інстанції, заперечення проти доказів,
використаних судом першої інстанції.

В той же час, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 нічого з вище наведеного не
містять.

Про надуманість доводів заяви ОСОБА_3
про надання роз'яснення та
встановлення порядку виконання
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 15 серпня 2005 року свідчить
також те, що з цією заявою вона
звернулася до суду через більш, як 8
(вісім) років після ухвалення судом
рішення, яке вона просить роз'яснити.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, дане рішення оскаржувалося нею
в апеляційному порядку (а.с. 55, 56, 80);
23.02.2006 року ОСОБА_3 подавалася до суду
заява про відстрочку виконання цього
рішення суду (а.с. 88, 93); 07.08.2009 року
ОСОБА_3 подавалася до суду скарга на
постанову ВДВС про накладення на неї
штрафу за невиконання цього рішення
суду, розгляд якої завершився лише
04.07.2011 року (а.с. 111, 119, 151), а в січні 2011
року нею подавалася скарга на
постанову ВДВС про закінчення
виконавчого провадження у даній
справі, яка була задоволена ухвалою
суду від 25.03.2011 року (а.с. 156, 161-162).

Як вбачається з вище наведеного,
протягом тривалого часу у ОСОБА_3 не
виникало жодних питань, які б свідчили
про нерозуміння нею суті рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 15 серпня 2005 року, а відтак доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 колегія
суддів вважає надуманими та такими, що
спрямовані на умисне невиконання
рішення суду.

Оскаржувана ухвала постановлена з
додержанням вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
скасування відсутні і апеляційну
скаргу на неї, яка не спростовує
висновків оскаржуваної ухвали, слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1
п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити та залишити ухвалу
Франківського районного суду м. Львова
від 08 листопада 2013 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: