У х в а л а

20 січня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Карпенко С.О., Парінової І.К.,
Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа - Національний банк України
в особі Управління Національного банку
України у Волинській області, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Західінкомбанк» (далі - ПАТ
«Західінкомбанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 19 лютого 2013
року, відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 15 квітня 2013 року,
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 19 лютого 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Західінкомбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 19 липня 2002 року в сумі 16 075 016 грн 37
коп. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилено. Рішення апеляційного суду
Волинської області від 15 квітня 2013
року, залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводять
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 червня 2013 року
у справі про стягнення заборгованості;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 березня 2013
року у справі про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 березня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч.1
статті 355 ЦПК, може бути подана за
сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Оскільки зі змісту заяви та доданих до
неї ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, на які заявник
посилається на підтвердження
неоднакового застосування норм
матеріального права, вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
ч. 4 ст. 559 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
справу слід допустити до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 356, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа - Національний банк України
в особі Управління Національного банку
України у Волинській області про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

С.П. Штелик

Судді:
С.О. Карпенко

І.К. Парінова

В.О. Савченко

О.В. Ступак