Справа № 464/8165/13
Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/685/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.,

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Дідуся О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
- Хамуляка Ореста Богдановича на заочне
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 10 жовтня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного
товариства "Племінний завод
Закарпатський" про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Сихівського
районного суду м.Львова від 10 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ТзОВ
«Кредитні ініціативи» - Хамуляк О.Б.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне дослідження
доказів у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Зазначає, що відповідно до договору
відступлення прав вимоги від 17.12.2012
року, укладеного між ТзОВ «Кредитні
ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк»,
відбулося відступлення права грошової
вимоги за кредитним договором 169/7-07 від
17.09.2007 року, укладеного між
відповідачем та ПАТ «Промінвестбанк»
на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи,
однак судом не взято це до уваги.
Вважає, що судом помилково зроблено
висновок, що позивачем необґрунтовано
та не підтверджено право вимоги до
відповідачів в сумі 112640,00 грн. за
кредитним договором, оскільки до
позовної заяви додано довідку
розрахунку заборгованості за
кредитним договором, в якій зазначено
усю заборгованість відповідачів, у т.ч.
за тілом кредиту, по відсотках та пені.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, що
стверджується наявними у справі
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення. Заяв
про відкладення розгляду справи не
поступило, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59,
60 ЦПК України кожна особа має право в
порядку встановленому цим Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Розгляд
цивільних справ здійснюється не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому кожна із сторін самостійно, на
власний розсуд розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору й
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Захист прав у порядку цивільного
судочинства - це передбачені законом
способи охорони цивільних, житлових,
земельних, сімейних чи трудових прав у
разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
передбачений ст. 16 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом і матеріалами справи
установлено, що 17 вересні 2007 року між
Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком,
правонаступник ПАТ «АКПІБ» (далі Банк)
і ОСОБА_3 укладено кредитний договір на
поточні потреби № 169/7-07 за умовами
якого останній отримав кредит у сумі
112640,00 грн. зі сплатою 15% річних за
користування кредитом з кінцевим
строком повернення 16 вересня 2010 року.

17 вересня 2007 року між банком,
позичальником ОСОБА_3 і Відкритим
акціонерним товариством «Племінний
завод Закарпатський» укладено договір
поруки № 411/12-07 за умовами якого останнє
зобов'язалося відповідати за виконання
позичальником зобов'язань за вказаним
Кредитним договором, як солідарний
боржник.

17 грудня 2012 року між Банком і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі Товариство) укладено
договір відступлення прав вимоги,
відповідно до якого останнє
зобов'язалося передати грошові кошти в
розпорядження Банку, який
зобов'язувався відступити Товариству
свої права грошових вимог до боржників
за кредитними договорами згідно
переліку Додатку № 1 до договору
відступлення, в т.ч. і за зазначеним
кредитним договором № 169/7-07 від 17
вересня 2007 року.

Позивач вказував, що грошові кошти
передав у розпорядження Банку, а
боржник не виконав зобов'язання по
сплаті кредиту, тому має право на
задоволення вимоги і за рахунок
поручителя.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач ТзОВ «Кредитні ініціативи» є
фінансовою установою, послуги з
факторингу фінансової установи мають
надаватися відповідно до наявних
ліцензій, однак ліцензії на здійснення
послуг з факторингу позивачем не
надано, факт виконання умов договору
факторингу, купівлі права грошової
вимоги, сплати ціни продажу, належного
підписання та оформлення Реєстру
позичальників ним не доведено. Доказів
і підстав на підтвердження права
вимоги до відповідачів не подано.

З висновками суду першої інстанції
слід погодитися.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право вимоги
до третьої особи (боржника).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що
сторонами у договорі факторингу є
фактор і клієнт. Клієнтом у договорі
факторингу може бути фізична або
юридична особа, яка є суб'єктом
підприємницької діяльності. Фактором
може бути банк або інша фінансова
установа, яка відповідно до закону має
право здійснювати факторингові
операції.

Згідно із свідоцтвом серії ФК № 214 від
22.09.2008 р., виданим Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг,
ТзОВ «Кредитні ініціативи» є
фінансовою установою.

Відповідно до ст.ст. 4,5 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
фінансові установи надають фінансові
послуги, якими, зокрема, є факторинг.
Послуги з факторингу фінансові
установи мають право надавати з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України та цього Закону.

Законом України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» передбачено, що відповідно
до спеціальних законів ліцензуванню
підлягають, зокрема, такий вид
господарської діяльності як із надання
фінансових послуг.

Так, статтею 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
визначено обов'язковість ліцензування
з надання фінансових послуг, тобто
ліцензуванню підлягає діяльність з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб.

Фінансовими активами є кошти, цінні
папери, боргові зобов'язання та право
вимоги боргу, що не віднесені до цінних
паперів (ст.1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з п.п. 4.1,4.2 договору відступлення
прав вимоги передбачено, що
відступлення прав вимоги первісним
кредитором новому кредитору, набуття
новим кредитором прав вимоги та заміни
кредитора за правами вимоги на нового
кредитора набувають чинності у день
укладення договору, за умови належного
оформлення сторонами (підписання та
скріплення відбитком печаток сторін)
реєстру позичальників. При цьому права
вимоги, що виникають у майбутньому
набуваються з новим кредитором з
моменту їх виникнення, але в будь-якому
разі після підписання сторонами
реєстру позичальників. Сторони
підписують реєстр позичальників за
умови зарахування на банківський
рахунок первісного кредитора оплати
новим кредитором ціни продажу
відповідно до умов розділу 3 цього
Договору.

Ураховуючи наведене, районний суд
підставно відмовив у задоволенні
позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини у справі, подані
сторонами докази, рішення відповідає
вимогам закону і зібраним по справі
доказам та вимогам ст.ст. 212, 213, 214 ЦПК
України.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін..

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
- Хамуляка Ореста Богдановича
відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.