Справа № 565/1547/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Ломазі С.О.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

В суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_3 про поділ майна спільної
сумісної власності сторін. Судом в
частині позовних вимог щодо поділу
нерухомого майна - гаражного боксу,
відмовлено у відкритті провадження
через непідсудність Кузнецовському
міському суду Рівненської області.

Позовні вимоги обгрунтовуються
тим, що з 27.08.1995р. сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
відповідно до рішення Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
20.06.2011р. Згоди про добровільний поділ
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, між сторонами не досягнуто.
ОСОБА_1 просить поділити спільнонажите
майно, виділивши у його власність:
диван - вартістю 6300грн., холодильник
марки «Мінськ» - 2000грн., стіл кухонний -
1500грн., телевізор марки «LG»- 2000грн.,
кімнатні меблі - 3000грн., електроплиту
марки «Ардо» - 3000грн., журнальний стіл -
1000грн. У власність ОСОБА_3 позивач
пропонує виділити: шафу-купе - вартістю
6500грн., холодильник марки «Самсунг» -
4000грн., кухонні меблі - 3000грн., телевізор
марки «SVS» - 1500грн., ліжко - 2000грн., меблі
в прихожу кімнату - 2000грн.

ОСОБА_3 заклала в суд зустрічний
позов до ОСОБА_1, в якому просить
поділити між сторонами автомобіль
марки «Dacia-Logan» вартістю 56000грн.,
виділивши даний автомобіль у власність
ОСОБА_1 та присудити для неї
компенсацію взамін належної ? частки у
праві власності на автомобіль,
стягнувши із ОСОБА_1 28000грн. 22.01.2014р. від
ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення
розміру позовних вимог, в якій просить
про стягнення у її користь із ОСОБА_1
30658, 44 грн. компенсації вартості ? частки
у праві власності на автомобіль.

Зустрічний позов обґрунтовується
тим, що в період шлюбу в жовтні 2008р.
ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 спільно
придбали автомобіль марки «Dacia-Logan»,
2008р.в. Після розірвання шлюбу сторони
не можуть досягнути згоди щодо
розподілу між ними вказаного
автомобіля, який належить сторонам на
праві спільної сумісної власності.
Сторони проживають окремо. Спірний
автомобіль залишився у володінні та
користуванні ОСОБА_1 і він постійно ним
користується. ОСОБА_3 автомобілем
керувати не вміє і не має посвідчення
водія. Тому й заявлено такий зустрічний
позов.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав повністю.
Зазначав про невизнання зустрічних
позовних вимог, хоча висловлювався про
те, що не проти залишення спільного
автомобіля йому та стягнення в користь
ОСОБА_3 половини вартості автомобіля. В
своїх поясненнях підтримував
обставини, викладені у позовній заяві.
Пояснив, що все майно, вказане у позові
було придбане разом із відповідачем у
період шлюбу. Автомобіль марки "Dacia-Logan"
2008 року випуску держномер НОМЕР_1 теж
був придбаний у період шлюбу із ОСОБА_3

Відповідач позовні вимоги ОСОБА_1
визнала частково. Свій зустрічний
позов підтримала повністю. З письмових
заперечень та пояснень ОСОБА_3 видно, що
вона визнає придбання у шлюбі із
позивачем стола кухонного (вартість
300грн.), телевізора «LG» (вартість 1000грн.),
електричної плити «Ардо» (вартість 1300
грн.). Шафа-купе і кухонні меблі
придбані відповідачем після
розірвання шлюбу, а решта майна,
вказаного в позовній заяві - набуте
було ОСОБА_3 до укладення шлюбу із
позивачем. Також просила присудити для
неї компенсацію вартості ? частки у
праві власності на спільний
автомобіль, не наполягаючи на
попередньому внесенні суми такої
компенсації на депозитний рахунок
суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши інші докази у
справі, приходить до висновку про
задоволення частково позову про поділ
спільнонажитого подружжям майна та
повне задоволення зустрічного позову.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
27.08.1995р. до 20.06.2011р. Сторони не оспорюють
набуття спільно у період шлюбу:
телевізора марки «LG» (вартістю 1000грн.),
стола кухонного, легкового автомобіля
марки "Dacia-Logan" 2008 року випуску держномер
НОМЕР_1 та електроплити марки «Ардо».
Вартість вказаного телевізора
погоджена. При вирішенні питання
вартості стола кухонного, електроплити
суд виходить із того, що позивачем
зазначається більша вартість цих
речей, ніж визнається відповідачем.
Тому, при ненаданні суду позивачем
доказів зазначеної ним вартості речей,
суд вирішує спір, виходячи із вартості,
на яку погоджується сторона
відповідача, тобто, яку не оспорює (стіл
кухонний - 300 грн., електроплита «Ардо» -
1300 грн.). Вартість спірного автомобіля
доводиться не спростованим у суді
висновком експерта №13-е від 23.12.2013р. і
становить 61316, 88 грн.

Крім того, суд також визнає
доведеним придбання сторонами у період
шлюбу телевізора марки «SVS» (вартістю
1000грн.) та кімнатних меблів (стінки) -
вартістю 3000грн. Такий висновок суду
ґрунтується на показаннях свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтверджували
придбання цих речей сторонами під час
шлюбу, та з урахуванням того, що
показання цих свідків щодо таких речей
підтверджені показаннями свідків з
боку відповідача. Зокрема, показаннями
свідка ОСОБА_8 засвідчено, що малого
телевізора (марки «SVS») у відповідача
до шлюбу не було. Цей же свідок
підтвердила наявність у квартирі
сторін меблевої стінки, яку бачила
приблизно місяць назад і свідок не
довела придбання цих меблів ОСОБА_3 до
шлюбу. Тому, заперечення відповідача
проти позову в цій частині не
підтверджені доказами.

Щодо шафи-купе та кухонних меблів,
до суду відповідачем надані письмові
докази, що свідчать про їх придбання
ОСОБА_3 після припинення шлюбу сторін
(копії товарного чеку від 11.12.2011р. та
кредитного договору від 23.08.2012р.) і ці
обставини підтвердили свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_8

Відносно інших речей: дивана,
холодильника марки «Мінськ»,
журнального стола, холодильника марки
«Самсунг», ліжка, меблів у прихожу
кімнату позивачем не подано до суду
достатніх доказів та не доведено
безсумнівно набуття такого майна
подружжям ОСОБА_3 в період шлюбу.
Показання свідків з боку позивача -
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в цій частині
заперечуються показаннями свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_8 Тому, докази позивача у
виді показань свідків (які є його
родичем та своячкою і можуть бути
заінтересованими у результатах
вирішення спору), щодо набуття цих
речей під час шлюбу не є переконливими,
оскільки не підтверджуються іншими
доказами та спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8
Показання свідка ОСОБА_5 про те, що
років три-чотири назад він доставляв
холодильник марки «Самсунг», належний
сторонам, у ремонт та забирав з ремонту,
не змінюють висновку суду про
неможливість поділу цієї речі. У цьому
випадку суд керується тим, що нормами
сімейного законодавства (ст.71 ч.1, 2 СК)
передбачено поділ майна між подружжям
в натурі, неподільна річ присуджується
одному з подружжя. Позивач не зміг
довести у суді доказами, що холодильник
марки «Самсунг» є в сторін на час
вирішення спору.

У суду є підстави для
застосування при вирішенні спору
відповідних положень КпШС України та
СК України щодо права спільної
сумісної власності подружжя, так як
щодо окремих речей таке право виникало
у момент дії різних кодексів, що
регулюють спірні відносини.

За ст.22 КпШС України майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю.

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності. Ст.70
СК встановлено, що у разі поділу майна,
що є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними.

Отже, відповідно до
проаналізованих доказів та обставин,
суд вбачає підстави для поділу в рівних
частках майна, щодо якого в суді
доведеного його набуття сторонами в
період шлюбу.

У задоволенні позову про поділ
решти майна, яке суд визнав таким, що
немає підстав віднести до спільної
сумісної власності сторін та існування
якого на час вирішення справи не
доведено, необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про
присудження конкретного майна
сторонам, суд враховує частково
бажання сторін. Суд зважає, що
відповідач в теперішній час проживає у
квартирі, де встановлене спірне майно,
а також, що позивач користується
спірним автомобілем і має бажання
залишити його у себе.

Тому суд, виходячи із засад рівності
часток подружжя в спільному майні,
вбачає підстави для присудження ОСОБА_1
майна на загальну суму 62616, 88грн., а
ОСОБА_3 - на суму 5300грн. Одночасно слід
стягнути із ОСОБА_1 різницю у вартості
часток в сумі 28658, 44грн. ((62616, 88 - 5300) : 2
=28658, 44).

Судові витрати сторін суд теж
розподіляє, пропорційно до задоволених
вимог кожного з них. Судові витрати
(необхідні та підтверджені
документально) ОСОБА_3 склали 1006, 58 грн.
(700 грн. + 306, 58 грн.). Суд не включає до
таких витрат оплату семи гривень за
банківські послуги з перерахування
коштів за проведення експертизи та
зайво внесений судовий збір.

Судові витрати ОСОБА_1 (необхідні і
документально підтверджені, за мінусом
оплати частини судового збору за
присудження нерухомого майна, спір
щодо якого не вирішувався) склали 377, 98
грн. (804, 70грн. - 426, 72грн.).

Позов ОСОБА_3 задоволений повністю, а
позов ОСОБА_1 задоволено на 6, 9%.

Отже, в користь ОСОБА_1 належить 26 грн.
судових витрат, а відповідачу - 1006, 58грн.
судових витрат. У підсумку, із ОСОБА_1
необхідно стягнути 980, 58 грн. судових
витрат (1006, 58 грн. - 26 грн.).

Керуючись ст.ст.1, 8, 10, 11, 60, 88, 209-212, 215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
задовольнити частково, а зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Поділити майно належне на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, виділивши у власність ОСОБА_1:
телевізор марки «LG» (вартістю 1000грн.),
стіл кухонний (вартістю 300 грн.),
легковий автомобіль марки "Dacia-Logan" 2008
року випуску реєстраційний номер
НОМЕР_1 (вартістю 61316, 88грн.), а всього
майна на загальну суму 62616, 88 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3
електроплиту марки «Ардо» (вартістю
1300грн.), телевізор «SVS» (вартістю 1000грн.),
кімнатні меблі (стінка) - вартістю
3000грн., а всього майна на загальну суму
5300 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 28658
(двадцять вісім тисяч шістсот п'ятдесят
вісім) гривень 44 копійки компенсації
різниці у вартості присудженого майна,
з урахуванням компенсації вартості ?
частки у праві власності на автомобіль
марки "Dacia-Logan" 2008 року випуску
реєстраційний номер НОМЕР_1, та 980
(дев'ятсот вісімдесят) гривень 58
(п'ятдесят вісім) копійок судових
витрат.

У решті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
відмовити, через недоведеність
позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Кузнецовський
міський суд Рівненської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :