________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 2-6467/11
Провадження № 2/520/394/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2014 року Київський районний суд
міста Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

за участю секретаря - Площинської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Комунальної
установи "Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей" про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом та уточнивши 18.02.2014 року
позовні вимоги просить відновити
пропущений строк для звернення до суду,
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у сумі 36398,40 грн. - щомісячних
недоплат пенсії за віком з 01.10.2008 року
по 01.02.2014 року; стягнути втрачений
позивачем внаслідок втрати
професійної працездатності заробіток
(дохід) у сумі 80547,60 грн.; стягнути
моральну шкоду в сумі 15000,00 грн., а також
стягнути 9623,85 грн. - суму невиплат
зарплат, доплат, надбавок, премій за
період з 18.01.2008 року по 15.09.2008 року без
урахування інфляції.

При цьому позивач посилається на те, що
він працював в КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей». При прийомі на роботу керівник
КУ «ЦСПРД» ОСОБА_3 не надав позивачу
інформацію щодо інфекційних,
паразитарних захворювань, наркоманії,
нервово-психічних розладів вихованців
КУ «ЦСПРД». З посадовою інструкцією
позивача було ознайомлено лише 08.08.2008
року, тобто через 8 місяців після
прийняття на роботу, та тоді ж він
дізнався, що законодавством
встановлені доплати, надбавки, премії
та оклад, які він не отримував,
внаслідок цього пенсія, яку він
отримує, була неправильно розрахована,
і все це становить матеріальні збитки,
у зв'язку з чим позивач змушений
звернутись до суду.

Ухвалою суду від 07.02.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи залучено
Одеську міську раду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав уточнені позовні вимоги та
просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги не визнав,
просить в їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 підтримав пояснення
відповідача.

Представник відповідача КУ «ЦСПРД» -
Куцова О.М. в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги не визнала,
підтримала надані письмові
заперечення, в задоволенні позову
просить відмовити.

Представник третьої особи Одеської
міської ради до судового засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
будь-яких заяв до суду не надійшло.

Вислухавши сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні та
не оспорювалось сторонами позивач
ОСОБА_2 працював в КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» інструктором з праці з 18.01.2008
року.

Відповідно до Наказу №58-К від 15.09.2008
року директора КУ «ЦСПРД» «Про
звільнення з роботи ОСОБА_2.» ОСОБА_2 -
інструктора з праці КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» за порушення п. 4.10. посадової
інструкції - погрози фізичною
розправою в адресу вихованця центру
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити з посади
за вчинення працівником, який виконує
виховні функції, аморального
проступку, не сумісного з продовженням
даної роботи п. 3 ст. 41 КЗпП України.
Підставою наказу про звільнення є:
доповідна чергового з режиму ОСОБА_6,
доповідна вихователя ОСОБА_7, звернення
дітей, витяг з протоколу зборів
трудового колективу №2 від 14.06.2008 року.
ОСОБА_2 був ознайомлений з наказом
15.09.2008 року та зазначив, що з наказом не
згоден. Погроз на адресу ОСОБА_5 не було
/а.с.96/.

Позивач, пред'явивши вимоги до
відповідачів, посилався на ст. 237 КЗпП
України, ст. ст. 99, 100 КАС України, ст. ст.
1167, 1168, 1195, 1197, 1202, 1206, 1208 ЦК України, як на
підставу його вимог. Однак суд вважає,
що вказані норми заявлені позивачем
помилково, оскільки у позивача з
відповідачем КУ «ЦСПРД» склались
правовідносини, які регулюються ст. ст.
23, 29, 97, 237-1 КЗпП України та Законом
України «Про оплату праці».

Обставини, на які посилається позивач,
щодо його звільнення, на підтвердження
яких ОСОБА_2 надавав копії лікарняних
листів, виклик на виставку в будинок
науки та техніки, тощо, судом не
беруться до уваги, так як позивач не
заявляв вимоги про правомірність та
законність його звільнення, а отже
вказані обставини не мають відношення
до предмету заявлених позовних вимог.

На підтвердження позовних вимог про
стягнення коштів ОСОБА_2 посилається на
власноручно зроблений розрахунок
невиплат зарплат, надбавок та премій,
однак суд не може прийняти вказаний
доказ до уваги, оскільки розрахунок
здійснений не спеціалістом, а тому є
неналежним доказом.

Судом досліджені надані позивачем
копії відповідей прокуратури м. Одеси
на звернення позивача /а.с.170,171/, з яких
вбачається, що за результатами
проведеної прокуратурою м. Одеси з
залученням Територіальної державної
інспекції праці в Одеській області
перевірки додержання законодавства
про працю та оплату праці в КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» винесено постанову про
адміністративне правопорушення
відносно директора центру ОСОБА_3, за
ознаками ч. 1 ст. 41 КЗпАП України. Крім
того, з відповіді прокуратури м. Одеси
від 04.08.2010 року №973ж10/1125 вих. вбачається,
що під час розгляду Малиновським
районним судом м. Одеси цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей», третя особа - ОСОБА_3, про
скасування наказу №58-к від 15.09.2008 року
про звільнення з роботи, відновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, та
компенсації за нанесену моральну шкоду
була проведена судово-економічна
експертиза, згідно з висновком якої
ОСОБА_2 не були нараховані деякі
надбавки та премії. Однак інших
доказів, в тому числі і висновок
вказаної експертизи, на підтвердження
зазначених вимог суду не надано.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 11.12.2013 року позовну заяву
ОСОБА_2 до КУ «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей», третя особа - ОСОБА_3, про
скасування наказу №58-к від 15.09.2008 року
про звільнення з роботи, відновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, та
компенсації за нанесену моральну шкоду
залишено без розгляду /а.с.127/.
Доводи позивача ОСОБА_2 стосовно
необхідності зупинення провадження у
даній справі до розгляду апеляційної
скарги на ухвалу Малиновського
районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року
суд вважає необґрунтованими та такими,
що спрямовані на затягування розгляду
справи.

Представник відповідача КУ «ЦСПРД» в
судовому засіданні пояснила, що
встановлені під час перевірки
недоплати заробітної плати ОСОБА_2 в
подальшому були виплачені. Однак в ході
судового розгляду справи ані на
підтвердження, ані на спростування
вказаних пояснень сторонами належних
доказів не надано.

В уточнених позовних вимогах позивач
ОСОБА_2 посилається на те, що за період з
01.10.2008 року по 01.02.2014 року йому не
доплачували пенсію з огляду на те, що
невірно була нарахована заробітна
плата, коли він працював в КУ «ЦСПРД».
Однак з урахуванням того, що сторонами
не надано належних доказів стосовно
відповідності чи невідповідності
розміру заробітної плати ОСОБА_2
вимогам законодавства, про що
вказувалось раніше, а саме - висновку
експертизи, суд приходить до висновку
про недоведеність вказаних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивачем не наведено, в чому саме в
даному випадку полягає моральна шкода,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи її розмір, та якими доказами
це підтверджується, окрім того дані
вимоги є похідними від вимог про
стягнення матеріальної шкоди, які не
підлягають задоволенню, а тому й
відсутні підстави в задоволенні вимог
в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно з ст. 1 ЦПК України завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За таких обставин,
проаналізувавши заявлені ОСОБА_2
позовні вимоги та надані докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
так як необґрунтовані та недоведені.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 23, 29, 97, 237 -1 КЗпП України,
Законом України "Про оплату праці" суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Комунальної установи «Центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення або протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення.

Суддя
Васильків О. В.