Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/783/555/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Азенко М.В.,

та участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 08 січня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» в особі
Галицького району електричних мереж
Львівських міських електричних мереж
до ОСОБА_4 про відшкодування вартості
електричної енергії не облікованої
внаслідок порушення споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення , -

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь Приватного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» 3823,30 гривень вартості
не облікованої електричної енергії
внаслідок порушення Правил
користування електричною енергією для
населення.

Дане рішення оскаржила відповідач.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що, отримавши в оренду по акту
прийому-передачі приміщення АДРЕСА_1 з
09.02.2005 року, не здійснювала жодного
самовільного підключення до
електромереж і електроенергію не
використовувала взагалі, оскільки
постачання електроенергії в
приміщенні відсутнє протягом усього
часу оренди. Наявність самовільних
підключень до інженерних мереж на
момент отримання приміщення в оренду
вона не перевіряла. Крім того зазначає,
що акт позивача від 26.04.2010 року про
порушення «Правил користування
електроенергією для населення», на
який посилався суд першої інстанції, не
відповідає дійсності.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
- відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, заперечення ОСОБА_2,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Встановлено, що позивач звернувся в суд
з позовом до відповідача про
відшкодування вартості електричної
енергії не облікованої внаслідок
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення, мотивуючи тим, що
відповідачем здійснювалось споживання
електричної енергії безобліково
шляхом самовільного підключення
струмоприймачів до власної
електричної мережі поза засобами
обліку електричної енергії.

Судом встановлено, що згідно з довідкою
ЛМКП «Старий Львів» № 2354 від 20.02.2012
року, відповідач використовує
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 під
художню майстерню (а.с.5).

Відповідно до акту від 26.04.2010 року ВАТ
«Львівобленерго» про порушення
«Правил користування електричною
енергією для населення» відповідачкою
здійснювалось споживання електричної
енергії безобліково шляхом
самовільного підключення
струмоприймачів до електричної мережі
поза засобами обліку електричної
енергії (а.с.7).

На підставі вищезазначеного акта про
порушення та протоколу засідання
комісії по розгляду актів про
порушення споживачем Правил
користування електричною енергією для
населення від 20 травня 2010 року було
проведено нарахування вартості
необлікованої електроенергії в
розмірі 3823,30 грн. за період з 26 квітня
2009 року по 26 квітня 2010 року. Розрахунок
необлікованої електроенергії
здійснювався на підставі Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії внаслідок
порушення споживачами Правил
користування електричною енергією (а.с.
10).

При таких обставинах суд прийшов до
вірного висновку, що з відповідача на
користь позивача слід стягнути 3823,30
грн. вартості не облікованої
електричної енергії внаслідок
порушення Правил користування
електричною енергією для населення.

Посилання апелянта на те, що вона
самовільно не здійснювала підключення
до електромереж не знайшли
підтвердження.

При цьому судова колегія приходить до
такого висновку з таких підстав.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України ст.ст. 24- 27
Закону України "Про електроенергетику",
Правилами користування електричною
енергією для населення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року №1357 та Методикою
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженою постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 4 травня
2006 року № 562 .

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про електроенергетику" енергія - це
електрична чи теплова енергія, що
виробляється на об'єктах
електроенергетики і є товарною
продукцією, призначеною для
купівлі-продажу.

Нормою ст.26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживач електричної енергії несе
відповідальність згідно з
законодавством, за порушення умов
договору та Правил користування
електричною енергією.

Відповідно до положень пункту 2 Правил
користування електричною енергією для
населення, самовільне підключення - це
споживання електричної енергії без
укладення з енергопостачальником
договору про користування електричною
енергією або підключення з порушенням
цих Правил.

Споживання електричної енергії без
приладів обліку не допускається, крім
випадків передбачених цими Правилами
(п. 9 Правил).

Порядок складання актів про порушення
споживачем правил користування
електричною енергією передбачений п.53
Правил користування електричною
енергією для населення, відповідно до
якого ( в редакції що діяла на час
складання акту), у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем правил
користування електричної енергії, у
тому числі фактів розкрадання
електричної енергії, складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акту вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акту свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представника
енергопостачальника.

Убачається, що акт від 26.04.2010 року
підписали три представника
енергопостачальника та присутня при
цьому сусідка ОСОБА_5, а тому він
відповідає вищевказаним вимогам.

В засіданні судової колегії
представник позивача підтвердив, що
копію акту було надіслано відповідачу
по вказаній адресі - АДРЕСА_1.

Таким чином, акт про порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, який складений
представниками енергопостачальника і
наданий суду в обґрунтування вимог про
стягнення вартості необлікованої
електроенергії, є належним доказом,
відповідно до вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60, 212
ЦПК України.

Судова колегія враховує і те, що не
позивач доводить вину відповідача, а
відповідач доводить відсутність своєї
вини в сили презумпції заподіювача
шкоди.

У відповідності до ст.10 ЦПК України
сторони повинні були довести за
допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 цього ж Кодексу, зазначені ними
обставини.

Проте належні та допустимі докази, які
б спростовували встановлені порушення
відповідачем ПКЕЕН та заподіяні
позивачу збитки, апелянтом судовій
колегії не надані.

Хоча представник апелянта посилається
на те, що сусідка ОСОБА_5 помилково
підписала вказаний акт, однак
одночасно він пояснив, що вона на його
прохання прийти в судове засідання
судової колегії для допиту в якості
свідка, відмовилась від цього.

Також ним не заявлено клопотання про
допит в якості свідків інших осіб.

В той же час судовою колегією допитаний
в якості свідка ОСОБА_6, інженер
Галицького району електричних мереж
Львівських міських електричних мереж,
який складав вказаний акт від 26.04.2010
року. Він підтвердив вказані в акті
обставини щодо самовільного
підключення відповідачкою до
електричної мережі поза засобами
обліку електричної енергії.

Як пояснив представник позивача, дві
інші працівниці Галицького району
електричних мереж, які складали цей
акт, на даний час не працюють.

З цих підстав не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що в акті про
оренду та акті прийому-передачі
приміщення АДРЕСА_1, як і в інших актах
складених ЛКП «Старий Львів»,
зазначено, що вона не здійснювала
підключення до електромереж.

Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд
правильно виходив із того, що позивачем
доведено факт безоблікового
споживання ОСОБА_4 електричної енергії.
Належних та допустимих доказів на
спростування висновків суду матеріали
справи не місять та відповідачкою не
надано.

Таким чином висновки суду відповідають
обставинам справи, суд правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Інші доводи апелянта не спростовують
висновків суду, такі не ґрунтуються на
законі, спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Галицького районного суду
м. Львова від 08 січня 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.