Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2014 року Юр»ївський районний
суд Дніпропетровської області у
складі головуючого судді Маренич
С.О., при секретарі Літвіченко В.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Кучеренко
А.М. , представника третьої особи
Антонової Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
залі суду смт. Юр»ївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного підприємства «Лан»
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя
особа по справі - відділ
Держземагентства в Юр»ївському
районі Дніпропетровської області,

про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки
в обґрунтування своїх вимог
вказуючи на те, що між ним та
відповідачем по справі ПП »Лан»
було укладено договір оренди
належної позивачу на праві
приватної власності земельної
ділянки, площею 7, 941 га, строком на
десять років, який було
зареєстровано у Дніпропетровській
регіональній філії державного
підприємства » Центр державного
земельного кадастру» 10 квітня 2009
року. У цей же день позивач передав
відповідачу земельну ділянку за
актом прийому-передачі.

Позивач зазначав, що згідно з
вимогами ст. 15 Закону України « Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди є - об»єкт оренди (
кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки; умови збереження стану
об»єкта оренди; умови і строки
передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження щодо використання
земельної ділянки; визначення
сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об»єкта
оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, при цьому
відсутність в договорі однієї із
істотних умов, передбачених статтею
15 Закону « Про оренду землі» є
підставою для відмови в його
державній реєстрації, а також для
визнання договору недійсним.

У вищевказаному договорі відсутні
всі вищеперелічені істотні умови, а
саме - відсутній кадастровий номер
земельної ділянки та умова про
передачу у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Посилаючись на ст. ст. 3, 208, 213 ЦПК
України позивач просив визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки , укладений між ним і
відповідачем по справі та
зареєстрований у Павлоградському
відділі Дніпропетровської
регіональної філії державного
підприємства » Центр Державного
земельного кадастру» 10.04.2009 року за
№ 99 , стягнувши з відповідача
судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 заявлені вимоги повністю
підтримав.

Представник відповідача Кучеренко
А.М. в судовому засіданні позовні
вимоги повністю не визнав.

Представник третьої особи по
справі відділу Держземагентства в
Юр»ївському районі Антонова Н.М., що
були залучені до участі в справі
на підставі ухвали суду від 27
грудня 2013 року (ас. 26,

27), в судовому засіданні проти
заявлених вимог заперечувала,
вважаючи такі безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши
зібрані докази в їх сукупності, суд
знаходить встановленими наступні
обставини:

- як вбачається з матеріалів
справи, предметом позовних вимог
позивача є визнання недійсним
укладеного договору оренди земельної
ділянки.

Відносини, пов»язані з орендою
землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним
кодексом України, Законом України »
Про оренду землі», тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п»ятою та шостою статті 203
цього Кодексу

Частиною 1 ст. 638 ЦК України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Статтею 14 ч.1 Закону України » Про
оренду землі», в редакції чинній на
момент укладення договору,
визначено, що договір оренди землі
укладається в письмовій формі.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку,
а також право постійного
користування та право оренди
земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих
прав.

Відповідно до ст. ст. 13 , 15 Закону
України » Про оренду землі» ( в чинній
на день укладення договору
редакції) - договором оренди землі є
договір, за яким орендодавець
зобов»язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов»язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та
вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди
землі є : об»єкт оренди ( місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру , індексації, форм платежу ,
строків , порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за
її несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об»єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення
сторони, яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об»єкта
оренди чи його частини;
відповідальність сторін. (ст. 15 Закону
в редакції чинній на момент
укладення договору).

Невід»ємною частиною договору
оренди землі ( ст. 15 Закону «Про
оренду землі») є план або схема
земельної ділянки, яка передається в
оренду; кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), акт
приймання - передачі об»єкта оренди,
проект відведення земельної ділянки
у випадках, передбачених цим
Законом.

Частиною 2 ст. 15 Закону України « Про
оренду землі» передбачено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19
цього Закону є підставою для
відмови у державній реєстрації
договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Судом встановлено, що згідно
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
1У- ДП № 006479 , виданого
Чернявщинською сільською радою
Юр»ївсього району 27.01.2002 року (ас.6),
позивач по справі ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею
7, 941 га, розташованої на території
Чернявщинської сільської ради
Юр»ївського району , переданої
останньому для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ,
при цьому даний державний акт
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 3941.

15.09.2008 року між позивачем та
відповідачем по справі ПП «Лан» м.
Дніпропетровськ ( нині
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області) в
письмовій формі було укладено
договір оренди земельної ділянки,
згідно якого позивач передав
відповідачеві в оренду належну
йому земельну ділянку площею 7, 941 га,
яка знаходиться на території
Чернявщинської сільської ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області, строком
на десять років для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Дане підтверджено
копією зазначеного договору, що
доданий до матеріалів справи та
поясненнями сторін по справі , які
не заперечували, що даний договір
був укладений між ними саме 15.09.2008
року (ас. 47, 48, 49). Окрім того,
представник відповідача Кучеренко
А.М. вказав, що в даний час
відповідач змінив юридичну адресу та
розташований в с. Новоолександрівка,
Дніпропетровського району ,
Дніпропетровської області.

Пунктом 18 Договору оренди землі
передбачено, що передача земельної
ділянки в оренду здійснюється без
розроблення проекту її відведення.

Передача земельної ділянки
орендарю здійснюється у п»ятиденний
строк після державної реєстрації
договору за актом її приймання
-передачі (п. 20 Договору).

Даний договір пройшов відповідну
державну реєстрацію та був
зареєстрованим у Павлоградському
відділі Дніпропетровської
регіональної філії державного
підприємства » Центр державного
земельного кадастру» 10 квітня 2009
року за № 99, про що мається
відповідний запис в договорі (ас.49),
а відтак останній є укладеним.

Передачу земельної ділянки, якою
користується відповідач здійснено
за актом її приймання - передачі
від 10.04.2009 року, копія якого долучена
до матеріалів справи (ас.50).

Позивач, укладаючи договір мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності та його волевиявлення
було спрямоване на його укладення.

В судовому засідання позивач,
посилаючись на позовну заяву,
зазначав, що договір не містить ряд
істотних умов, передбачених ст. 15
Закону України « Про оренду землі», а
саме в договорі відсутній
кадастровий номер земельної
ділянки та умова щодо передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної
ділянки, в зв»язку з чим останній є
недійсним.

Разом з тим, з даними доводами
позивача погодитися не можливо з
огляду на наступне:

- так, пунктами 1, 2 Договору оренди
визначено, що в оренду передається
земельна ділянка площею 7, 941 га,
розташована на території
Чернявщинської сільської ради
Юр»ївського району Дніпропетровської
області. Відповідно до ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», в
редакції чинній на момент
укладення договору, останній мав
містити відомості про об»єкт
оренди ( місце розташування та
розмір земельної ділянки). В
договорі зазначено як місце
розташування земельної ділянки так
і її розмір.

Відтак, спірний договір містить
всі необхідні відомості для
ідентифікації об»єкту оренди, при
цьому умова про зазначення
безпосередньо у договорі
кадастрового номеру земельної
ділянки була внесена до ст. 15 Закону
України » Про оренду землі» згідно із
Законом України » Про державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 року, а
відтак, на момент підписання
сторонами договору, дана умова у
ст. 15 Закону України » Про оренду
землі» не була визначена як
обов»язкова. Тобто , на час
укладення договору оренди землі
між сторонами зазначенню підлягало
лише місце розташування та розмір
земельної ділянки.

Щодо умови стосовно передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної
ділянки, суд зазначає, що дійсно в
договорі оренди земельної ділянки
сторони не закріпили умови за яких
право оренди може бути передано у
заставу або внесене до статутного
фонду. Відтак, сторони при
укладенні договору не мали намірів
передавати право оренди у заставу
або внесення його до статутного
фонду, про що також останні
пояснили і в судову засіданні.

За нормами Закону України » Про
оренду землі» узгодження сторонами
істотних умов та їх наявність в
тексті договору є важливим не
тільки для визнання договору
оренди укладеним, а й необхідним
для проведення його державної
реєстрації. Зокрема, з приводу цього
у ч.2 ст. 15 Закону зазначається, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов,
передбачених ст. 15 цього Закону, є
підставою для відмови в його
державній реєстрації, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону. Однак,
відсутність у договорі оренди землі
однієї із зазначених вказаною
нормою істотних умов лише
пов»язується із можливістю визнання
його недійсним, втім, вона не
містить абсолютного припису про те,
що такий договір є недійсним.

Суд вважає, що не включення до
тексту договору такої умови (
стосовно передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки) , з огляду
на те, що сторони й не мали намірів
цього робити, не можна тлумачити
так, що ця істотна умова не
узгоджена, оскільки в цьому не має
потреби, виходячи із суті такого
договору, що в свою чергу, на думку
суду, не впливає на дійсність
договору в цілому.

Окрім того, суд зауважує, що
згідно Закону України « Про
внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву» за № 509-17 від
16.09.2008 року були внесені зміни до
ст. 15 Закону України « Про оренду
землі» та частина перша ст. 15
доповнена абзацом дванадцятим ,
який містить вимогу про наявність в
договорі такої істотної умови як
- " умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки".

Даний Закон, в частині внесення
змін до Закону України » Про оренду
землі», набрав чинності 14 жовтня
2008 року, тобто з дня його
опублікування.

Відтак, на час укладення між
сторонами договору , а саме 15.09.2008
року , зазначення саме такої умови
в договорі було не обов»язковим.

Доводи позивача щодо відсутності
плану земельної ділянки, суд до
уваги не приймає, оскільки передана
в оренду відповідачеві земельна
ділянка площею 7, 941 га належить
позивачеві на підставі державного
акту серії 1У-ДП № 006479, при цьому
безпосередньо сам Державний акт на
право власності на землю , який
видавався позивачеві та на
підставі якого земельна ділянка
передана в оренду, містить
план-схему належної останньому
земельної ділянки з відображенням
існуючих обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів (ас.6).

Доводи позивача щодо того, що
спірний договір з ним не укладався,
спростовані наявною в матеріалах
справи копією договору оренди, який
містить підпис позивача,
поясненнями самого позивача про те,
що на договорі міститься саме його
підпис та про отримання ним орендної
плати за даним договором з 2009
року по теперішній час, довідками
про отримання орендної плати за
договором , при цьому такі доводи
позивача протирічать обставинам
викладеним ним в позові, де останній
вказував, що спірний договір між ним
та відповідачем був укладеним (ас. 51,
52, 53).

З акту про передачу земельної
ділянки в оренду, копія якого
надана представником відповідача ,
вбачається, що останній датований
10.04.2009 року, а отже земельна ділянка
передана відповідачеві в оренду
10.04.2009 року (ас.50).

Посилання позивача на те, що даний
акт є недійсним, оскільки в
екземплярі акту , що має позивач,
не міститься зазначення дати його
підписання та як наслідок дати
передачі землі в оренду (ас.10), суд
знаходить такими, що не заслуговують
на увагу, з огляду на те, що позивач
не заперечував проти того, що дійсно
землю передав та отримував орендну
плату за договором з 2009 року.

Відсутність в примірнику акта
передачі землі, що мається у
позивача (ас.10), дати підписання
даного акту не свідчить про
недійсність договору оренди землі,
оскільки вказаний договір є
укладеними з моменту його
державної реєстрації, при цьому
вказаний акт не впливає на
дійсність чи недійсність договору,
оскільки є документом, що
укладається на виконання вже
укладеного договору оренди
земельної ділянки, при цьому
відсутність на останньому дати
саме по собі не свідчить про
недійсність договору оренди в
цілому. Право оренди виникає після
його державної реєстрації ( ст. 125 ЗКУ),
тому і володіння як складова
цього права може виникнути лише
після укладення договору та
реєстрації права оренди. Отже,
передача ділянки ( у володіння) - це
дії на виконання договору, вчинення
/ не вчинення і тим більш
оформлення / не оформлення яких
ніяк не може вплинути на дійсність
вже укладеного договору.

В судовому засіданні в
обґрунтування підстав для визнання
договору недійсним позивач також
посилався на те, що до використання
земельної ділянки відповідач
приступив раніше ніж здійснив
державну реєстрацію договору
оренди, тобто до 10 квітня 2009 року.

Зі змісту Договору ( п.20) вбачається,
що відповідач має приступити до
використання земельної ділянки
після передачі останньої орендарю,
яка здійснюється в п»ятиденний
строк після державної реєстрації
договору за актом приймання -
передачі, тобто строки передачі
земельної ділянки орендарю
фактично визначені сторонами після
держаної реєстрації Договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України
» Про оренду землі» передача об»єкта
оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на
умовах, що визначені у договорі
оренди землі, за актом приймання -
передачі. При цьому навіть, якщо
хронологічно передача земельної
ділянки відбулася до державної
реєстрації договору, то вважається,
що орендар правомірно користується
нею після здійснення такої
реєстрації договору в подальшому ,
при умові, що така передача не
заперечувалася будь-якою із сторін
в період до набрання чинності
відповідного договору.

Також суд зазначає, що у разі
передчасної передачі майна на
виконання юридично ще не
укладеного договору право на це
майно у набувача не виникає і
власник може витребувати його в
порядку, встановленому гл. 83 ЦК. Про
це йдеться в п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 р. № 9 » Про судову
практику розгляду цивільних справ
про визнання правочинів недійсними».

Положення ч.2 ст.15 Закону України »
Про оренду землі», відповідно до якого
недосягнення сторонами згоди з усіх
істотних умов договору оренди землі
є підставою для визнання його
недійсним, застосуванню не підлягає,
оскільки суперечить змісту ч.1 ст. 215
прийнятого пізніше ЦК, згідно якого
недійсним може бути визнано лише
укладений договір. У такому разі
позивач , заперечуючи проти
використання його земельної ділянки
відповідачем до державної реєстрації
договору мав би вимагати
витребування від відповідача
безпідставно набутого майна.

Разом з тим, в судовому засіданні
не встановлено, що позивач проти
використання його земельної ділянки
до набрання чинності договором
заперечував та звертався до суду з
відповідними вимогами про захист
своїх прав.

Доводи позивача про те, що договір
він укладав на п»ять років, а не на
десять, як зазначено в договорі ,
суд до уваги не приймає, оскільки
дана обставина сама по собі не
свідчить про недійсність договору,
при цьому закінчення строку дії
договору є підставою для його
припинення , а не для визнання
його недійсним, а відтак позивач не
позбавлений можливості звернутися
до суду з відповідними вимогами у
разі якщо вважає, що строк дії
договору оренди закінчився.

Таким чином , судом встановлено, що
відповідач на час винесення рішення
правомірно користується земельною
ділянкою позивача на підставі
договору оренди від 15.09.2008 року й
підстави зазначені позивачем для
визнання договору недійсним
належними та допустимими доказами
не підтверджені, у зв»язку з чим
позовні вимоги щодо визнання
договору недійсним є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 208, 213, 215, 218,
294 ЦПК України, суд,

В И
Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Лан»
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області , третя
особа по справі відділ
Держземагентства в Юр»ївському
районі Дніпропетровської області,

про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного суду
через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя :
С.О.Маренич