Номер провадження № 22-ц/785/2825/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі :

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ТОВ
«Горпреса» про визнання недійсними
наказів, визнання незаконним
звільнення, поновлення на роботі,
зобов'язання скасувати запис у
трудовій книжці, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення грошової суми за прибирання
прилеглої території, стягнення
компенсації моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
24 грудня 2013 року, -

встановила:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
який надалі неодноразово змінювала,
про визнання недійсними наказів щодо
накладення на неї дисциплінарних
стягнень, визнання незаконним
звільнення, поновлення на роботі,
зобов'язання скасувати запис у
трудовій книжці, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення грошової суми за прибирання
прилеглої території, стягнення
грошової компенсації моральної школи,
посилаючись на те, що її незаконно
звільнили, не сплатили заробітну плату,
інші належні виплати, чим спричинили
моральну шкоду.

Представники відповідача позов не
визнали, посилаючись на те, що позивач
звільнена правомірно, накази
видавалися, згідно з законом, права
позивача не порушені, моральна шкода
позивачеві відсутня.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 24 грудня 2013 року у задоволені
позовної заяви ОСОБА_3 до ТОВ
«Горпреса» про визнання недійсними
наказів за № 73/к від 23.5.2012 р., 187/1 к від
27.11.2012 р., 195/к від 12.12.2012 р.. визнання
незаконним звільнення за ч. З ст. 40 КЗпП
України, поновлення на роботі кіоскера
2 розряду з почасовим окладом до кіоску
№ 429 ГОВ «Горпреса», зобов'язання
скасувати запис у трудовій книжці про
звільнення з посади кіоскера за ч. З ст.
40 КЗпП України, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення грошової суми 2000 грн. - за
прибирання прилеглої території,
стягнення компенсації моральної шкоди
у розмірі 50 000 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі, ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
відповідно до наказу від 2.7.2009 р. № 89-к.
була 3.7.2009 р. прийнята на роботу на
посаду кіоскера ГОВ «Горпреса», з якої
звільнена 28.12.2012 р. за ст. 40 ч. З КЗпП
України - розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу за
систематичне невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

При прийнятті на роботу з ОСОБА_3 була
ознайомлена під підпис з посадовою
інструкцією, колективним договором,
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, умовами роботи та оплати
праці.

Режим роботи кіосків, у тому числі, де
працювала ОСОБА_3, затверджено
відповідачем і підлягало виконанню
позивачкою.(т. 1 а.с. 24,168)

Відповідно до звернень громадян та
порушення режиму роботи ОСОБА_3
неодноразово була попереджена
адміністрацією.(т. 1 а.с.161, 162, 164, 165, 170)

З роздруківки часу встановлення під
охорону та зняття об'єкту - кіоску, в
якому працювала ОСОБА_3, вбачається
наявність порушення позивачкою правил
трудового розпорядку.(т. 1 а.с. 156, 225)

До позивачки, за порушення правил
внутрішнього трудового розпорядку,
застосовувалися заходи стягнення:
наказом від 22 травня 2012 р. - у вигляді
догани, та за наказами від 27.11.2012 р. і
12.12.2012 р. догани. (т. 1 а.с. 143, 148, 158)

Те що позивачка порушувала правила
внутрішнього трудового розпорядку, а
саме час роботи у кіоску
підтверджується її зверненням до
адміністрації де вона зазначала, що
відпрацьовує належний їй робочий час з
переробкою в додатковий час. (т. 1 а.с. 154)

При таких даних суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що посилання
позивачки на те, що вона мала змінний
графік, не дає їй правових підстав
вважати, що вона має право самостійно
встановлювати години початку та
закінчення роботи або час обідньої
перерви.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
посилання позивачки на недійсність
наказів про накладення стягнень,
оскільки дисциплінарні стягнення
застосовані у строки, передбачені ст. 148
КЗпП України та в порядку,
передбаченому ст. 150 КЗпП України, при
цьому будь-яких порушень трудового
законодавства України при накладенні
стягнень при розгляді справи не
встановлено і позивачкою не надано.

Більш того зазначені накази про які їй
було відомо позивачкою до звільнення
не оскаржувались.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України,
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Статтею 28 КЗпП України передбачено, що
коли строк випробування закінчився, а
працівник продовжує працювати, то він
вважається таким, що витримав
випробування, і наступне розірвання
трудового договору допускається лише
на загальних підставах.

Згідно зі ст. 57 КЗпП України, час
початку і закінчення щоденної роботи
(зміни) відноситься до компетенції
трудового колективу, який затверджує
Правила внутрішнього трудового
розпорядку, відповідно до ст. 142 КЗпП
України.

Статтею 105 КЗпП України передбачено, що
працівникам, які виконують на тому ж
підприємстві, в установі, організації
поряд зі своєю основною роботою,
обумовленою трудовим договором,
додаткову роботу за іншою професією
(посадою), або обов'язку тимчасово
відсутнього працівника без звільнення
від своєї основної роботи, провадиться
доплата за суміщення професій (посад)
або виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника. Розміри доплат
за суміщення професій (посад) або
виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника встановлюються
на умовах, передбачених у колективному
договорі.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана;2) звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України, при
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Статтею 57 КЗпП України визначено, що
час початку і закінчення щоденної
роботи (зміни) передбачається
правилами внутрішнього трудового
розпорядку і графіками змінності у
відповідності з законодавством.

Згідно зі ст. 56 КЗпП України, за угодою
між працівником і власником або
вповноваженим ним органом може
встановлюватись як при прийнятті на
роботу, так і згодом неповний робочий
день або неповний робочий тиждень.
Оплата праці в цих випадках
провадиться пропорційно
відпрацьованому часу або залежно від
виробітку.

На підставі наведеного суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що вимоги ОСОБА_3 щодо
скасування наказу про її звільнення є
безпідставними.

Оскільки суд відмовив у позовних
вимогах про поновлення на роботі, то
відсутні правові підстави стягнення
середнього заробітку за час після
звільнення ОСОБА_3.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги надані ОСОБА_3 копії
грамот за 2004 р. з інших місць роботи,
оскільки вони не є доказами у цій
справі та не є підставою для
задоволення позовних вимог, а надані
ОСОБА_3 докази про її заохочення від TOB
«Горпреса» свідчать про те, що з боку
відповідача не було упередженого
ставлення до позивачки.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано не звернув увагу на
пояснення позивачки стосовно
закріплення за нею посади саме
кіоскеру 2-го розряду у кіоску за № 429,
оскільки ОСОБА_3 була прийнята на
посаду і працювала саме кіоскером,
однак розряду, як і закріплення кіоску,
не було, навіть, у разі переміщення
позивача на роботу до іншого кіоску.

Суд першої інстанції правильно вважав
не доведеними та безпідставними доводи
позивачки, що вона мала обов'язок з
прибирання території, прилеглої до
кіоску, та не отримала за виконання
цієї роботи гроші у сумі 2000 грн. 00 коп.,
які вона розрахована за період із
серпня 2011 р. по грудень 2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що
будь-яких наказів, які б зобов'язували
ОСОБА_3 прибирати прилеглу до кіоску
територію не було.

В матеріалах справи є тільки звернення
директора ООО «Горпреса» та голови
профспілкового комітету з проханням
взяти на себе прибирання території, але
в цьому зверненні зазначено, що доплата
у вигляді 125 грн. здійснюється за
належне утримання кіосків, а не
прибирання території.(т. 1 а.с. 21)

Більш того з акту № 15/11 від 15.11.2011 року
вбачається, що ОСОБА_3 повідомлена, що
вона у зв'язку з травмою ноги
вивільнена від прибирання території.
Питання по прибирання території по
ряду кіосків покладений на нач. АХО. (т. 1
а.с. 167)

Доплати, що здійснювалися позивачці у
сумі 125 грн., відбувалися на підстави
наказу за № 54 від 16.7.2008 р. та були
доплатами саме як кіоскеру, а не
прибиральниці, у зв'язку з високим
рівнем інфляції, до розміру
мінімального заробітку, і не
стосуються роботи з прибирання, нічим
не обумовленої. З листопада 2010 р.
позивачки, як і інших кіоскерів,
переведено на погодинну оплату праці.

Що стосується позовних вимог позивачки
про стягнення з відповідача на її
користь у відшкодування моральної
шкоди 50 000 грн. тому, що у зв'язку зі
звільненням вона перенесла фізичні та
душевні страждання, які привели до
порушення стану душевної рівноваги, то
суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що вказані позовні вимоги не
знайшли підтвердження в судовому
засіданні, є необґрунтованими,
недоведеними та задоволенню не
підлягають, будь-які докази
спричинення позивачеві моральної
шкоди відсутні.

Враховуючи все вищевикладене колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, ч. 1 п. 4
ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 24 грудня 2013 року по справі за
позовною заявою ОСОБА_3 до ТОВ
«Горпреса» про визнання недійсними
наказів, визнання незаконним
звільнення, поновлення на роботі,
зобов'язання скасувати запис у
трудовій книжці, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення грошової суми за прибирання
прилеглої території, стягнення
компенсації моральної шкоди - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.А.
Станкевич

А.П. Бабій

О.А. Ступаков