У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Гримич
М.К., Умнової О.В., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_6 про стягнення кредитної
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Совєтського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 22 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» (далі - ПАТ «Державний ощадний
банк України») звернулося до суду із
вказаним позовом, який обґрунтувало
тим, що 14 квітня 2008 року між банком та
ОСОБА_6 було укладено договір про
іпотечний кредит, відповідно до умов
якого, банк зобов'язався надати
відповідачу грошові кошти у розмірі 202
тис. грн, а відповідач зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути кредит, сплатити проценти
за користування кредитом в розмірі 15,5 %
річних, комісійні винагороди та інші
платежі в порядку та на умовах, з
дотриманням строків, визначених
умовами кредитного договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
свого зобов'язання за кредитним
договором, станом на 03 квітня 2013 року,
утворилася заборгованість, тому, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
позивач просив стягнути з відповідача
кредитну заборгованість, за період з 23
листопада 2009 року по 11 липня 2013
року, в розмірі 139 213 грн 79 коп., що
складається з заборгованості по
процентах в розмірі 83 723 грн 28 коп.,
заборгованості по пені в розмірі
55 490 грн 51 коп.

Рішенням Совєтського районного суду
Автономної Республіки Крим від
22 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року,
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Кримського
Республіканського управління
акціонерного товариства «Ощадбанк»
заборгованість за кредитним договором
за період з 23 листопада 2009 року
по 11 липня 2013 року, яка складається з:
заборгованості по процентам - 83 723 грн 28
коп., заборгованості по пені - 55 490 грн 51
коп., а всього 139 213 грн 79 коп.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
змінити оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і ухвалити нове рішення у
якому до заявлених позовних вимог
банку застосувати положення
ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
між відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк» та ОСОБА_6 17
квітня 2008 року було укладено договір
про іпотечний кредит на суму 202 тис. грн
строком на 20 років з оплатою 15,5 %
річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
кредитних зобов'язань, сторони
17 квітня 2008 року уклали іпотечний
договір, у якому предметом іпотеки
вказано квартиру АДРЕСА_1

Позичальник свої зобов'язання належним
чином не виконала, у зв'язку з чим
рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 12 грудня 2011 року з
неї була стягнута кредитна
заборгованість на користь банку в
розмірі 206 779 грн 61 коп., шляхом
звернення стягнення на вказаний вище
предмет іпотеки, з продажем квартири із
прилюдних торгів, з початковою ціною не
менше ніж 260 тис. грн.

Згідно з протоколом від 04 лютого 2013
року по проведенню прилюдних торгів по
реалізації предмета іпотеки, квартира
АДРЕСА_1 була реалізована за 208 тис. грн.
Банку перераховано кошти в розмірі 158 907
грн 20 коп.

Таким чином, стягнута з ОСОБА_6 за
рішенням апеляційного суду Атономної
Республіки Крим від 12 грудня 2011 року
кредитна заборгованість, яка існувала
станом на 23 листопада 2009 року,
залишилася в повній мірі не погашеною
за рахунок продажу з торгів переданого
в іпотеку майна. Крім того,
правовідносини по кредитному договору
між сторонами у справі не припинилися.

За розрахунками позивача з 23 листопада
2009 року по 11 липня 2013 року невиплачена
кредитна заборгованість ОСОБА_6
становить 139 213 грн 79 коп., в тому
числі 55 490 грн 51 коп. заборгованості по
нарахованій пені.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, керувався нормами
ч. 2 ст. 625 ЦК України та виходив з їх
доведеності і обґрунтованості.
Оскільки кредитний договір не
розірвано, а кредитні зобов'язання в
повному обсязі не виконано, то банк має
право на стягнення процентів, пені,
збитків, а також інших штрафних
санкцій, передбачених договором, з
врахуванням коштів не сплачених на
виконання вказаного вище рішення суду
апеляційної інстанції та нової
заборгованості, до дня фактичного
задоволення вимог кредитора (повного
розрахунку).

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, ОСОБА_6, звертала увагу
апеляційного суду на недотримання при
розгляді справи судом першої інстанції
норм ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог
банку про стягнення пені за чотири
роки, оскільки позовна давність в один
рік застосовується, зокрема, до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При розгляді справи, поза увагою суду
апеляційної інстанції залишилася та
обставина, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) законодавець
визначив спеціальний строк позовної
давності тривалістю в один рік
(ч. 2 ст. 258 ЦК України).

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що скаржник у запереченнях
на позовну заяву посилалася на вказані
обставини, звертала увагу суду на той
факт, що до вимог про стягнення пені
необхідно застосувати положення
ч. 2 ст. 258 ЦК України оскільки
позивачем неправомірно нараховано
заборгованість по пені за 4 роки, а саме
з 23 листопада 2009 року по 11 липня 2013 року.

Апеляційний судом такі доводи
відповідача залишені без належної
уваги, законність рішення суду першої
інстанції перевірено поверхнево та
допущено порушення вимог ст. 303 ЦПК
України, наслідком чого стало
безпідставне постановлення ухвали,
якою рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що апеляційний суд не
виконав своїх обов'язків, визначених
законом.

Оскільки недоліки, допущені судом
апеляційної інстанції, не можуть бути
усунені при касаційному розгляді
справи, оскаржувана ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 335, 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич В.М. Колодійчук
О.В. Умнова