АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/485/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Цибра Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. УХВАЛА
24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Гончар Н. І. суддів Вишня
Н. В. , Ювшин В. І. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 20
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива» про стягнення заборгованості
по орендній платі та розірвання
договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в суд з
позовом до ПСП «Нива» про стягнення
заборгованості по орендній платі та
розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 17 травня 2004 року між сторонами
був укладений договір оренди
земельної ділянки площею 2,6675га
терміном на 10 років, зареєстрований у
книзі реєстрації договорів оренди
земельних ділянок у районному відділі
Черкаської регіональної філії Центру
ДЗК 01 серпня 2006 року за № 58.

Відповідач зобов'язався щорічно
виплачувати орендну плату позивачу у
розмірі 1,5 % від вартості земельної
частки а потім з 2008 року не менше 3%
визначеної відповідно до
законодавства вартості земельної
ділянки.

Однак, взяті на себе зобов'язання не
виконав, а саме порушив умови договору
щодо своєчасної сплати орендної плати,
яка виплачувалась протягом 2004 - 2012
років частинами, розмір позивачу якої
невідомий. А тому, просив стягнути
заборгованість по орендній платі за
період дії договору оренди землі в сумі
9441,30 грн. та розірвати договір оренди
землі

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 20
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу в якій посилаючись
на те, що судом першої інстанції при
постановленні рішення були порушені
норми матеріального та процесуального
права, просить його скасувати і
ухвалити по справі нове рішення, яким
його позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає зазначеним вище
вимогам.

Судом встановлено, що 17 травня 2004 року
між ОСОБА_6 та ПСП «Нива» був укладений
договір оренди земельної ділянки
площею 2,6675 га терміном на 10 років,
зареєстрований у книзі реєстрації
договорів оренди земельних ділянок у
районному відділі Черкаської
регіональної філії Центру ДЗК 01 серпня
2006 року за № 58.

Згідно вищевказаного договору за
користування земельною ділянкою
орендар зобов'язується сплачувати
орендодавцю щороку орендну плату в
розмірі 600 грн. Розмір визначається за
домовленістю сторін, але не менше
розміру встановленого законодавством.

Суд першої інстанції вірно послався на
норму статті 21 Закону України "Про
оренду землі", яка передбачає, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюється
за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в
договорі, не можуть суперечити діючому
на час укладення договору
законодавству. Договір між сторонами
укладено у період дії Указу Президента
України від 2 лютого 2002 року N 92/2002 "Про
додаткові заходи щодо соціального
захисту селян - власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)",
яким був встановлений мінімальний
розмір орендної плати у 1,5 %, визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки.

Указом Президента України від 19 серпня
2008 року N 725/2008 "Про невідкладні заходи
щодо захисту власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)"
встановлено розмір орендної плати не
менше 3 % визначеної відповідно до
законодавства вартості земельної
ділянки і є обов'язковим з дня набрання
Указом чинності. В тексті Указу
відсутнє посилання про те, що його дія
розповсюджується на договори, укладені
до набрання ним чинності, а тому
змінити розмір орендної плати можна
лише за згодою сторін.

Також суд першої інстанції вірно взяв
до уваги довідку ПСП «Нива» від 15
жовтня 2013 року № 356, з якої вбачається,
що відповідач сплачував позивачеві з
2004 року по 2009 рік орендну плату в
розмірі 600 грн., в 2011-2012 роках 1559 грн., в
2013 році - 2737 грн.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази, що хоча б одна із
сторін ініціювала питання щодо
внесення змін до договору оренди землі
стосовно орендної плати.

Ураховуючи умови договору оренди та
виходячи з аналізу ст. 13 Закону України
"Про оренду землі" та п. 1 Указу
Президента України від 2 лютого 2002 року
N 92 (у редакції Указу від 19 серпня 2008
року N 725), на який посилався суд, під час
ухвалення рішення останній має
рекомендаційний характер і не може
бути обов'язковою підставою для зміни
умов договору оренди, за яким сторони
досягли домовленості під час його
укладення або для його розірвання
відповідно до норм ст. 652 ЦК України - у
зв'язку з істотною зміною обставин.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що умови договору
орендарем не порушуються і підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються, були предметом розгляду
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 20
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива» про стягнення заборгованості
по орендній платі та розірвання
договору оренди землі - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :