Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/605/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 05 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди, завданої працівником під час
виконання трудових обов'язків,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в якому
зазначав, що .06.2012 року прийняла на
роботу водієм ОСОБА_3, про що було
укладено трудовий договір та договір
про повну матеріальну
відповідальність. Згідно з трудовими
обов'язками та договором про повну
матеріальну відповідальність
відповідач повинен був виконувати
обов'язки по зберіганню та перевезенню
вантажів, цінних паперів, у тому числі
грошей, дбайливо ставитись до
переданих йому в підзвіт матеріальних
цінностей, вживати заходів для
відвернення шкоди підприємству. Проте
вказана особа порушила взяті на себе
зобов'язання. 30.08.2013 р. ОСОБА_3 отримав із
каси ГТП ОСОБА_4 у підзвіт 15 000 грн. для
передачі фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_5 для погашення боргу за отримані
комбікорми, а з каси бухгалтерії ПП
ОСОБА_4 для заправки автомобіля 2000 грн.
В с.Кінські Роздори Пологівського
району відповідачем отримано від
підприємця ОСОБА_6 5000 грн. для передачі
в касу ПП ОСОБА_4 та в м. Оріхів отримано
від підприємця ОСОБА_7 3642 грн. для
передачі в касу ПП ОСОБА_4 за
доставлений йому від ПП ОСОБА_4
комбікорм. Всього ОСОБА_3 отримано у
підзвіт 25 642 грн., з яких він повинен був
віддати 15 220 грн. для погашення боргу ПП
ОСОБА_4 перед ПП ОСОБА_5, 1041 грн. він
повинен був використати для заправки
автомобіля та 9381 грн. повернути в касу
ПП ОСОБА_4. Але відповідач повернув у
касу 4601 грн. із підзвітних коштів.
Тобто, 20 000 грн. підзвітних грошей
ОСОБА_3 в касу не повернув, з них не
передав в касу ПП ОСОБА_5 15 220 грн. 30.08.2013
відповідач повідомив ПП ОСОБА_4 версію
про зникнення в нього вказаної суми з
кабіни автомобіля під час стоянки в м.
Оріхів Оріхівського району
Запорізької області. Факт неповернення
20 000 грн. із отриманих у підзвіт коштів
підтверджується авансовим звітом
самого ОСОБА_3 від 30.08.2013, наданого ним
головному бухгалтеру ПП ОСОБА_4, актом
службової перевірки, проведеної 02.09.2013
на підприємстві ПП ОСОБА_4, письмовими
поясненнями ОСОБА_3 директору ПП ОСОБА_4
віл 31.08.2013 про зникнення з автомобілю,
яким він керував, підзвітної суми
коштів.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд, стягнути з відповідача
заподіяну матеріальну шкоду та судові
витрати.

Рішенням Куйбишевського районного
суду Запорізької області від 05 грудня
2013 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заподіяну матеріальну шкоду в сумі
20000,00 грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 229,40 грн., а всього 20229,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення районного суду
скасувати та передати справу до суду
першої інстанції на новий розгляд в
іншому складі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін. За її
змістом Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, відповідачем були
отримані грошові кошти для подальшого
передання їх за призначенням. Ця
обставина не оспорюється апелянтом.
Він зазначає, що отримав грошові кошти
та перевозив їх у кабіні автомашини,
але під час зупинки, коли він вийшов з
машини, грошові кошти були викрадені
невідомою особою.

Та обставина, що відповідач був лише
водієм а не водієм-експедитором не
звільняє його від відповідальності за
збереження отриманих ним грошових
коштів.

Апелянт зазначає, що з ним не укладався
договір про матеріальну
відповідальність і під звіт він не
отримував грошові кошти, але фактичні
обставини справи, досліджені судом
свідчать про те, що відповідач взяв на
себе обов'язок забезпечення
схоронності грошових коштів, не
відмовився від їх перевезення та
передання уповноваженій особі, чим
погодився зберігати зазначені грошові
кошти. Зазначаючи про викрадення
коштів, апелянт разом з тим не
заперечував, що залишив зазначені
грошові кошти без нагляду, не вжив всіх
заходів щодо забезпечення їх
схоронності

Розмір грошових коштів, про стягнення
яких заявлено позов, не оспорений
відповідачем, підтверджується
підписаним ним авансовим звітом.

Суд першої інстанції правильно виходив
з того, що за положеннями ст. 134 КЗпП
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей або
майно та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами.

Крім того, відповідач зазначав, що
залишив грошові кошти в автомашини не
зачинивши її, а коли повернувся,
побачив сліди проникнення у
автомашину, на сидінні лежали інші
документи, а гроші були викрадені.
Натомість відповідач не звернувся
одразу до міліції з приводу вчиненого
злочину, не викликав працівників
міліції на місце події, а обмежився тим,
що лише на наступний день подав заяву
до органу досудового розслідування,
зазначивши, що невідома особа викрала
належні йому гроші у розмірі 20000 гр. з
автомобіля.

З огляду на викладене, судова колегія
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
Запорізької області від 05 грудня 2013
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: