І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №440/2046/13-ц
Провадження № 2/440/87/2014
25 лютого 2014 року Буський
районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді
з участю представника позивача
з участю відповідача
з участю представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду місті Буськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу. Позов
мотивує тим, що 04.08.2009 року був
укладений договір позики, згідно з яким
позичив відповідачу гроші в сумі 200000
доларів США, що станом на 15.10.2013
становить 1598600 гривень згідно курсу
НБУ. Розпискою визначені проценти за
користування грошовими коштами в
розмірі 4 % в місяць - 8000 доларів США що
гривні згідно курсу НБУ. У
підтвердження укладеного договору
позики ОСОБА_3 написав розписку. На день
пред»явлення позову сума боргу
відповідачем не повернута та
несплачені проценти за користування
грошовими коштами. Просить суд
задовольнити заявлений позов.
В судовому засіданні позивач заявлений
ним позов підтримав, дав пояснення суду
аналогічні мотивам позовної заяви,
просить задовольнити позов. Суду
додатково пояснив, що відповідач 04
серпня 2009 року писав розписку
власноруч, при цьому були присутні
свідки. В досудовому порядку були
спроби врегулювати спір шляхом
нагадувань в телефонному режимі та
особистих зустрічей з відповідачем. За
результатами телефонних розмов та
зустрічей відповідач запевняв у
найкоротші терміни повернути позичені
кошти зі сплатою процентів. Оскільки
досудове врегулювання спору не дало
результатів, змушений був звернутись
до суду у встановленому законом
Представник позивача підтримав
заявлений позов його довірителя,
просить його задовольнити. Суду
додатково пояснив, що його довіритель
намагався врегулювати спір в
досудовому порядку, однак, відповідач
добровільно не виконує взяті на себе
зобов»язання по поверненню основного
боргу та сплати процентів за
користування коштами.
Відповідач заявлений позов не визнав,
заперечив проти його задоволення. Суду
пояснив, що коштів від позивача він не
отримував, а розписку писав дійсно він,
підпис його і проставлені печатки
ставив особисто він. Представлена
розписка це лише намір про те, що він
хотів позичити кошти, однак зазначені
кошти він не отримував від позивача.
Кошти йому були необхідні для розвитку
бізнесу, однак потім від розвитку
бізнесу він відмовився.
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позову. Суду пояснив,
що будь-яких грошових коштів
відповідач від позивача не отримував,
оскільки відсутній договір позики.
Крім того, в період написання розписки,
його довіритель отримав позику від
банку, яку направив на розвиток
бізнесу, відтак вважає, що це є вагомим
аргументом того, що кошти не брав його
довіритель у позивача. Крім цього,
вважає, що не дотримана форма
оформлення розписки, а саме, в розписці
зазначено, що його довіритель взяв
кошти, що не тягне за собою наслідків
повернення коштів, тобто обов»язку
повернути кошти у його довірителя не
Вислухавши всіх учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.
Згідно розписки (а.с. 3) ОСОБА_3 04 серпня
2009 року позичив у ОСОБА_2 гроші в сумі
200000 доларів США, зобов»язувався
віддавати щомісячно 4 % від зазначеної
Відповідач не виконав взятих на себе
зобов»язань згідно укладеної розписки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Допитані свідки під час розгляду
справи по суті, суду повідомили
Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що
відповідача бачив вдома у позивача 04
серпня 2009 року. Відповідач писав
власноруч розписку, ставив свій підпис
і поставив дві печатки, які привіз з
собою. Гроші передав позивач
відповідачу, останній візуально
оглянув кошти. При написанні розписки
були присутні він, ОСОБА_6, дружина
позивача ОСОБА_7, відповідач та сам
позивач. Ні тиску, ні погроз з боку
позивача не чинилось при написанні
розписки, відповідач писав розписку
добровільно. Пізніше позивач
повідомив, що відповідач кошти не
повертає та не сплачує проценти.
Позивач та свідок їздили до
відповідача на роботу у м.Буськ, і сам
відповідач показував своє
підприємство, розповідав про свої
плани з розвитку бізнесу і запевняв, що
гроші він поверне зі сплатою відсотків,
тільки трошки пізніше. Потім вони ще
раз приїзджали до відповідача додому,
однак відповідач відмовився вести
Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що
відповідач був присутній 04 серпня 2009
року за місцем проживання позивача.
Відповідач писав розписку, ставив свій
підпис. Свідок бачив як позивач
передавав кошти відповідачу. При цьому
були присутні він, дружина позивача
ОСОБА_7, ОСОБА_5, позивач та відповідач.
Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що її
чоловік, позивач у справі, позичив
відповідачу 200000 доларів США.
Відповідач написав розписку. До
сьогодні відповідач нічого не
повернув. Відповідач писав розписку у
них дома, це було 04 серпня 2009 року. При
написанні розписки були присутні її
чоловік ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
відповідач і вона. Відносини між
чоловіком та відповідачем були
нормальні, довірливі.
Договір позики за розпискою від 04
серпня 2009 року відповідачем не
оспорений і не визнаний недійсним у
встановленому законом порядку. Відтак,
доводи представника позивача, щодо
неналежного оформлення розписки, форми
та змісту написання до уваги судом не
береться, оскільки, ст. 1047 ЦК України
передбачено або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.
Крім того, виходячи з положень вимог ст.
360-7 ЦПК України, рішення Верховного
Суду України є обов»язковим для всіх
суб»єктів владних повноважень.
Верховний Суд України в постанові
Судової палати у цивільних справах від
18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13
висловив свою правову позицію,
відповідно до якої письмова форма
договору позики через його реальний
характер є доказом не лише факту
укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов»язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладання, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору незалежно від найменування
документа, наданого для підтвердження
позовних вимог, і залежно від
установлених результатів робити
відповідні правові висновки.
Судом встановлено, що розписка про
отримання коштів написана власноруч
відповідачем, про що сам відповідач
підтвердив, підпис ставив відповідач,
який скріпив двома печатками. Про факт
написання розписки власноруч без
тиску, примусу і погроз підтвердив сам
відповідач та ствердили допитані
свідки в ході судового розгляду.
За ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов»язків, зокрема, є договори та інші
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов»язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач стверджує, що це був
написаний проект розписки, який згодом
повинен був бути переписаний, за даним
проектом розписки кошти не отримував.
Суд до таких тверджень відповідача
відноситься критично і представлені
суду копії банківських договорів та
рішень судів до уваги не бере, оскільки
представлені відповідачем докази не
спростовують доводи позивача і прямо
не підтверджують того факту, що кошти
не брались в борг відповідачем у
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
З розписки убачається, що ОСОБА_3
позичаючи кошти зобов»язувався ОСОБА_2
сплачувати проценти за користування
коштами щомісячно у розмірі 4 % від
позиченої суми. Заборгованість за
відсотками вираховується наступним
(8000х7,993) х 49 місяців (з 04.09.2009 року до
04.10.2013 року) = 3133256 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
Слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3441
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, 11, 23, 625, 1047, 1049 ЦК України, суд,-
позов задоволено повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 (проживає АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
користь ОСОБА_2 (проживає АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основну
суму боргу в сумі - 1 598 600 (один мільйон
п'ятсот дев'яносто вісім тисяч шістсот)
Стягнути з ОСОБА_3 (проживає АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
користь ОСОБА_2 (проживає АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
проценти за користування коштами - 3 133
256 (три мільйони сто тридцять три тисячі
двісті п'ятдесят шість) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (проживає АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в
користь ОСОБА_2 (проживає АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові
витрати в сумі - 3 441 (три тисячі
чотириста сорок одну) гривню.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через Буський районний суд Львівської
області для осіб, які були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення - шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Г. О. Шендрікова