Справа №588/1941/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шевченко В. С.Номер
провадження 22-ц/788/196/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 24
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
-Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного
суду Сумської області від 11 грудня 2013
року

у справі за позовом комунального
підприємства Тростянецької міської
ради «Тростянецьке
житлово-експлуатаційне управління» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Тростянецького районного
суду Сумської області від 11 грудня 2013
року позов КП Тростянецької міської
ради «Тростянецьке ЖЕУ» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП
Тростянецької міської ради
«Тростянецьке ЖЕУ» заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги в
сумі 2201 грн. 62 коп. та судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп., всього 2431 грн. 02 коп.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
представників позивача, які
заперечують проти задоволення скарги
та вважають рішення суду вірним,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

31 жовтня 2013 року КП «Тростянецьке
житлово-експлуатаційне управління»
Тростянецької міської ради звернулось
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що ОСОБА_3 мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 в будинку, який знаходиться на
обслуговуванні цього підприємства.
Вартість робіт по утриманню будинків
позивач нараховує за затвердженими
міською радою тарифами.

Відповідач відмовляється сплачувати
за надані послуги. За період з 01 жовтня
2008 року по 01 жовтня 2011 року створилась
заборгованість за надані послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території в сумі 1946,08 грн.

Про наявність заборгованості
відповідач був сповіщений, але борг не
сплатив. КП «Тростянецьке ЖЕУ»
звернулось до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з нього
заборгованості за надані послуги.

02 грудня 2011 року був виданий судовий
наказ №2-н-160/11, який за заявою боржника
27 грудня 2011 року був скасований.
Заявнику роз'яснене право на звернення
з тією самою вимогою в порядку
позовного провадження.

Станом на 01жовтня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 за надані
послуги з утримання будинку складає 3357
грн. 76 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги з утримання
житлового будинку в сумі 3357 грн. 76 коп.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позов в межах позовної
давності, суд першої інстанції виходив
з того, що фактичне надання позивачем
послуг відповідачу як споживачу, які
останній отримує, свідчить про
існування між сторонами фактичних
договірних відносин, що є підставою
для стягнення боргу по оплаті
отриманих комунальних послуг.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований
там з 9 квітня 1997 року (а.с.9).

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
обслуговуванні КП Тростянецької
міської ради «Тростянецьке ЖЕУ».

Згідно договору про надання
житлово-комунальних послуг з утримання
внутрішньобудинкових мереж та
прибудинкової території м. Тростянець
від 01 січня 2011 року, укладеним між
Тростянецькою міською радою та КП
«Тростянецьке ЖЕУ», останнє є
виконавцем послуг з утримання
будинків і споруд в м. Тростянець
Сумської області (а.с.31).

Рішенням виконавчого комітету
Тростянецької міської ради №463 від 01
листопада 2012 року затверджений перелік
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, які надаються
КП «Тростянецьке ЖЕУ» (а.с.32).

Рішенням виконавчого комітету
Тростянецької міської ради №464 від 01
листопада 2012 року затверджені тарифи
на вказані послуги (а.с.33-34).

Згідно наданих позивачем відомостей,
підприємство обрахувало за окремою
калькуляцією та подало на затвердження
окремий тариф по квартирі відповідача.
Даний тариф затверджений рішенням
виконкому Тростянецької ради № 464 від 1
листопада 2012 року. Розмір зазначеного
тарифу менший, ніж у інших мешканців
будинку АДРЕСА_1 в м. Тростянець. Крім
того, відповідачеві проведений
перерахунок квартирної плати з
врахуванням вартості ремонтних робіт,
які відповідач провів самостійно
(а.с.29-30, 38).

Ухвалою суду від 27 грудня 2011 року
скасовано наказ № 2-н-1670/11 від 2 грудня
2011 року про стягнення з відповідача за
житлово-комунальні послуги 1964,08 гр.,
після чого позивач звернувся з даним
позовом до суду (а.с.5).

Згідно довідок-попереджень, які
відповідач отримував від позивача,
йому було запропоновано укласти
договір на обслуговування, та
повідомлялось, що станом на 01 серпня 2012
року заборгованість становить 2529,08
грн. (а. с. 6, 7).

Згідно наданого позивачем розрахунку
станом на 01 жовтня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 складає 3357,76
грн. (а.с.4).

Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивач, відповідно до вказаних
положень ЦПК України, довів, що він
надавав послуги відповідачеві, який
має борг по оплаті наданих ним послуг,
надав докази про порушення його прав
відповідачем, що є підставою для їх
захисту відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК
України (а.с.39-42).

Наданий позивачем розрахунок боргу
відповідача відповідає затвердженим
виконкомом тарифам, сумнівів не
викликає.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", житлово-комунальні послуги -
це результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Пунктами 1 ч. 1, п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг;
встановлений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, передбачено
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Обов'язком виконавця, відповідно до п.
п. 1, 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, є
надання таких послуг вчасно та
відповідної якості; виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти
із споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Обов'язок власника та наймача квартири
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг та
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом, передбачений також і п. 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм
впровадження Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» з послідуючими змінами.

Ч. 3 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги
передбачено, що органи місцевого
самоврядування встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» плата за житлово-комунальні
послуги нараховується щомісячно
відповідно до умов договору в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Розмір плати за комунальні
послуги розраховується виходячи з
розміру затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

З огляду на зазначені обставини слід
зробити висновок, що в спірний період в
межах строку позовної давності діяли
тарифи, які були обґрунтовано
використані позивачем при нарахуванні
плати за утримання будинку, в якому
проживає відповідач.

Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями
власники приватизованого житла в
багатоквартирних будинках (до них
належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних витратах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.
До послуг з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій належать,
зокрема: підготовка до
весінньо-літнього та осінньо-зимового
періодів, прочистка димарів та
газоходів, наладка та регулювання
технічного обладнання будинку,
обстеження стану несучих і
огороджувальних конструкцій,
прибирання сходових кліток,
прибудинкової території, вивезення
сміття, освітлення місць загального
користування, обслуговування ліфтів та
інше.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем у спірний період не
складались акти-претензії в порядку,
визначеному ст. 18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», з приводу
порушення виконавцем умов надання
послуг із зазначенням в них строків,
виду порушення, кількісних і якісних
показників послуг тощо. Позивач надав
суду достатньо доказів про виконання
ним обов'язків по наданню ним послуг.
Доводи відповідача про те, що мешканці
будинку АДРЕСА_1 в м. Тростянець
зверталися до КП «Тростянецьке ЖЕУ» з
приводу проведення ремонту в будинку,
не звільняють відповідача від сплати
за надані послуги з врахуванням
коригування на його квартиру (а.с.35-37).

З огляду на зазначене, висновок суду
про задоволення позову узгоджується з
обставинами справи, відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, зокрема, ч.1, п.1 ч.
2 ст. 11 ЦК України, яка передбачає, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, які передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, які не передбачені актами
цивільного законодавства, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відсутність договору про надання
послуг, укладеного відповідно до вимог
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», на що посилається відповідач,
є необґрунтованими, оскільки,
відповідно до закону, необхідність
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення є
обов'язком, а не правом сторін, в тому
числі і споживачів.

Та обставина, що саме позивач є
надавачем послуг по будинку, в якому
знаходиться квартира відповідача ,
факт надання позивачем послуг по
утриманню будинків і споруд та
прибудинкової території, правильність
нарахування ним плати за надані
послуги відповідно до затверджених
міською радою тарифів, фактичне
отримання цих послуг відповідач
належними доказами не спростував.

Позивач на підставі відповідних рішень
Тростянецької міської ради як надавач
житлово-комунальних послуг
зобов'язаний надавати ці послуги, в
тому числі і відповідачеві, відповідно
до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», не має
права виключити його з числа
отримувачів послуг чи якимсь чином
відключити від отримання послуг, які
він фактично отримує, проживаючи в
квартирі будинку, який утримується
позивачем.

Рішення суду узгоджується з
положеннями ст. 526 ЦПК України, згідно
якої зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Посилання відповідача на те, що він
інвалідом, не звільняють його від
відшкодування судових витрат
позивачеві.

Таким чином, при розгляді даної справи
суд першої інстанції вірно встановив
обставини та відповідні їм
правовідносини, детально з'ясував та
перевірив доводи та заперечення кожної
сторони і обґрунтував висновки,
вказані в рішенні. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
і не містять нових даних, які б давали
підстави для зміни або скасування
постановленого судом рішення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду
Сумської області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -