У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, де заінтересованими особами є: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання неправомірними, дій державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вищезазначеною скаргою та як на підставу своїх вимог посилався на те, що на примусовому виконанні районного відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження ВП № 17165694 по виконанню Дубліката виконавчого листа № 2-7/02 виданого 13.11.2012 року. Вважаючи що рішення суду виконано в повному обсязі у відповідності до виконавчого документі, головний державний виконавець постановив 17.09.2013 року постанову про закінчення виконавчого провадження. Такі дії державного виконавця суперечать статтям 25, 27 і частинам 1 і 2 ст. 75 ЗУ Про виконавче провадження. Зважуючи на наведене й просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції.

ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу про задоволення скарги. Мотивує свої вимоги тим, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального законодавства, а тому вважає її незаконною.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_2 просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а доводи викладені в апеляційній скарзі задовольнити з наведених підстав.

Головний державний виконавець Хрипта О.О. заперечив, доводи скарги та просив відхилити таку, так-як виконання рішення суду здійснено у відповідності до вимог законодавства про виконавче провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб які беруть участь у справі та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що за результатами примусового виконання рішення суду головним державним виконавцем РВ ДВС Мукачівського МРУЮ було складено акт від 22.11.2012 року. Яким було доведено до відома боржників резолютивну частину виконуваного рішення суду. Оскільки рішення суду було виконано, а тому, головний державний виконавець у відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження підставно постановив постанову від 17.09.2013 року про закінчення виконавчого провадження.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

За правилами вимог ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На виконання вимог ч. 1 ст. 6 ЗУ Про Виконавче провадження (далі-Закон) державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно резолютивної частини рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24.07.2002 року, зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у відновленні огорожі по межі земельної ділянки відповідно плану зовнішніх меж присадибної земельної ділянки, доданого до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 003455 від 15.11.1999 р., та у користуванні садом, розташованим на цій земельній ділянці, а.с. 17.

Виконання зазначеної резолютивної частини рішення суду повинно здійснюватись в примусовому порядку, виходячи з положень ст. 75 Закону.

Проаналізувавши зміст частин 1 і 4 ст. 75 Закону, колегія суддів зазначає, що такі різняться між собою, так-як регулюють різні види рішень, які підлягають виконанню.

Так, ч. 1 цієї статті передбачає виконання рішення, яким зобовязано боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Тоді як ч. 4 цієї статті передбачає виконання рішення, щодо заборони вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій.

У спірних правовідносинах, рішенням суду зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод, а не заборонено ОСОБА_3 і ОСОБА_4 чинити ОСОБА_1 перешкоди або утриматися ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від чинення ОСОБА_1 перешкод.

Виходячи із зазначеного, рішення суду повинно примусово виконуватись саме в порядку вимог частин 1 і 2 ст. 75 Закону, а не ч. 4 ст. 75 Закону як вважав головний державний виконавець.

Матеріали справи не містять доказів того, що примусове виконання рішення суду, здійснювалось головним державним виконавцем Хрипта О.О. відповідно до приписів частин 1 і 2 ст. 75 Закону.

А звідси, у головного державного виконавця Хрипти О.О. відсутні були підстави діяти в спосіб передбачений п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону та виносити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наведені обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою, що призвело до безпідставної відмови заявнику в задоволенні обґрунтованої скарги.

Виходячи з наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду не відповідає вимогам норм матеріального законодавства, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення скарги.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 307, 311, 314, 315 і 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого по довіреності діє представник ОСОБА_2, задоволити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року, скасувати та постановити в справі нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_1, задоволити.

Визнати дії головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в особі ОСОБА_5, неправомірними. Постанову від 17 вересня 2013 року про закінчення виконавчого провадження, визнати незаконною і скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________