Справа №591/9200/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/350/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В., Рибалки В. Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 13 січня 2014 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
Відділу ДВС Сумського міського
управління юстиції, ОСОБА_5, третя особа
- ДАІ ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми

про визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
автомобіль та виключення його з акту
опису та арешту майна,

в с т а н
о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, який обґрунтовував тим,
що 01 квітня 2010 року між ним та
відповідачем був фактично укладений
договір купівлі-продажу автомобіля
Міцубісі Паджеро, 2004 року випуску, за
який він передав продавцеві 158500 грн.,
однак не було проведено державної
реєстрації транспортного засобу, тому
просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля від 01
квітня 2010 року та визнати за ним право
власності на транспортний засіб,
виключити з актів опису та арешту
майна.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 13 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на неповне
з'ясування судом та недоведеність
обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального
права, просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити. При
цьому зазначає, що суд не врахував того,
що сторони узгодили істотні умови
договору купівлі-продажу автомобіля і
уклали його у письмовій формі, а
нотаріальне посвідчення в такому
випадку не вимагається.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, який підтримав доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні в
частині мотивів відмови, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
укладаючи договір купівлі-продажу
автомобіля сторони не дотримались його
нотаріальної форми, тому такий договір
не може вважатися укладеним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо відмови у позові,
однак у зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального
права рішення суду підлягає зміні в
частині обґрунтування висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 10
березня 2010 року ОСОБА_5 видав на ім'я
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
нотаріально посвідчену довіреність,
чим уповноважив кожного з них окремо
здавати в оренду, продавати та керувати
належним йому на праві власності
автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», 2004 року
випуску. Вказаною довіреністю ОСОБА_5 в
своїх інтересах надав і інші
повноваження представникам. Строк дії
довіреності - 20 років, тобто до 10
березня 2030 року. (а.с. 10)

01 квітня 2010 року ОСОБА_7 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
уповноважила кожного окремо ОСОБА_3,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 здавати в оренду,
продавати та керувати належним їй на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобілем
марки «Mitsubishi Pajero», 2004 року випуску.
Довіреність діє також до 10 березня 2030
року. (а.с. 11)

З аналізу положень ст.ст. 237, 244, 245 ЦК
України вбачається, що довіреність - це
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами,
ґрунтується на договорі та визначає
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчиняти правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

З листа Управління Державної
автомобільної інспекції ВРЕР ДАІ з
обслуговування м. Суми від 19 лютого 2013
року № 120 вбачається, що на автомобіль
марки «Mitsubishi Pajero», 2004 року випуску
накладені арешти, тому в знятті з
обліку даного автомобіля було
відмовлено. (а.с. 8) Той факт, що на
транспортний засіб накладено штрафи
підтверджується картками арешту від 13
та 19 квітня і 07 липня 2011 року. (а.с. 9)

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що вищезазначений автомобіль
перебуває під арештом.

За положенням ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонено законом, зокрема
правочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян належить
вчиняти у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, вбачається, що
набуття права власності визначається
особливістю самого майна та
особливістю його оформлення.

Письмова форма договору
купівлі-продажу транспортних засобів
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№ 1338, якою затверджені Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, мотоциклів усіх типів
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоциклів,
відповідно до п. 7 яких, передбачений
обов'язок власників транспортних
засобів та осіб, що експлуатують такі
засоби на законних підставах
зареєструвати транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання.

Пунктом 8 Правил передбачено, що
державна реєстрація транспортних
засобів проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і

документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність

придбання транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху.

А відповідно до п. 3 Правил державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться підрозділами
Державтоінспекції з метою здійснення
контролю за відповідністю конструкції
та технічного стану транспортних
засобів, а відомості про такі засоби та
про їх власників вносяться до Єдиного
державного реєстру Державтоінспекції.

Сторонами такі дії проведені не були.

Враховуючи зазначені норми
законодавства, слід дійти висновку, що
видача генеральної довіреності чи
передоручення повноважень на
транспортний засіб, що був в
експлуатації та має особливості
цивільного обороту, без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб,
а свідчить лише про виникнення між ними
відносин представництва.

Суд першої інстанції вищевикладені
норми закону не врахував, тому
помилково послався на норми цивільного
права, зокрема ст. 657 ЦК України, яка не
регулює спірні правовідносини, а тому
рішення суду за цих підстав підлягає
зміні.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.3; 314 ч.2,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 13 січня 2014 року змінити в
частині мотивів щодо відмови у
задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко