Справа № 209/2460/13-ц
Провадження № 2/209/360/14
"24" січня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової
при секретарі Золотих
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -
Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову або
заяви про розгляд справи за його
відсутності до судового розгляду
справи від нього не надійшло.
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
стягнути з відповідача на його користь
5000 грн., отримані за договором позики 13
березня 2013 року. В обґрунтування позову
посилається на те, що 13 березня 2013 року
позивач та відповідач уклали договір
позики, відповідно до якого позивач
того ж дня надав відповідачеві грошові
кошти у розмірі 5000 грн. В підтвердження
отримання коштів, відповідач написав
розписку, згідно якої зобов'язався
повернути борг у строк до 01 квітня 2013
року. У зазначений термін відповідач
боргу не повернула. Просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача борг за договором позики в
розмірі 5000,00 грн. та сплачений
позивачем судовий збір в сумі 229,40 грн.
Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду
справи надав суду заяву з клопотанням
про розгляд справи за його відсутності
позовні вимоги по суті та за
обставинами справи підтримав в
повному обсязі, просить позов
задовольнити, і у випадку неявки
відповідача - згоден на розгляд справи
за його відсутності на підставі
наданих доказів та ухвалення заочного
рішення. Позивачу роз'яснений
порядок перегляду заочного рішення
за заявою відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача
відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явилася, про час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76
ЦПК України, про причини своєї неявки
відповідач суд не повідомила, заяви про
розгляд справи за її відсутності суду
не надала. В зв'язку з тим, що суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, яка була повідомлена
належним чином, і яка про причини
своєї неявки суд не повідомила, заяву
про розгляд справи за її відсутності
суду не надала, суд відповідно до ст. 169
ч. 4 ЦПК України вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення),
так як вважає, що є достатньо
матеріалів про права та відносини
сторін, і потреба дачі особистих
пояснень відповідачем відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує
проти розгляду справи по суті у
відсутність відповідача, суд, з його
згоди, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- квитанція про сплату судового
збору №NOLDG40135 від 20 травня 2013 року (а.с.1),
якою підтверджується факт сплати
позивачем судового збору;

- розписка ОСОБА_2 (а.с.3), якою
підтверджується факт передачі 13
березня 2013 року позивачем відповідачу
ОСОБА_2 у борг грошової суми в розмірі
5000 грн. і взятий відповідачем обов'язок
повернути суму боргу до 01 квітня 2013
року.

- копія паспорту позивача (а.с.4),
якою підтверджується його особа
громадянина України;

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що 13 березня 2013 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 Кузмінічною був укладений
договір позики, відповідно до якого
відповідач ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 в борг
5000 гривень, і зобов'язлася повернути
суму боргу в строк до 01 квітня 2013 року,
на підтвердження чого власноручно
написала розписку про отримання
грошових коштів та про строк
виконання зобов'язання щодо
повернення боргу ( а.с. 3),

Суд встановив, що з боку позивача були
виконані всі умови договору позики, і
відповідачу була передана грошова
сума, зазначена в розписці, а
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором позики не виконала, суму
боргу позивачу не повернула, фактично
відмовившись від виконання взятих на
себе зобов'язань за договором позики.

Станом на 21 травня 2013 року сума боргу
відповідачем позивачу не повернута, а
отже вона підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача в
повному обсязі в розмірі 5000 гривень.

А отже суд, вважає, що з відповідача на
користь позивача належить стягнути
суму боргу в розмірі 5000 грн.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
умов договору не допускається,

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
вартості. Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження договору позики та його
умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
грошової суми або визначеної
кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справ, які
досліджені доказами, суд дійшов до
висновку, що внаслідок порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором позики, має місце порушення
прав позивача, і тому він правомірно
звернувся до суду з цим позовом,
який підлягає задоволенню.

Також суд вважає, що з відповідача на
користь позивача належить стягнути
сплачений позивачем при зверненні до
суду судовий збір в сумі 229,40 грн. (а.с. 1 -
квитанція), так як відповідно до ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі ст. ст. 525, 526, 629, 1046, 1047, 1049,ЦК
України, керуючись ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88,
ст. 158, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики від 13
березня 2013 року в сумі 5000 (п'ять тисяч)
гривень,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 229
(двісті двадцять дев'ять ) гривень 40
копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова