Справа № 203/134/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді
- Казака С.Ю.

при секретарі -
Місюра К.А.

за участю представника заявника -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, заінтересовані особи -
державний нотаріус Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Хилько Лариса
Анатоліївна, Іванівська сільська рада
Петриківського району
Дніпропетровської області, про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до
суду з вищезазначеною заявою, в
обґрунтування якої посилались на те, що
відповідно до заповіту від 11.06.1996 року,
посвідченого секретарем виконкому
Колгоспівської сільської ради
народних депутатів ОСОБА_6 та
зареєстрованого в реєстрі за №61 ОСОБА_7
заповідала їм все своє майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла. Після
смерті матері ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину, але для отримання свідоцтва
про право на спадщину звернулась до
Третьої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Листом нотаріуса
від 10.10.2012 року їй було відмовлено у
видачі свідоцтва через технічну
помилку, допущену при складанні
заповіту у прізвищі спадкодавця -
ОСОБА_7 замість ОСОБА_7. Для виправлення
помилки 31.10.2012 року вона звернулась до
Іванівської сільської ради, якою
листом від 05.06.2013 року було надано
відповідь про неможливість внесення
змін до заповіту через відсутність
особи-заповідача. Оскільки заповіт є
правовстановлюючим документом, згідно
якого вони мають зареєструвати своє
право на спадщину, заявники просили суд
встановити їм факт належності
заповіту, посвідченого 11.06.1996 року, як
спадкоємцям після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні представник
заявниці ОСОБА_2 підтримав подану заяву
та просив її задовольнити.

В наданій заяві ОСОБА_3 просила
провести розгляд справи за її
відсутності, зазначивши про
підтримання заявлених вимог.

Від заінтересованої особи - Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори надійшла заява
про розгляд справи за відсутності їх
представника.

Представник іншої заінтересованої
особи - Іванівської сільської рада
Петриківського району
Дніпропетровської, в судове засідання
не з'явився, про причини неявки не
повідомив.

Суд, заслухавши пояснення
представника заявника, дослідивши
матеріали цивільної справи, приходить
до висновку, що заява підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що відповідно до
заповіту від 11.06.1996 року, посвідченого
секретарем виконкому Колгоспівської
сільської ради народних депутатів
ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за
№61 ОСОБА_7 заповідала все своє майно
донці ОСОБА_2 та онуці ОСОБА_3 (після
реєстрації шлюбу змінила прізвище на
ОСОБА_3).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 24.06.2006 року Відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, ОСОБА_7
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті останньої ОСОБА_2 для
отримання свідоцтва про право на
спадщину звернулась до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори та листом
нотаріуса від 10.10.2012 року їй було
відмовлено у видачі свідоцтва через
технічну помилку, допущену при
складанні заповіту у прізвищі
спадкодавця - ОСОБА_7 замість ОСОБА_7.

В своїй заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3
посилаючись на п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України
просили суд встановити факт належності
їм правовстановлюючого документу -
заповіту від 11.06.1996 року.

Разом з тим, відповідно до вимог п.6
ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає
справи про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Оскільки заповіт було складено
ОСОБА_7 та саме в написанні прізвища
останньої у заповіті було допущено
помилку, суд з урахуванням положень п.6
ч.1 ст.256 ЦПК України вважає за необхідне
заяву ОСОБА_2, та ОСОБА_3 задовольнити
частково, встановивши факт належності
заповіту від 11.06.1996 року ОСОБА_7

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10,11,58-61,158,169,212-215,234-235,256,259
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3,
заінтересовані особи - державний
нотаріус Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Хилько
Лариса Анатоліївна, Іванівська
сільська рада Петриківського району
Дніпропетровської області, про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу -
задовольнити частково.

Встановити факт належності
заповіту, посвідченого 11 червня 1996 року
секретарем виконкому Колгоспівської
сільської ради народних депутатів
ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за
№61, ОСОБА_7, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
відповідно до якого остання заповідала
все своє майно донці ОСОБА_2 та онуці
ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

С.Ю.Казак