Справа № 196/47/14-ц
№ провадження 2/196/199/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Царичанський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
тлумачення заповіту та визнання права
власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
тлумачення заповіту та визнання права
власності.

В обгрунтування своїх вимог
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2.
Після її смерті відкрилася спадщина на
земельну ділянку, площею 2,7 га,
розташовану на території Ляшківської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, яка
належала померлій на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 048361,
виданим 23.01.2003 року.

24 жовтня 2005 року ОСОБА_2 склала
заповіт, згідно якого заповіла йому
право на земельну частку (пай) з землі,
яка перебуває у колективній власності
фермерського господарства "Еліта", що
знаходиться в с. Ляшківка
Царичанського району
Дніпропетровської області, що належав
їй на підставі Сертифіката на земельну
частку (пай), а при визначенні меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості) -
Державний акт на право приватної
власності на землю, виданий на підставі
вищезазначеного сертифікату.

Спір про майно відсутній.

В установлений законом строк він
звернувся до нотаріуса з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом. Проте у видачі свідоцтва
йому було відмовлено у зв'язку з тим, що
вказана земельна ділянка не охоплена
вищезазначеним заповітом.

Відповідно до стст. 213, 1256 ЦК
України суд може постановити рішення
про тлумачення змісту заповіту.

ОСОБА_2 склала заповіт 24.10.2005 року,
тобто за вісім років до своєї смерті,
вільно виклала свою волю про
розпорядження належним їй майном, який
власноруч підписала.

На той час Державного акту на
право власності на земельну ділянку ще
не було виготовлено, але спадкодавець у
заповіті зазначила, що заповідає йому
як право на земельну ділянку без
визначення меж цієї ділянки в натурі,
так і цю ж земельну ділянку після
виготовлення Державного акту.

Заповіт ОСОБА_2 посвідчено
секретарем Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області, тобто
посадовою особою, наділеною
відповідними повноваженнями з
посвідченням заповітів громадян. Проте
у зв'язку з не зовсім вірним
формулюванням складу спадкового майна
- заповідався Державний акт, а не
земельна ділянка.

Прохає розтлумачити заповіт,
складений ОСОБА_2, посвідчений 24.10.2005
року секретарем Ляшківської сільської
ради про те, що ОСОБА_2 заповіла йому
земельну ділянку, площею 2,700 га,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану на території Ляшківської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, про що
Царичанською районною державною
адміністрацією 23 січня 2003 року було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 048361, та визнати за ним право
власності на вказану земельну ділянку.

В судове засідання позивач не
з'явився, до суду надійшла заява з
проханням розглядати дану справу у
його відсутність, свої позовні вимоги
підтримує повністю.

Представник відповідача -
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області в судове
засідання не з'явився, до суду надійшла
заява з проханням розглядати дану
справу без їх участі, позовні вимоги
визнають повністю.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов`язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом
є особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1256 ЦК України
передбачено, що у разі спору між
спадкоємцями тлумачення заповіту
здійснюється судом відповідно до
статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 213 ч.2 ЦК
України на вимогу однієї або обох
сторін суд може постановити рішення
про тлумачення змісту правочину.

Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2,
видане Самарським відділом ДРАЦС
Дніпропетровського МУЮ 21.08.2013 року).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася
спадщина: земельна ділянка, площею 2,7
га, розташована на території
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області, яка
належала померлій на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 048361,
виданим 23.01.2003 року.

24 жовтня 2005 року ОСОБА_2 склала
заповіт, посвідчений секретарем
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області та
зареєстрований в реєстрі за № 168,
згідно якого заповіла позивачу право
на земельну частку (пай) з землі, яка
перебуває у колективній власності
фермерського господарства "Еліта", що
знаходиться в с. Ляшківка
Царичанського району
Дніпропетровської області, що належало
ОСОБА_2 на підставі Сертифіката на
земельну частку (пай), а при визначенні
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) - Державний акт на право
приватної власності на землю, виданий
на підставі вищезазначеного
сертифікату.

Спір про майно відсутній.

В установлений законом строк
ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_2 Проте у видачі свідоцтва йому
було відмовлено у зв'язку з тим, що
вказана земельна ділянка не охоплена
вищезазначеним заповітом.

ОСОБА_2 склала заповіт 24.10.2005 року,
в якому вільно виклала свою волю про
розпорядження належним їй майном, який
власноруч підписала. Заповіт ОСОБА_2
посвідчено секретарем Ляшківської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, тобто
посадовою особою, наділеною
відповідними повноваженнями з
посвідченням заповітів громадян.

В даному випадку, спадкодавець у
заповіті зазначила, що заповідає
позивачу право на земельну ділянку без
визначення меж цієї ділянки в натурі, а
при визначенні меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) - Державний акт
на право приватної власності на землю,
виданий на підставі вищезазначеного
сертифікату, тобто після виготовлення
Державного акту заповідає позивачу і
саму земельну ділянку.

Відповідачем заявлені позовні
вимоги визнані в повному обсязі, тобто
визнані всі ті обставини, на які
позивач посилається на обгрунтування
своїх заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 213, 1216, 1233, 1256 ЦК України,
ст.ст. 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області про
тлумачення заповіту та визнання права
власності задовольнити в повному
обсязі.

Визнати, що заповітом, складеним
ОСОБА_2 та посвідченим 24.10.2005 року
секретарем Ляшківської сільської ради
та зареєстрованим в реєстрі за № 168,
ОСОБА_1 заповідається земельна ділянка,
площею 2,700 га, призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташована на території
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області, про що
Царичанською районною державною
адміністрацією 23 січня 2003 року було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 048361.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як
спадкоємцем за заповітом, після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, право
власності на земельну ділянку, площею
2,700 га, розташовану на території
Ляшківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області, надану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 048361, виданого 23.01.2003 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з подачею
апеляційної скарги через районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.М.Гудим