АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/571/2014 р.
інстанції : Хомик І.І.
Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 13 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі :

Головуючого : Борка А.Л.

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

при секретарі : Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Ліквідаційної комісії Державного
закладу «Великоолександрівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» на рішення
Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 16
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного закладу
"Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станції",
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О
В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась
із позовом до Державного закладу
"Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція",
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
посилаючись на те, що з вересня 1987 року
вона працювала в ДЗ
«Велиоолександрівська
санітарно-епідеміологічна станція». На
підставі Наказу Міністерства охорони
здоров'я України від 21.09.2012 року №176-О
«Про ліквідацію бюджетних закладів,
установ та організацій, що належать до
сфери управління Міністерства охорони
здоров'я України» була звільнена з
посади наказом № 15 від 29 грудня 2012 року
Державного закладу
«Великоолександрівська
санітарно-епідеміологічна станція» на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При
звільнені їй була нарахована, але не
виплачена вихідна допомога в сумі 1303,00
грн. та компенсація за невикористану
відпустку в сумі 533,42 грн. Просила
стягнути з відповідача на її користь
вихідну допомогу при звільнені в сумі
1303,00 грн., компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 533,42 грн. та 13030,00 грн.
за затримку розрахунку при звільнені.

Рішенням Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
16 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
до Державного закладу
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станції»,
Херсонської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні
задоволено. Стягнуто з ДЗ
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція» на
користь ОСОБА_2 - 3937,88 грн. середнього
заробітку за затримку розрахунку
при звільненні. Стягнуто з ДЗ
«Великоолександрівська
санітарно-епідеміологічна станція» 229,4
грн. судового збору

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції голова ліквідаційної
комісії Державного закладу
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Литвин Л.Д., направив в адресу суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу на адресу суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з`явились у судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню
не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка з вересня 1987 року працювала
в ДЗ «Великоолександрівська
санітарно-епідеміологічна станція». На
підставі наказу Міністерства охорони
здоров'я України від 21.09.2012 року №176-О
«Про ліквідацію бюджетних закладів,
установ та організацій, що належать до
сфери управління Міністерства охорони
здоров'я України» вона була звільнена з
посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.
При звільненні позивачці не було
виплачено вихідну допомогу та
компенсацію за невикористану
відпустку, просить стягнути середній
заробіток за час затримки при
звільненні у розмірі - 3937,88 грн.
Рішенням Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
10 квітня 2013 року на користь позивачки
стягнуто компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі - 533,42 грн. та
вихідну допомогу у розмірі - 1303 грн.

На підставі вимог ст.117 КЗпП України
визначено, що у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки визначені в ст.116 КЗпП України,
при відсутності спору про їх розмір,
підприємство,установа та організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

На виконання наказу № 15 від 29 грудня 2012
року ОСОБА_2 нараховано, але не
виплачено компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 533,42 грн.
та вихідну допомогу в сумі 1303,00
грн.(а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи
наказ №15 від 29 грудня 2012 року Про
звільнення позивача видано на підставі
наказу МОЗ України №176-о від 21 вересня
2012 року «Про ліквідацію бюджетних
закладів, установ і організацій, що
належать до сфери управління
Міністерства охорони здоров'я України»
(далі - Наказ №176-о), яким передбачено
ліквідувати зокрема
Великоолександрівську районну
санітарно-епідеміологічну станцію.

Таким чином, на виконання наказу №176-0
санітарно-епідеміологічні станції
знаходяться у стані ліквідації. Згідно
п.2 зазначеного наказу затверджені
персональні склади ліквідаційних
комісій юридичних осіб, яким
відповідно до п.3.5 наказу вказано
забезпечити додержання прав та
інтересів працівників юридичних осіб
при ліквідації відповідно до вимог
трудового законодавства. Згідно витягу
з Єдиного Державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців від
27.05.13р. ДЗ «Великоолександрівська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» значиться у вказаному
реєстрі, відомості про припинення
юридичної особи відсутні, перебуває в
стані припинення діяльності (а.с.11).

Згідно ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 1 статті 40
КЗпП України, працівникові
виплачується вихідна допомога у
розмірі не менше середнього місячного
заробітку.

Частиною першою статті 47 КЗпП України
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 104 ЦК України
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті
ліквідації.

Відповідно до ст. 105 ЦК України учасники
юридичної особи або орган, що прийняв
рішення про припинення юридичної
особи, призначають комісію з
припинення юридичної особи
(ліквідаційну комісію, ліквідатора
тощо) та встановлюють порядок і строки
припинення юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з ліквідацією юридичної особи
Великоолександрівської районної СЕС,
Наказом №176-0 утворено ліквідаційну
комісію, яку зобов'язано вжити
передбачених законодавством заходів
щодо проведення процедури ліквідації,
а також встановлено, що голова
ліквідаційної комісії здійснює
керівництво відповідною юридичною
особою до завершення процедури
ліквідації у встановленому
законодавством України порядку.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції вірно зазначено про
стягнення заборгованості саме з
Державного закладу
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна
станція»,оскільки процедура
ліквідації не закінчена.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи довідки, позивачці виплачено
заборгованість встановлену рішенням
суду тільки 25 грудня 2013 року. Отже на
час звернення ОСОБА_2 до суду із
позовом у листопаді 2013 року
відповідач мав перед позивачкою
заборгованість, яка на підставі
наявного в матеріалах справи
розрахунку з яким позивачка
погоджується складає - 3937,88 грн.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.20
постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він в цей день не був
на роботі, - наступного для після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Враховуючи, що відсутність
затвердженого кошторису та грошових
коштів не виключає відповідальності
роботодавця по виплаті працівникові
його середнього заробітку за весь час
затримки по день постановлення рішення
судом, і відсутності своєї вини у
затримці виплати працівникові
належних йому при звільненні грошових
коштів роботодавцем не доведено,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
стягнення на користь позивача
передбачених ст. 117 КЗпП України
грошових сум.

З вищенаведених підстав колегія суддів
не приймає до уваги доводи апеляційної
скарги як такі, що не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють виниклі
правовідносини, та не спростовують
правильних по суті висновків суду щодо
необхідності стягнення належних
позивачці до виплати грошових коштів, а
також середнього заробітку за час
затримки такої виплати.

Оскільки обов'язок по виплаті
заробітної плати, по проведенню
розрахунку із працівником при
звільненні у визначені строки та
відповідальність за затримку такого
розрахунку трудовим законодавством
покладено саме на власника
підприємства, установи, організації
або уповноваженого ним органу, із яким
працівником укладено трудовий договір,
а ліквідаційна комісія, яка
представляє у відносинах з третіми
особами та виступає у суді від імені
юридичної особи, яка припиняється, не є
юридичною особою, і відомості про
припинення юридичної особи ДЗ
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція» в
Єдиному Державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відсутні, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції обґрунтовано
стягнуто грошові кошти з ДЗ
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція».

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув судовий збір на
користь держави у розмірі - 229,4 грн. з
підстав передбачених ст. 88 ЦПК України.

На думку колегії суддів, суд
першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
сторонами докази та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права. Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги,щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи,до уваги не
приймаються як такі, що не обґрунтовані
вимогами закону, належними доказами і
такі, що висновки суду не спростовують,
а тому підлягають відхиленню.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 307, 308
ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ліквідаційної
комісії Державного закладу
«Великоолександрівська районна
санітарно-епідеміологічна станція» -
відхилити.

Рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
16 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді