Справа № 362/4744/13-ц
Провадження № 2/362/192/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

при секретарі - Савчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 119.726,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона мала намір придбати квартиру та звернулася до посередника на ринку нерухомості, який і знайшов квартиру у новобудові разом з підвальним приміщенням за адресою АДРЕСА_1 за ціною, яка складала еквівалент 100.000 дол. США. Позивач вказує, що оскільки всієї суми коштів у неї не було, то вона звернулася до банку для отримання кредиту для купівлі вказаної нерухомості. При цьому, ОСОБА_3 (мати відповідача) погодилася зачекати оформлення кредиту. Також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (батьки відповідача) запропонували позивачу розпочати ремонт квартири, поки оформляються документи на видачу кредиту, щоб не втрачати час. Як вказує позивач, ОСОБА_4 пояснили мотиви продажу нерухомості тим, що нерухомість, яка подарована ОСОБА_3 своїй дочці ОСОБА_2, дочці вже не потрібна позаяк остання вийшла заміж за громадянина Туреччини та планує проживати в Туреччині. При цьому, ОСОБА_3 відмовились підписувати договір завдатку, мотивуючи свою відмову тим, що «ми свої люди, мені не потрібен завдаток, не потрібен договір».

Позивач зазначає, що почали робити ремонт 08.03.2013 року, винайнявши запропонованих ОСОБА_3 будівельників, а вже 10.03.2013 року до них приєдналися ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а з 07.05.2013 року роботи по наклеюванню шпалер почала виконувати ОСОБА_8. Також з 20.04.2013 року ОСОБА_9 почав роботи з монтажу кухонних меблів та вбудованої техніки. Позивач зазначає, що всі будівельні матеріали до квартири завозив ОСОБА_10 (чоловік позивача).

Як стверджує позивач, наприкінці квітня 2013 року ОСОБА_3 попросила дати завдаток, який був їй надано у розмірі 10.000 дол. США, про що складено розписку від імені ОСОБА_4 (батька відповідача).

За твердженням позивачки, в двадцятих числах травня 2013 року ОСОБА_3 разом із ОСОБА_11 (сестра відповідача) відвідали квартиру, де відбувалися ремонтні роботи, забрали ключі від неї, залишивши будівельників працювати в квартирі, та попрямували до позивача. При зустрічі з позивачем та його сім'єю мотивували свій вчинок тим, що не змогли додзвонитися до позивача та розхвилювалися, на що позивачем було вказано на те, що всі телефони сім'ї позивача увімкнені на беззвучний режим через сон маленької дитини. При цій зустрічі, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 отримали майстер ключ від вхідних дверей до квартири для виготовлення іншого комплекту ключів для вхідної двері іншої квартири.

Як зазначає позивач, ОСОБА_3 з незрозумілих причин розпорядилася провести угоду купівлі-продажу підвального приміщення на 01.06.2013 року, а самої квартири 02.06.2013 року, хоча обидві угоди можна було укласти в один день. При цьому 01.06.2013 року вже у нотаріуса, ОСОБА_3 заявила про те, що ціна за квартиру та підвальне приміщення складає загалом еквівалент 110.000,00 дол. США, всі нотаріальні витрати несе сторона позивача, а також сторона позивача має сплатити 5% податок з доходів за ОСОБА_2, на що позивач не погодилась, позаяк, на її думку, умови продажу квартир істотно змінилися, як в ціні об'єктів так і у розподілі витрат на оформлення. В результаті угоди не відбулись, і ОСОБА_3 від нотаріуса попрямували до квартири і вигнали будівельників, а квартиру закрили.

Позивач зазначає, що вона витратила на ремонт квартири загалом 154.726,77 грн., натомість їм вдалося забрати майно на загальну суму 40.750,00 грн., а інше майно на яке витрачено позивачем 119.726,77 так і залишилась в квартирі. В поверненні зазначеного майна було відмовлено, посилаючись не та, що воно залишається в квартирі як компенсація за угоди, які не відбулися.

На думку позивача, відповідач безпідставно набув ремонт квартири зроблений за рахунок позивача. Тому позивач просить стягнути з відповідача вартість вказаного ремонту на підставі ст. 1212 ЦК України.

Представник відповідача в письмових запереченнях проти задоволення позову заперечила та вказала, що володіє квартирою за адресою АДРЕСА_1, яку вирішила продати, оскільки постійно проживає в Туреччині, а всіма питаннями купівлі-продажу займалися її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру було вирішено продати разом з підвальним приміщенням за 115.000 дол. США. Через посередника агенції нерухомості, позивач, після огляду квартири, погодилися придбати нерухомість, запропонувавши ціну 110.000 дол. США, ця ціна влаштовувала ОСОБА_2 і вона погодилися.

Як зазначає представник відповідача, в той період в квартирі відбувалися ремонтні роботи, які замовляла відповідач її робочими, а позивач попросила надати доступ до квартири у зв'язку з необхідністю завозити будівельні матеріали та проводити заміри кухні. Без погодження з відповідачем робітники припинили виконання раніше замовлених робіт відповідачем та вже за завданням позивача почали виконання інших ремонтних робіт. Згодом позивач без отримання погодження зі сторони відповідача поставила ще одні двері до квартири, що взагалі унеможливило доступ відповідача та її батьків до своєї нерухомості. У зв'язку з тим, що відповідач була згодна на купівлю квартири, вона не протестували і не намагалися демонтувати ці двері.

Угода з продажу підвального приміщення була запланована на 01.06.2013 року, а квартири на 02.06.2013 року. Проте, 01.06.2013 року сторони зустрілися у нотаріуса, проте позивач відмовилася від укладання договору за обумовлену вартість у 110.000 дол. США, натомість заявила що купить нерухомість за 100.000 дол. США. Зазначене суперечило домовленостям сторін спору і угода не відбулася.

Сторона відповідача посилається на те, що позивач почала робити ремонт без погодження відповідача, жодні роботи не були погоджені, жодні матеріали не купувалися за погодженням із відповідачем. Протягом розгляду банком питання про надання кредиту відповідач не мала доступу до власної квартири.

В запереченнях зазначено, що коли договір не було укладено, відповідач без зволікань віддала все майно, яке знаходилося в квартирі і належало позивачу. Єдине, що позивач відмовилася забирати, це ламінат та вхідні двері, проте навіть зараз відповідач не заперечує проти цього, щоб ці матеріали отримала позивач в натурі.

Відповідач заперечила проти відшкодування вартості робіт виконаних ОСОБА_6, оскільки останній не є суб'єктом господарювання та не має відповідних ліцензій та дозволів. Крім того, як зазначає відповідач, на момент початку позивачем ремонту в квартирі, приміщення вже було в кінцевій стадії ремонту і в ньому було залишено багато будівельних матеріалів, які так і не було повернуто відповідачу і використані позивачем на власний розсуд. Також відповідач зазначає, що розрахунок на 29.084,00 грн. складено самою позивачкою та не підписаний особою, яка начебто виконувала ці роботи. Наразі квартира вже продана новим покупцям, які роблять ремонт на власний смак.

В запереченнях на позов зазначено, що будівельні матеріали могли бути використані позивачем для ремонту в будь-якій іншій квартирі. Крім того, окремі матеріали виписані на ім'я ОСОБА_6, а не позивача або її чоловіка. Також в чеках є матеріали, які не належать до будівельних. Враховуючи викладене, відповідач просить суд в позові відмовити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила та просила в позові відмовити.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При чому зазначені норми не встановлюють презумпції доведеності позиції ні позивача, ні відповідача, що означає, що кожен з них має довести перед судом переконливість своєї позиції. При цьому суд також виходить з принципу доказування «поза розумних сумнівів», закріплене в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Fadeyeva v. Russia, яке згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки позивачем доведено порушення відповідачем своїх прав, натомість сума безпідставно набутого майна, доведено позивачем в розмірі менше заявлених позовних вимог.

Судом достовірно встановлено, що 14.06.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, за яким ОСОБА_3 купила техпідпілля, що розташоване в АДРЕСА_1, площею 63,7 кв.м., що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою О.О., реєстровий № 1235.

Згідно свідоцтва про шлюб від 03.12.2011 року серія НОМЕР_5 ОСОБА_2 одружилася із громадянином Турецької Республіки ОСОБА_16.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 02.07.2012 року № 34671701 трикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 (відповідачу).

Свідок ОСОБА_11 показала, що мама з сестрою (ОСОБА_3 та ОСОБА_2) вирішили продати квартиру за адресою АДРЕСА_1.

07.06.2012 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_11 (свою сестру) продати від імені довірителя належну останній на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М., реєстровий № 865. Вказаною довіреністю відповідач уповноважила ОСОБА_11, крім іншого, підписати договір купівлі-продажу, визначаючи продажну ціну, в тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться, попередній договір, визначаючи його умови на власний розсуд, сплачувати належні з довірителя платежі, включаючи державне мито (плату), одержувати належні довірителю гроші у разі продажу зазначеної квартири, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю.

ОСОБА_19 (посередник на ринку нерухомості, яка знайома з позивачем та ОСОБА_3, оскільки вже представляла інтереси кожного з них в інших операціях з нерухомістю) показала, що до неї звернулася ОСОБА_3 з пропозицією продати їх квартиру АДРЕСА_1 та техпідпілля за ціною 110.000 - 115.000 дол. США і ОСОБА_19 знайшла покупця, який був готовий заплатити за квартиру разом з техпідпіллям 100.000 дол. США. Свідок зазначає, що така ціна була нею погоджена особисто в телефонній розмові з ОСОБА_3

В наступному, як зазначають свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, сторони направилися додому до ОСОБА_3 і там погоджували умови договору в присутності співробітника ОСОБА_19, який зателефонував і повідомив ОСОБА_19, що ОСОБА_3 відмовились укладати договір завдатку, пославшись на те, що він не потрібен. При обговоренні умов купівлі-продажу питання ціни квартири разом з підвалом жодного разу не піднімалася, що підтверджують свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_4 При цьому суд не може прийняти покази свідка ОСОБА_3, яка вказувала що в присутності свого чоловіка ОСОБА_4 погоджувала ціну квартири разом з техпідпіллям в сумі 110000 дол. США, оскільки це суперечить іншим свідченням, в тому числі свідченням ОСОБА_4

Крім того, суд критично оцінює свідчення ОСОБА_4, які остання давала на запитання представника відповідача, оскільки під час допиту останньої представником відповідача, свідок починала відповідати на запитання не чекаючи завершення запитання представника відповідача, фактично відповідь випереджала завершення запитання.

Також суд відхиляє свідчення ОСОБА_1 (позивач), яка була допитана як свідок, оскільки судом з'ясовано, що під час подій, що призвели до виникнення спору, позивач виховувала двох дітей, молодшого з яких годувала груддю та була вагітна третьою дитиною. При цього, під час надання свідчень використовувала формулювання зі словами «здається», «по-моєму» і т.п. та посилалась на те, що точно не може пригадати багато фактів.

Свідок ОСОБА_11 зазначила, що вона про ціну з позивачем не говорила, всі переговори вели посередники з нерухомості та мати (ОСОБА_3).

При цьому суд критично оцінює покази ОСОБА_10 (чоловіка позивача), ОСОБА_20 (мати позивача), ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо погодженої ціни купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 разом з техпідпіллям, оскільки вказані особи є членами сімей сторін спору та є зацікавленими особами і їх покази щодо погодженої ціни продажу відрізняються.

Свідок ОСОБА_20 показала, що ОСОБА_4 запропонували розпочати робити ремонт до завершення підготовки документів для купівлі-продажу квартири.

На час початку ремонту за рахунок позивача, в квартирі був розпочатий ремонт, що підтверджується показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6

08.03.2013 року бригада будівельників, запропонована ОСОБА_3, розпочала ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1 але вже за рахунок позивача, з матеріалів позивача та за замовленням позивача, що підтверджується показами свідка ОСОБА_10, ОСОБА_20 При цьому письмових договорів з будівельниками не підписували, а керувались усними договорами.

17.04.2013 року ОСОБА_1 звернулася до Територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0688 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою про отримання кредиту в сумі 540000,00 грн. строком на 10 років на придбання трикімнатної квартири на вторинному ринку нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої складає 720.000,00 грн., а сума власних коштів яку передбачено спрямувати на оплату товару для оплати якого необхідний кредит становить 180.000,00 грн., що підтверджується копією кредитної заявки ОСОБА_1. Зазначене додатково підтверджується листом вищевказаного банку від 25.11.2013 року № 1541, в якому вказано, що зазначена квартира належить ОСОБА_2. А також те, що за домовленістю між сторонами ОСОБА_1 мала придбати за власні кошти підвальне приміщення за зазначеною адресою, яке належало ОСОБА_3 (матері ОСОБА_2). Зазначене також підтверджується, копією кредитної справи, витребуваної з банку.

03.05.2013 року ОСОБА_4 власноручно написав розписку в тому, він отримав завдаток за квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 10.000 дол. США.

До квартири під час ремонтних робіт з'являлися ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_20

Матеріали для ремонту позивачем придбавалися особисто, ОСОБА_10, а окремі будівельні матеріали виписувались на ім'я ОСОБА_6, позаяк у останнього були знижки у певних магазинах, проте оплачувались та отримувались ОСОБА_10, що мало наслідком економію коштів позивача, що підтверджується показами ОСОБА_6, ОСОБА_10 При цьому вказані свідки вказали, що іншої нерухомості, для ремонту якої могли бути використані вказані матеріали у позивача не було, а ОСОБА_6 ремонтних робіт на інших об'єктах не проводив і всі матеріали було використано на ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_21 (сусідка по квартирі, яка проживає в АДРЕСА_1) показала, що будинок 2007 року побудови, і з ОСОБА_10, його дружиною ОСОБА_1 та їх дітьми познайомилася, коли вони розпочали ремонт. Також свідок зазначила, що ОСОБА_11 також проживає в цьому будинку, але в іншому парадному.

ОСОБА_10 організовував ремонт та завозив будівельні матеріали, а саме листи гіпсокартону, будівельні суміші в мішках, плитку, меблі, що показали свідки ОСОБА_21 (сусідка по будинку, яка проживає в АДРЕСА_1), ОСОБА_22, (працівник ОСББ будинку в АДРЕСА_1).

Також свідок ОСОБА_22 (працівник ОСББ будинку в АДРЕСА_1) показав, що бачив цю квартиру взимку 2013 року, коли усували наслідки аварії в системі опалення, та вже в літній (теплий) період, коли повідомляв ОСОБА_10, якого вважав новим власником, про необхідність укладення договорів на утримання будинку та бачив як змінилася квартира, а саме з'явилися поштукатурені стіни з поклеєними шпалерами, укладену плитку на кухні, вхідні двері в тамбур, майже зібрані кухонні меблі.

Свідок ОСОБА_9 (робив кухонні меблі та збирав їх на квартирі) показав, що ОСОБА_10 привозив на квартиру будівельні матеріали: цемент, шпаклівку, фарбу, плитку, ламінат, кабель, кількість цих матеріалів згадати не може. При цьому свідок зазначив, що за час його роботи на квартирі з'явилися стяжка, тепла підлога на кухні, укладена плитка, поклеєні шпалери, встановлені світильники, балкон було пошпакльовано та пофарбовано, відбувся ремонт котла, покладено ламінат та плінтус, були переклеєні шпалери, оскільки попередні робітники зіпсували попередні шпалери.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_20 показали, що робітники, яких рекомендували ОСОБА_4 та які працювали в квартирі були родом із західної України та поїхали за два тижні до Пасхи, яка у 2013 році була 5 травня, що є загально відомим фактом.

Свідок ОСОБА_6 (робітник, який працював на будівництві приблизно з 10-15 березня 2013 року) показав, що йому довелося частково перероблювати стелю, стіни, відкоси через помилки допущені попередніми робітниками та безпосередньо ту роботу, для виконання якої його безпосередньо винаймали.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_10 привозив гіпсокартон близько 20 листів, стартової та фінішної штукатурки близько 30 мішків разом, фарба 3 відра по 10 літрів, 5 чи 6 каністр ґрунтовки по 10 літрів кожна, суміш для влаштування стяжки близько 50 мішків по 25 кг. кожен, шпалери близько 30 рулонів, клей для шпалер, ламінат близько 75 квадратних метрів, плінтуса близько 93 погонних метрів, розетки та вимикачі (кількості не пам'ятає) та інші матеріали, які були потрібні для ремонту. Також свідок вказав, що бачив на ремонті ОСОБА_3 та її дочку, які поводилися начебто цей ремонт робиться для них, проте вони ремонт не коментували.

Твердження сторони відповідача, про те, що кошти сплачені на користь ОСОБА_6 не можуть бути відшкодовані, оскільки оскільки останній не є суб'єктом господарювання та не має відповідних ліцензій та дозволів судом відхиляються, оскільки предметом доказування є саме факт понесення витрат і створення майна, а не правомірність отримання ОСОБА_6 оплати за виконані роботи.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він ключ позивачу не давав, проте знав що там робиться ремонт, двічі бував в квартирі під час ремонту, припинення ремонту не вимагав, сподіваючись на порядність позивача. Свідок ОСОБА_3 також вказала, що коли побачили, що в квартирі відбувається ремонт то припинення ремонту не вимагали. Свідок ОСОБА_11 показала, що коли приїздила на квартиру разом з ОСОБА_3 по майстер-ключ, то довідалася про те, що там відбувається ремонт, нічого не погоджувала, припинення ремонту не вимагала. Це ж підтвердив і свідок ОСОБА_9 (встановлював в момент візиту ОСОБА_11 та ОСОБА_3 кухонні меблі в квартирі).

Свідок ОСОБА_8 (працювала в квартирі та клеїла шпалери) показала, що переклеювала шпалери після того, як попередні будівельники вже поїхали. Також свідок вказала, що бачила на будівництві ОСОБА_4, який припинення ремонту не вимагав, та проти його проведення не заперечував, а ОСОБА_3 бачила один раз приблизно в кінці травня, коли ОСОБА_8 вже доклеювала останню полосу шпалер, то приїхала ОСОБА_3 і повідомивши, що угода не відбулась вигнала всіх з квартири та зачинила її на ключ. За твердженням ОСОБА_8 нею було поклеєні близько 30 рулонів шпалер.

01.06.2013 року у нотаріуса сторони посварилися через те, що продавці не бажали сплачувати 5% податок від продажу квартири та вважали, що це є затратами покупця, та у зв'язку із збільшенням ціни продажу нерухомості до 110000 дол. США що показала свідок ОСОБА_20 При цьому свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що угода не відбулась через зниження ціни з боку позивача.

07.06.2013 року ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання і за новою адресою в Україні не зареєстровано, що підтверджується копією 12 сторінки паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_24 показав, що приблизно 15.06.2013 року (початок літа) чоловік позивачки ОСОБА_10 разом з товаришем забрав свої речі з квартири, які побажав, а решту речей такі як ламінат, та інше забрати відмовився. Також свідок ОСОБА_4 зазначив, що у встановленій позивачем двері в тамбур до квартири він замок зламав, встановив новий щоб можна було потрапити до квартири.

Свідок ОСОБА_9, який допомагав ОСОБА_10 забирати речі, показав, що вони забрали кухонні меблі та техніку, а решту, зі слів ОСОБА_10, забрати не дозволили господарі квартири.

09.01.2014 року між ОСОБА_2, від імені якої діяла ОСОБА_11, та ОСОБА_25 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховським І.В. За вказаним договором квартира АДРЕСА_1 продана за 456.320,00 грн. і на час вирішення спору належить ОСОБА_25

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З матеріалів справи вбачається, що до укладення між сторонами спору договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, позивача будо допущено до вказаної квартири для проведення ремонту за власними уподобаннями та за власний рахунок. При цьому, представник відповідача за довіреністю - її рідна сестра ОСОБА_11, мати відповідача ОСОБА_3 (якій належало техпідпілля), та яка за твердженням в запереченнях на позов і займалась продажем вказаної квартири, батько відповідача ОСОБА_4 допустили позивача та її чоловіка разом з їх робітниками до здійснення ремонту вказаної квартири, що вбачається з дій ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх свідчень, були обізнані про те, що відбувається ремонт в квартирі, жодних заперечить проти проведення такого ремонту не висловлювали до 01.06.2013 року, в правоохоронні або інші органи для припинення ремонту не зверталися.

Натомість, після проведення ремонту у вказаній вище квартирі, сторони не дійшли остаточної згоди з приводу ціни нерухомості, в наслідок чого правочин не було укладено.

Отже, відповідач набула в своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1, виконаний за рахунок позивача ремонт.

Правових підстав збереження у себе вказаного майна суду не надано. Отже, в силу ст. 1212 ЦК України відповідач зобов'язана повернути вказане майно позивачу.

За свідченнями ОСОБА_10 (чоловіка позивача) ним було частково вказане майно отримано, а саме вбудовані меблі разом із вбудованою технікою, світильники, лампи, 3 розетки, обрізки плитки, обрізки шпалер, інструмент будівельників, залишки плінтусу.

Щодо решти майна, то його не було повернуто, позаяк воно невіддільно від квартири, а квартира разом з цим майном була відчужена на користь іншої особи. Відповідно, майно позивача, відповідачем у складі квартири відчужено на користь іншої особи, як невіддільна річ квартири. Тобто, у відповідача майно позивача не збереглось.

Отже, позивач відповідно до ст. 1213 ЦК України має право на відшкодування вартості такого майна.

Оскільки ремонт позивача розпочався в квартирі 08.03.2013 року і тривав до 31.05.2013 року, то підлягає відшкодуванню підтверджена вартість неповернутого майна саме за цей період.

При цьому судом не прийнято в якості доказів витрат позивача акт приймання-передачі виконаних робіт, який не підписано виконавцем, накладні, які не підписані особою, що відвантажила товар, витрати позивача на шпалери, які переклеювалися, а прийнято витрати на шпалери, які купувалися позивачем починаючи з 22.04.2013 року, оскільки в цей час вже робітники, яких рекомендували ОСОБА_4 вже поїхали з квартири і закуповувалися шпалери для їх переклейки ОСОБА_8 Крім того, судом не приймаються витрати позивача на речі, які не мають відношення до проведення ремонту та речі, які були повернуті позивачем продавцям, а також світильники та лампи, оскільки ОСОБА_10 стверджував що їх забрав.

Враховуючи викладене, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі чеків, накладних, акту приймання передачі виконаних робіт підписаного ОСОБА_6, платіжного доручення на ремонт доведено перед судом витрати на суму загалом 67.722,63 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 119.726,77 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 67.722,63 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224, 293 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_6, ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса АДРЕСА_4) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_7, ідентифікаційний код НОМЕР_4, адреса АДРЕСА_5) 67.722,63 грн. - відшкодування вартості безпідставно набутого майна, 677,23 грн. - витрат по оплаті судового збору, а загалом 68399,86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя К.В. Медведєв