Справа №498/1037/14-ц
Провадження по справі №2/498/246/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Теренчук Н.С.

при секретарі Козачінській Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем з 27 липня 1996 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 23. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на життя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Крім того, зазначила, що вони з відповідачем дійшли згоди стосовно проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у звязку з чим просить залишити проживати дочку ОСОБА_6 разом з нею. Також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ткачук».

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що у звязку з зайнятістю на роботі взяти участь в судовому засіданні не має змоги, тому просить розглянути справу за його відсутності. На розірвання шлюбу з ОСОБА_2 згоден.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 липня 1996 року зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 23.

Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Ткачук», що підтверджується її письмовою заявою.

На підставі ч.1, 3 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи, що між стронами досягнута домовленість, суд вважає можливим залишити проживати малолітню ОСОБА_5 з матір'ю.

Частина 3 ст.115 Сімейного Кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь позивачки ОСОБА_2

На підставі ч.1 ст.24, ст. 105 ч.3, 110, 112, 113, 115, ч.1, 3 ст.160 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Ляховецька) та ОСОБА_3, зареєстрований 27 липня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 23 - розірвати.

Малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити проживати з матір'ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 надалі іменувати прізвищем «Ткачук».

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь ОСОБА_2.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати відділу ДРАЦС реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.С.Теренчук