Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/662/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бершадська О.В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

25.02.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Письменного О.А.,

суддів: Дьомич Л.М., Єгорова С.М.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 20 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
відкритого акціонерного товариства
національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», третя особа -
приватне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а
н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що 15 січня 2012 року о 16 годині 20 хвилин
відповідач керуючи автомобілем ВАЗ 2101,
д.н. НОМЕР_3, рухаючись автодорозі М-12
Стрій - Кіровоград - Знам'янка,
перевищуючи допущену швидкість руху
виїхав на зустрічну смугу де зіткнувся
з належним йому автомобілем Хюндай
Соната, д.н. НОМЕР_1. Відповідач був
визнаний судом винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
звільнено від відповідальності у
зв'язку із закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення. Згідно висновку експерта,
вартість відновлювальних робіт
автомобіля складає 118 384,49 грн.
Цивільна відповідальність відповідача
перед третіми особами була
застрахована, в результаті чого йому
була відшкодована сума в розмірі 49 490
грн. Також ним були понесені витрати на
оплату експертизи в розмірі 700 грн. та
відправлення телеграм-запрошень
відповідачу в сумі 64,56 грн. Посилаючись
на ці обставини, просив стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду в сумі 69 659,05 грн. та
моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року до
участі в справі в якості третіх осіб
було залучено - приватне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
та відкрите акціонерне товариство
національна акціонерна страхова
компанія «Оранта».

Під час розгляду справи позивач подав
уточнену позовну заяву, в якій просив
стягнути матеріальну шкоду в розмірі 69
659,05 грн. з ОСОБА_2 та моральну шкоду в
сумі 50 000 грн. з відкритого акціонерне
товариства національна акціонерна
страхова компанія «Оранта».

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 20 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивача 68 384,49 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди. В
решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та процесуального права, просить
рішення суду в частині стягнення
матеріальної шкоди скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в цій частині.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах встановлених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з таких
підстав.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, якщо шкода завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що 15.01.2012 року
близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи
автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний
номер НОМЕР_2 на 601 км. автодороги М-12
Стрій - Кіровоград - Знам'янка, не
врахував безпечної швидкості руху та
дорожню обстановку, в результаті чого
допустив виїзд на смугу зустрічного
руху та зіткнення з автомобілем Хюндай
- Соната, реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3, який рухався в
зустрічному йому напрямку, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів.

Згідно висновку експертного
дослідження автотоварознавця за № 21/12
складеного 06.02.2012 року, матеріальна
шкода завдана власнику автомобіля Hyundai
Sonata внаслідок його пошкодження при ДТП
складає 118 384,49 грн. (а.с.8-20).

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 18 травня 2012 року
справу про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
статтею 124 КУпАП - закрито, у зв'язку з
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення (а.с.66).

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз'яснено, що у
разі прийняття судом постанови про
закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення, суд повинен звернути увагу
на те, чи містить така постанова суду
відповіді на питання про те, чи мала
місце дорожньо-транспортна пригода та
чи сталася вона з вини відповідача.

Як убачається зі змісту постанови про
закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення, суд
дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у
недотриманні безпечності швидкості
руху та не врахування дорожньої
обстановки, в результаті чого його
автомобіль потрапив у колію і ОСОБА_2
втратив можливість контролювати
напрямок руху транспортного засобу та
виїхав на смугу зустрічного руху де
відбулось зіткнення з автомобілем
ОСОБА_3 підтверджується матеріалами
адміністративної справи, письмовими
пояснення ОСОБА_2 до протоколу про
адміністративне правопорушення,
згідно яких останній факт втрати
можливості контролювати напрямок та
швидкість руху автомобіля через
колійність на дорозі та виїзд на смугу
зустрічного руху не оспорював (а.с.66).

Крім того, згідно висновку експерта №
445 складеного 29.11.2013 року, на вирішення
якому були поставлені питання, зокрема
чи мав технічну можливість водій
автомобіля ВАЗ 2101, який належить ОСОБА_2
попередити (уникнути) зіткнення з
автомобілем Хюндай Соната під
керування ОСОБА_3, з урахуванням
дорожньої обстановки та погодних умов
і при даному покритті проїзної частини;
чи має місце причинний зв'язок між
технічним станом проїзної частини
смугу (колійність шляхового покриття)
на дорожньо-транспортну пригоду, яка
сталася 15.01.2012 року; як повинен був
діяти водій автомобіля ВАЗ 2101 в даній
дорожній обстановці. Експертом було
надано відповідь, що водій автомобілем
ВАЗ 2101 ОСОБА_2 в даній обстановці
повинен був діяти відповідно до вимог
п.п.2.3. «б», 12.1 Правил дорожнього руху
України (126-128).

Отже, факт заподіяння шкоди позивачу з
вини відповідача підтверджено
письмовими доказами у справі, тому суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
покладення на останнього обов'язку по
відшкодуванню шкоди завданої позивачу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Доводи апеляційної скарги щодо розміру
матеріальної шкоди не заслуговують на
увагу суду, оскільки відповідачем не
надано належних доказів, які б
спростовували розмір матеріальної
шкоди визначений експертом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст. 60 ЦПК України).

Висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги їх не спростовують,
рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: