Провадження № 2/752/125/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.02.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у м. Києві та Другої київської
державної нотаріальної контори про
визнання права власності на
обов'язкову частку у спадковому майні, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 у грудні 2012 року
звернулася у суд з позовом про визнання
за нею права власності на обов'язкову
частку у спадковому майні.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що вона з 23 серпня 1969
року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
Під час шлюбу 20 липня 2004 року ними була
придбана квартира АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ?
частку вищевказаної квартири. Всупереч
вимогам закону державний виконавець
Другої київської державної
нотаріальної контори оформила
спадщину на всю квартиру на ім'я
племінниці позивача ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 15 грудня 2009 року
задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено
визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_3, видане 01 червня 2007
року державним нотаріусом Другої
київської державної нотаріальної
контори Ткач О.А. та зареєстроване в
реєстрі за № 3-1836 (номер у спадковому
реєстрі 42536858), на ім'я ОСОБА_5 в частині
права власності в порядку спадкування
за заповітом на 12 частину квартири
АДРЕСА_1.

Крім того, рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 травня 2010
року задоволено позов ОСОБА_1
Постановлено визнати за нею право
власності на ? частину вищевказаної
квартири.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Є
непрацездатною вдовою, перебуває на
обліку в УПФ України в Голосіївському
районі м. Києва як пенсіонер за віком.

Оскільки на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
чоловіка ОСОБА_3 позивач була
непрацездатною вдовою, ОСОБА_1 вважає,
що вона має право на обов'язкову частку
у спадщині, незалежно від змісту
заповіту у вигляді половини частки, яка
б належала кожному зі спадкоємців у
разі спадкування за законом.

Для оформлення права на обов'язкову
частку у спадковому майні позивач
звернулася 08 листопада 2012 року до
Другої київської державної
нотаріальної контори з відповідною
заявою. Листом від 27 листопада 2012 року
№ 4038/02-31 їй було повідомлено, що під час
оформлення спадщини вона відмовилась
від обов'язкової частки, оскільки права
позивача забезпечені іншим не
заповідним майном.

Проте, позивач зазначає, що вона не
відмовлялась від спадщини на вказану
квартиру чи на її частку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов з
вищевказаних підстав.

Представник відповідача Головного
управління юстиції у м. Києві в
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги та заперечував проти їх
задоволення.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду та дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Судом встановлено, що 23 серпня 1969 року
Великобугаївською сільською Радою
депутатів трудящих Васильківського
району Київської області був
зареєстрований шлюб між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_3. (а.с. 12)

ОСОБА_3 під час перебування у вказаному
шлюбі за договором купівлі-продажу від
20.07.2004 р. була придбана однокімнатна
квартира АДРЕСА_1. (а.с. 48)

У вказаній квартира вселились та були
зареєстровані в ній позивачка та її
чоловік ОСОБА_3

09 лютого 2005 року державним нотаріусом
Сімнадцятої київської державної
нотаріальної контори був посвідчений
заповіт, за умовами якого ОСОБА_3 на
випадок своєї смерті заповів все своє
майно ОСОБА_5. (а.с. 45)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. (а.с. 11)

09 лютого 2007 р. ОСОБА_5 звернулася у Другу
київську державну нотаріальну контору
із заявою про прийняття спадщини за
заповітом, що відкрилася після смерті
ОСОБА_3 (а.с. 37) На підставі цієї заяви
була заведена спадкова справа № 99/07.

01 червня 2007 року державним нотаріусом
Другої київської державної
нотаріальної контори видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
згідно якого ОСОБА_5 є спадкоємицею
майна ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадкове майно складається з усієї
квартири АДРЕСА_1. Право приватної
власності ОСОБА_5 на вказану квартиру
зареєстровано в КП «Київське БТІ»
(реєстрова книга № д.28-233 за реєстровим
№ 514/30137 18.04.2008 р.) (а.с. 51)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, спадкова
справа щодо її майна не заводилась.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 15 грудня 2009 р.
задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено
визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_3, видане 01 червня 2007
року державним нотаріусом Другої
київської державної нотаріальної
контори Ткач О.А. та зареєстроване в
реєстрі за № 3-1836 (номер у спадковому
реєстрі 42536858), на ім'я ОСОБА_5 в частині
права власності в порядку спадкування
за заповітом на 12 частину квартири
АДРЕСА_1.

В апеляційному порядку рішення не
оскаржувало ся та набуло чинності.

Також з матеріалів справи вбачається,
що рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 травня 2010 року
задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено
визнати за нею право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись з даним позовом, який
надійшов до суду 03 грудня 2012 року,
позивач просить визнати за нею право
власності на обов'язкову частку у
спадковому майні, яка становить 14
частку в квартирі АДРЕСА_1. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що станом на день смерті її
чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, вона була непрацездатною
вдовою, а тому відповідно до вимог ч. 1
ст. 1241 ЦК України має право на
обов'язкову частку у спадщині,
незалежно від змісту заповіту у
вигляді половини частки, яка б належала
кожному з спадкоємців у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 08
листопада 2012 року вона зверталася до
Другої київської державної
нотаріальної контори для оформлення
права на обов'язкову частку у
спадковому майні з відповідною заявою.
(а.с. 15-16)

Листом від 27 листопада 2012 року № 4038/02-31
Друга київська державна нотаріальна
контора відмовила позивачу у видачі
свідоцтва про право на обов'язкову
частку, оскільки 09 лютого 2007 року в
своїй заяві ОСОБА_1 повідомила, що вона
як непрацездатна за віком, ІНФОРМАЦІЯ_1,
має право на обов'язкову частку у
спадщині, але від неї відмовляється,
так як її права забезпечені іншим не
заповідним майном. (а.с. 14)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Відповідно до ст. ст. 1236, 1245 ЦК України
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.
Частина спадщини, що не охоплена
заповітом, спадкується спадкоємцями за
законом на загальних підставах.

За змістом ст. 1241 ЦК України,
непрацездатна вдова спадкує, незалежно
від змісту заповіту, половину частки,
яка належала б їй у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.

На час смерті ОСОБА_3 його дружина
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла
пенсійного віку та відповідно до вимог
ч.1 ст. 1241 ЦК України має право
спадкування, незалежно від змісту
заповіту, на половину частки, яка
належала б їй у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

З наданого суду заповіту вбачається,
що все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося і взагалі все
те, на, що він мав право за законом,
ОСОБА_1 заповів ОСОБА_5

Згідно ст. 1241 ЦК України, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка
належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

З нотаріально посвідченої заяви
ОСОБА_1 від 09 лютого 2007 року вбачається,
що їй відомий зміст заповіту її
чоловіка ОСОБА_3, згідно якого він все
майно заповідає ОСОБА_5, зміст ст. 1241 ЦК
України, за змістом якої вона, як
непрацездатна, має право на обов'язкову
частку у спадковому майні їй
роз'яснено, вона усвідомлюючи значення
своїх дій, відмовляється від одержання
обов'язкової частки у спадщині.
Вказана заява була адресована Другій
київській державній нотаріальній
конторі. (а.с. 38)

Судом встановлено, що на обов'язкову
частку в спадщині після смерті ОСОБА_3
мала його дружина ОСОБА_1 -
непрацездатна вдова, яка на час смерті
ОСОБА_3 була пенсіонером та до дня
смерті проживала і була зареєстрована
разом зі спадкодавцем у спірній
квартирі.

Суд не приймає до уваги заяву ОСОБА_1
про відмову від обов'язкової частки на
користь ОСОБА_5, оскільки згідно з ч. 5
ст. 1269 ЦК України, особа, яка подала
заяву про прийняття спадщини, може
відкликати її протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини.

З такою заявою ОСОБА_1 в шестимісячний
строк, передбачений законом для
прийняття спадщини, до нотаріальної
контори не звернулася.

Таким чином, оцінивши зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що спадковим
майном після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, є 1/2 частина спірної
квартири.

Судом встановлено, що спадкоємицею
першої черги за законом після смерті
ОСОБА_3, яка б мала право на 1/4 частину
від спадкового майна, яким є 1/2 частина
спірної квартири.

Оскільки є заповіт, то право на
обов'язкову частку за законом має
ОСОБА_1 і її частка становить половину
від того, щоб вона мала за законом,
тобто половину від 1/2 або 1/4 частину від
спадкового майна.

Керуючись статтями 1233, 1241, ч. 5 ст. 1269 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169,
209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
обов'язкову частку у спадковому майні,
яка становить 1/4 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті її чоловіка
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя