Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області у складі

головуючого судді
Морозова В.В.,

при секретарях
Дарієнко К.О., Швидкій І.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Літовкіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Свидівоцької сільської ради
Черкаського району, Свидівоцької
сільської ради Черкаського району,
Черкаської міської ради, треті особи
приватне підприємство «Август-тур»,
ТОВ «ВАТФАРМ» про визнання недійсними
рішень та визнання права власності на
майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з
позовом, в якому просять визнати
недійсним рішення виконавчого
комітету Свидівоцької сільської ради
№53 від 26.05.2005 року в частині надання
дозволу територіальній громаді м.
Черкаси в особі Черкаської міської
ради на оформлення права власності на
нерухоме майно дитячої оздоровчої бази
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться в
АДРЕСА_1, а саме будиночку для
відпочинку площею 43,6 кв.м. (літера А-1,а),
будиночок для відпочинку площею 43,6
кв.м. (літера Б-1,б) та будиночок для
відпочинку площею 123,5 кв.м. (літера И-1,и).
Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
виконавчим комітетом Свидівоцької
сільської ради 08.06.2005 року в частині
будиночку для відпочинку площею 43,6
кв.м. (літера А-1,а), будиночок для
відпочинку площею 43,6 кв.м. (літера Б-1,б)
та будиночок для відпочинку площею 123,5
кв.м. (літера И-1,и). Визнати недійсним
рішення Свидівоцької сільської ради
від 29.02.2008 року №18-1 та рішення від 29.02.2008
року №18-2. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на літній будиночок для
відпочинку (літери А-1,а) та літній
будиночок для відпочинку з прибудовою
(літери Б-1,б), які знаходяться в АДРЕСА_3
та АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_4 право
власності на літній будиночок для
відпочинку (літери И-1,и), який
знаходиться в АДРЕСА_1

02 серпня 2013 року позивачами заявлено
клопотання про зменшення позовних
вимог та викладено позовні вимоги у
такій редакції: Визнати недійсним
рішення Свидівоцької сільської ради
від 29.02.2008 року №18-1. Визнати недійсним
рішення Свидівоцької сільської ради
від 29.02.2008 року №18-2. Визнати за ОСОБА_1
право власності на літній будиночок
для відпочинку з прибудовою (літери
А-1,а) та літній будиночок для
відпочинку з прибудовою (літери Б-1,б),
які знаходяться в АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на
літній будиночок для відпочинку
(літери И-1,и), який знаходиться в
АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 представник позивачів
ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю
підтримали заявлені позовні вимоги та
просили їх задовольнити з підстав
викладених у позові, вважаючи що
прийняті сільською радою рішення про
позбавлення їх права власності
незаконними та необґрунтованими.

Представник відповідача виконавчого
комітету Свидівоцької сільської ради у
судове засідання не прибув, проте від
відповідача на адресу суду надійшло
письмове клопотання про визнання
позову та про розгляд справи за
відсутності відповідача.

Представник відповідача Черкаської
міської ради Літовкіна Л.В. у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала повністю зазначаючи, що
рішення Свидівоцької сільської ради
про реєстрацію за позивачами права
власності на спірні будиночки були
незаконні та необґрунтовані, а тому
Свидівоцька сільська рада правомірно
їх скасувала своїми рішеннями №18-1 та
№18-2 від 29.02.2008 року. Крім цього
представник відповідача зазначала, що
позивачами на підтвердження
правомірності набуття ними права на
дані будиночки були надані не належні
правовстановлюючі документи, які не
доводять права власності саме на ці
будиночки, що є предметом розгляду
даної справи, а тому просила повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представники третіх осіб ПП
«Август-тур» та ТОВ «Ватфарм» в судові
засідання неодноразово не прибували,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
тому суд розглядає справу за їх
відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступні
фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

26.05.2005 року рішенням Свидівоцької
сільської ради №53 надано дозвіл
територіальній громаді міста Черкаси в
особі Черкаської міської ради на
оформлення права власності на нерухоме
майно дитячої оздоровчої бази
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1 і згідно
додатку до даного рішення були
передані і спірні будиночки для
відпочинку.

25.04.2007 року рішенням Свидівоцької
сільської ради №63 скасовано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
територіальної громади м. Черкаси в
особі Черкаської міської ради в
частині опису об'єктів, будинків для
відпочинку 1А,а та 1Б,б та передано їх
ОСОБА_1

24.12.2007 року рішенням Свидівоцької
сільської ради №181 скасовано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
територіальної громади м. Черкаси в
особі Черкаської міської радив частині
опису об'єктів, будинку для відпочинку
1И,и та передано його ОСОБА_4

Суд зазначає, що позивачі фактично
реалізувавши рішення Свидівоцької
сільської ради №63 та №181 отримали
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 14.06.2007 року та від
14.01.2008 року на спірні будиночки.

29.02.2008 року рішенням Свидівоцької
сільської ради №18-1 скасовано рішення
Свидівоцької сільської ради №63, яким
передано у власність ОСОБА_1 будинки
для відпочинку 1А,а та 1Б,б.

29.02.2008 року рішенням Свидівоцької
сільської ради №18-2 скасовано рішення
Свидівоцької сільської ради №181, яким
передано у власність ОСОБА_4 будинок
для відпочинку 1И,и.

Судом встановлено, що відповідачем, а
саме Черкаською міською радою, рішення
Свидівоцької сільської ради №63 від
25.04.2007 року та №181 від 24.12.2007 року ні в
судовому ні в адміністративному
порядку не оскаржувались.

Згідно приписів ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з викладеним, судом не
досліджується питання правомірності
прийняття рішень Свидівоцькою
сільською радою №63 від 25.04.2007 року та
№181 від 24.12.2007 року, оскільки це не є
предметом розгляду даної справи і їх
правомірність ніким не оскаржується.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України
визначено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд..

Згідно ст.41 Конституції України ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Приписами ч. 2 ст. 393 ЦК України
визначено, що власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього
становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Крім цього суд зазначає, що
прокуратурою Черкаської області на
рішення виконавчого комітету
Свидівоцької сільської ради №63 та №181
вносилися протести (згідно
законодавства чинного на той час), в
обґрунтування яких зазначалося, що
рішення про позбавлення права
власності може вирішуватися лише в
судовому порядку, а тому прокурор
зупинив дію опротестованих актів та
вимагав від Свидівоцької ради їх
скасування. На виконання вимог
протесту і були прийняті рішення №18-1
та №18-2.

Таким чином, суд вважає, що після
подання протесту прокурора та
прийняття внаслідок цього
відповідачем оскаржуваних рішень не
були дотримані положення, що
закріплені в Рішенні Конституційного
Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009,
згідно частин 2,3,4,6 п.5 якого «протест
прокурора приноситься до органу, який
видав цей акт і зупиняє його дію,
прокурору надається право звернутися
із заявою до суду про визнання акта
незаконним, і подача такої заяви
зупиняє дію правового акта».
Конституційний Суд України дійшов
висновку, що за змістом частини другої
ст.144 Конституції України, частини
десятої ст.59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування» рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються
прокурором у встановленому Законом
України "Про прокуратуру" порядку з
одночасним зверненням до суду.

З пояснень учасників процесу та
наявних матеріалів справи встановлено,
що рішення Свидівоцької сільської ради
№ 63 та №181 якими за позивачами ОСОБА_1
та ОСОБА_4 визнано право власності були
фактично виконані і як наслідок
позивачі отримали свідоцтва про право
власності на спірні будиночки.

При розгляді даної справи та прийнятті
рішення суд вважає за необхідне
керуватись Рішенням Конституційного
Суду України від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009, визначено, що орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Однак, Конституційний Суд України
вказав, що органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами. Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення. Це є „гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

З викладеного вбачається, що внаслідок
прийняття відповідачем рішень №18-1 та
№18-2 від 29.02.2008 року позивачів фактично
позбавлено права власності у
невстановлений Законом спосіб, а тому
суд вважає, що їхні права порушені та
підлягають поновленню.

Згідно ст.144 Конституції України
рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що
приймаючи оскаржувані рішення,
Свидівоцька сільська рада вийшла за
межі своїх повноважень, передбачених
Конституцією України та Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», що призвело до прийняття
протиправних рішень та порушення прав
і законних інтересів позивачів ОСОБА_1
та ОСОБА_4

Щодо позиції відповідача - Черкаської
міської ради, про неналежні правові
підстави набуття права власності
позивачами, суд зауважує, що відповідач
не був позбавлений можливості
оскаржити в судовому порядку рішення
Свидівоцької сільської ради №63 від
25.04.2007 року та рішення №181 від 24.12.2007
року, якими за позивачами було визнано
право власності, а тому заперечення з
цього приводу, суд вважає
безпідставними.

На підставі викладеного суд вважає, що
позивачі довели свої позовні вимоги,
тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Визнати недійсним рішення
Свидівоцької сільської ради від 29.02.2008
року №18-1.

Визнати недійсним рішення
Свидівоцької сільської ради від 29.02.2008
року №18-2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на літній будиночок для відпочинку з
прибудовою (літери А-1,а) та літній
будиночок для відпочинку з прибудовою
(літери Б-1,б), які знаходяться в АДРЕСА_3
та АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності
на літній будиночок для відпочинку
(літери И-1,и), який знаходиться в
АДРЕСА_1

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення через суд першої
інстанції.

Повний текст рішення
виготовлений 25.02.2014 року.

Суддя: В. В. Морозов