Справа № 2/243/321/2014
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області в складі:
головуючої- судді Ільяшевич О.В.,
при секретарі Ляшко О.О.,
за участю позивачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Слов'янську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору
18 грудня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовною заявою, в
якій вказувала, що 17 вересня 2010 року
відповідач по справі ОСОБА_3 взяв у неї
в борг 1000 доларів США та 1000 грн., які
зобов'язався повернути до 31 грудня 2010
року, про що написав власноруч розписку
при свідках. Вказані кошти відповідач
до даного часу не повернув. Просить
стягнути з відповідача на її користь 8000
грн., що відповідно до курсу НБУ станом
на 16 грудня 2013 року складає 1000 доларів
США та 1000 грн., а також в порядку 625 ЦК
України три проценти річних, які
складають 810 грн. 00 коп.. Також просить
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати на правову допомогу в
сумі 300 грн. та судовий збір в сумі 229
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримала з підстав, наведених в
позовній заяві, просила позов
задовольнити. Пояснила, що відповідач
проживав у цивільному шлюбі із її
дочкою, попросив гроші на лікування.
Для того, щоб позичити йому гроші, вона
сама їх позичила у своєї матері та
дочки. Спочатку, відповідач обіцяв
повернути кошти, а потім, почав
переховуватися, не відповідати на
телефонні дзвінки. На даний час кошти
їй відповідач не повернув.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, хоч був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, заяву про розгляд справи за
його відсутності суду не подавав. З
огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки від відповідача
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, як то передбачає ст. 169
ЦПК України, з причин, які б могли бути
визнані судом поважними, у суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, а тому, суд зі згоди
позивача вирішує справу на підставі
наявних у справі доказів у
відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення позивача, суд
позов задовольняє частково, виходячи з
В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 17 вересня 2010 року
ОСОБА_3 написав розписку, згідно якої
він взяв в борг у ОСОБА_2 1000 тисячу
доларів США та 1000 грн., які зобов'язався
віддати до 31 грудня 2010 року(а.с.13).
Надана розписка була представлена суду
позивачем безпосередньо у судовому
Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).
Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками. Згідно
із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника, яка посвідчує передання
позичальнику позикодавцем визначеної
грошової суми. Отже, письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК
України встановлено, що за договором
позики на позичальникові лежить
зобов'язання повернути суму позики у
строк та в порядку, що передбачені
Предметом договору позики у справі, яка
розглядається, є також іноземна валюта.
Відповідно до частини другої статті 192
ЦК України іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
В абзаці четвертому пункту 1 статті 1
декрету Кабінету Міністрів України від
19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" (у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що іноземна
валюта - це іноземні грошові знаки у
вигляді банкнотів, казначейських
білетів, монет, що перебувають в обігу
та є законним платіжним засобом на
території відповідної іноземної
держави, кошти у грошових одиницях
іноземних держав і міжнародних
розрахункових (клірингових) одиницях,
що перебувають на рахунках або
вносяться до банківських та інших
фінансових установ за межами України.
Аналізуючи розписку, надану в судовому
засіданні позивачем, суд приходить до
висновку, що у розписці від 17 вересня 2010
року зазначені: сторони зобов'язання
(позикодавець та позичальник), грошова
сума, яка передається, строк повернення
боргу та особистий підпис
позичальника. Отже, між сторонами було
досягнуто згоди стосовно усіх істотних
умов договору позики, й розписка
свідчить про його укладення відповідно
до вимог ст.1046 ЦК України.
Наведена правова позиція також
висловлена у Постанові Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13.
Відповідачем не спростовано ту
обставину, що він отримав кошти,
зазначені у розписці, а також те, що
розписка ним написана власноруч. Отже,
враховуючи, що дійсність правочину в
даному випадку презюмується, судом
встановлено, що розписка написана
власноруч відповідачем, а тому
свідчить про укладання договору позики
між відповідачем та позивачем та
передачу йому грошових коштів.
У відповідності до ч.2 ст.
59 ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.
За змістом ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
У відповідності до ст. 218 ЦК України,
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окре мих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Враховуючи наведені норми, а також
встановлені у судовому засіданні
обставини, суд приходить до висновку,
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений
договір позики по якому ОСОБА_2
позичила ОСОБА_3 грошові кошти, а ОСОБА_3
зобов'язаний був їх повернути.

Приписи ст. 526 ЦК України встановлюють
обов'язковість виконання грошового
зобов'язання, зокрема, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки зобов'язання не виконане у
строк передбачений договором позики,
суд приходить до висновку, що вимоги
позивача ОСОБА_2 щодо стягнення суми
боргу у розмірі 1000 доларів США та 1000
грн. з відповідача ОСОБА_3. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Разом з тим,
вирішуючи питання про стягнення боргу
у сумі 1000 доларів США, суд виходив з
того, що згідно курсу НБУ, 1000 доларів
США становить 7993 грн.(а.с.5), отже суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача слід стягнути 7993
грн. 00 коп + 1000 грн.=8993 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача на користь позивача три
проценти річних, суд виходив з
наступного.

На час винесення рішення по справі
грошове зобов'язання ОСОБА_3 перед
ОСОБА_2 є невиконаним.

Наслідки невиконання грошового
зобов'язання позичальником,
передбачені ч.1 ст. 1050 ЦК України, за
змістом якої вбачається, що якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 Цивільного Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунок 3% річних,
отже, суд приходить до висновку, що з
відповідача підлягають стягненню
кошти в сумі 809 грн. 37 коп, виходячи з
наступних розрахунків: 8993Х3%+269 грн. 79
коп.Х3 роки.

Суд, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, також стягує з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий
збір у розмірі 229 грн. 70 коп., що
підтверджено документально (а.с.1-2).

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу з відповідача на користь
позивача, суд виходить з наступного.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги входить до
предмету доказування по справі. У
відповідності до ст. 1 ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
у судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На підтвердження таких витрат,
позивачем суду надана квитанція від 16
грудня 2013 року, з якої вбачається, що
вона сплатила 300 грн. за отримання
юридичної допомоги(а.с.3). Разом з тим, з
даної квитанції не вбачається, що
витрати по складанню позовної заяви
були понесені по даній цивільній
справі, не вбачається, який час
витрачено на складання позову. У
зв'язку з цим та з врахуванням того, що
безпосередньо у судовому засіданні
позивачеві не надавалась правова
допомога, вказана квитанція про
витрати на юридичну допомогу на думку
суду не може слугувати доказом надання
у даній цивільній справі правової
допомоги позивачці поза судовим
засіданням з метою вчинення окремої
процесуальної дії та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

В зв'язку з цим, у суду немає достатніх
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача витрат на правову
допомогу.

На підставі наведеного,
керуючись ст.. ст. 4, 15, 15-1, 30, 62, 209, 212-215,
224-228 ЦПК України, 625, 1047, 1049 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце
проживання АДРЕСА_2, борг по договору
позики в сумі 8993(вісім тисяч дев'ятсот
дев'яносто три)грн. 00 коп., три проценти
річних від простроченої суми у розмірі
809(вісімсот дев'ять) грн. 37 коп., судовий
збір в сумі 229(двісті двадцять дев'ять)
грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може
бути подана апеляційна скарга до
Донецького апеляційного суду через
Слов'янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а відповідачем, в такий
же строк з дня залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій
кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду
виготовлений 28 січня 2014 року.

Головуюча - суддя:

О.В.Ільяшевич