Справа № 755/788/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.
Дніпровський районний суд м.
Києва

в складі: головуючого судді
Ластовка Н.Д.,

при секретарі
Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
борг за договором позики в сумі 30 000,00
грн., а також понесені судові витрати в
розмірі 300,00 грн., мотивуючи свої вимоги
тим, що 28.09.2013 року між ним та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
позики, згідно умов якого він надав у
борг відповідачу грошові кошти в сумі 30
000,00 грн., а відповідач зобов'язався
повернути позику через два місяці у
строк до 28.11.2013 року, однак, в порушення
договірних зобов'язань та на
неодноразові звернення позивача,
відповідач у визначений договором
строк борг не повернув, що є предметом
позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явились, однак
надали до суду заяви, де позивач
підтримує позов, а відповідач не
заперечую проти його задоволення,
просили суд розглянути справу у їх
відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України
на підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом достовірно встановлено, що 28.09.2013
року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошову
позику у розмірі 30 000,00 грн., у строк до
28.11.2013 року, про що ОСОБА_2 власноручно
написав боргову розписку. (а.с. 3)

Як убачається з позовних вимог, позивач
просить повернути йому надані
відповідачу по справі ОСОБА_2 кошти в
розмірі 30 000,00 грн., оскільки вважає,
порушенням його прав щодо ухилення
відповідача повернення боргу за
договором позики.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правам та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Статтею 14 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Виконання цивільних
обов'язків забезпечується засобами
заохочення та відповідальністю, які
встановлені договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Як зазначає позивач у позовній заяві та
не заперечується відповідачем по
справі, що відповідач не виконав взяті
на себе зобов'язання за договором
позики, грошові кошти позивачу не
повернув, а тому враховуючи викладене,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики підлягають
задоволенню, а саме підлягають
стягненню з відповідача грошові кошти
в сумі 30 000,00 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 300,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
23, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 23, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 218,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 30 000,00 грн., судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
300,00 грн., а всього загальною сумою 30300
(тридцять тисяч триста) гривень 00
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :