Справа № 2/337/285/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року
Хортицький районний суд м. Запоріжжя

У складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

при секретарі - Гальцевій
К.В.

за участю: представника позивача -
Прокоп'євої Т.О.

представника
відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Запорожжя цивільну справу за позовом
Концерну "Міські теплові мережі" в
особі Філії Концерну „МТМ" Хортицького
району до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за надані послуги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Концерн "Міські теплові мережі"
в особі Філії Концерну „МТМ"
Хортицького району звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за надані
послуги, в якому вказав, що відповідач в
добровільному порядку своєчасно не
сплачує рахунки за надані послуги з
централізованого опалення, постачання
гарячої води в сумі 6210,54 грн.

В судовому засіданні представник
позивача уточнила позовні вимоги,
просить врахувати суму боргу, що
стягнута з відповідача за судовим
наказом в розмірі 1373,50 грн. та стягнути
з відповідача 5256,04 грн. заборгованості
за надані послуги за період з 01.01.2009р. по
26.02.2013 року та витрати з оплати судового
збору в сумі 229,40 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, причину неявки суду не
повідомив, про розгляд справи
сповіщений своєчасно.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечує, суду пояснив,
що ОСОБА_4 не укладав з Концерном «МТМ»
договорів про надання послуг з
централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, що позбавляє їх обов'язку
здійснювати оплату за отримані послуги
з централізованого опалення,
постачання гарячої води, крім того
стверджує, що у справі відсутні докази
щодо виникнення боргу у вигляді
квитанції, завірених належним чином та
скріплених печаткою, не згоден з
розрахунками позивача, оскільки вони
не завірені належним чином та не є
юридичним або бухгалтерським
документом всупереч вимогам Постанови
Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року за
№630. Крім того, просить застосувати
строки позовної давності за вимогами
про стягнення заборгованості та
задовольнити позовні вимоги в розмірі
1115,39 грн.

Розглянувши матеріали справи,
матеріали справи наказного
провадження №2н-125/11, вислухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог за наступними
підставами.

Позивачем у період часу з 01.01.2009 р.
по 31.10.2013 року надавались послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води відповідачу у приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до договору дарування
квартири від 27.02.2013р. та копії витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно від 27.02.2013р. власником квартири по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_5

Згідно з п. 10 „Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплозабезпечення та водовідведення",
затверджених Постановою КМУ від 30.12.1997
р. за №1497 та п. 18 ,Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630,
оплата за надані послуги вноситься
щомісячно.

Згідно ст.68 ЖК України, наймач повинен
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Відповідач не виконує належним чином
свої обов'язки по сплаті спожитої
теплової енергії (опалення та гаряче
водозабезпечення), у зв'язку з чим,
позивачем нараховано до сплати за
період з 01.01.2009р. по 31.10.2013р. - 10103,24 грн., з
яких сплачено добровільно 2322,59грн.,
сплачено шляхом перерахування
субсидії 925,15 грн., стягнуто з пенсії за
судовим наказом 644,96 грн. За період з
01.01.2009р. по 28.02.2013р. позивачем нараховано
9233,10 грн. Після чого зроблено
перерахунок з 01.01.2009р. по 26.02.2013р. та
знято за два дні опалення 20,34 грн., тобто
9233,10 - 20,34=9212,76 грн. (нарахування), з яких
відповідачем сплачено добровільно 1943,06
грн., сплачено шляхом перерахування
субсидії 640,16 грн., стягнуто з пенсії за
судовим наказом з 07.2013 по 01.2014 - 1373,50 грн.,
таким чином за період з 01.01.2009р. по 26.02.2013
року виникла заборгованість з
абонентної плати у розмірі 5256,04 грн.

Рішення Виконавчого комітету
Запорізької міської ради №327 від
28.07.2008р. „Про встановлення базових
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії, на послуги з централізованого
опалення і підігріву питної води для
населення, затвердження загальних
вказівок до базових тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та на
послуги з централізованого опалення і
підігріву питної води для населення"
було опубліковано в засобах масової
інформації та є обов'язковими для
виконання, як для теплопостачальної
організації, так і для споживачів.

Розрахунок заборгованості, доданий до
позовної заяви не суперечить
положенням цивільного процесуального
законодавства України, адже нормами
ЦПК не передбачено вимоги, відповідно
до яких повинен бути оформлений
розрахунок заборгованості.

Крім того, щомісяця боржником
отримувались рахунки за надані послуги
з централізованого опалення,
постачання гарячої води за звітний
місяць. В кожному з таких рахунків
міститься вичерпна інформація щодо
кількості та структури (складових)
наданих послуг, тарифів щодо кожної з
послуги, місячного платежу,
заборгованості за попередні періоди та
загальної суми, що підлягає сплаті.

Нормативи на об'єм гарячої води
передбачені Санітарними нормами і
правилами (СНіПом).

Тарифи на послуги з централізованого
опалення, постачання гарячої води
встановлюються органами місцевої
влади, а саме рішеннями виконавчого
комітету Запорізької міської ради.
Вказані нормативні документи є
загальнодоступними, так як
публікуються в офіційних виданнях.

Згідно Рішенню Виконавчого комітету
Запорізької міської Ради №200 від
28.04.2011р. „Про визначення виконавців
комунальних послуг" у м. Запоріжжі,
визначений з 01.04.2011р. виконавцем послуг
для населення з централізованого
постачання питної води для потреб
холодного та гарячого водопостачання,
централізованого водовідведення -
комунальне підприємство „Водоканал"
(копія рішення надається). Тож, з 01.04.2012р.
нарахування по позиціям у рахунку за
„Х.вода ГВС" та „Стоки ГВС" Концерн
„МТМ" не здійснює, що видно з
представленого у суд розрахунку суми
боргу. Правовідносини, які тривали до
цього часу, базувались на Рішенні
Виконавчого комітету Запорізької
міської Ради № 25 від 29.01.2009р. „Про
визначення виконавців житлово -
комунальних послуг" у м. Запоріжжя, де
зазначено, що починаючи з 01.01.09р.
виконавцем житлово - комунальних
послуг для населення, що мешкає у
житловому фонді комунальної власності
з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води визначено Концерн „МТМ".

Згідно ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Тобто, укладення договору - це, перш за
все, волевиявлення сторін.
Волевиявлення з боку відповідача не
відбулося. Позивач проводив ряд дій,
направлених на укладення договорів зі
всіма споживачами, однак, відповідач по
справі не відгукнувся на пропозицію
укладення договору. В зв'язку з чим,
надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води
здійснюється у відповідності до
положень Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", а також
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, якими
визначений порядок надання послуг,
порядок їх обліку, оплати, права та
обов'язки споживача і виконавця, а
також інші питання.

Крім того, п.1 ч.3 ст.19 ЗУ „Про
житлово-комунальні послуги"
передбачений обов'язок споживача
укласти договір про надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Позивачем такі
договори були підготовлені своєчасно,
проведено ряд дій, направлених на
укладання договорів зі всіма
споживачами, зокрема, - публічно (шляхом
вивішування оголошень, направлення
листів, автодозвону) повідомляє та
запрошує споживачів на укладання
договорів.

Правовідносини між сторонами у
справі склалися на підставі
надання/отримання послуг з
водо-теплопостачання, тобто відносини
фактично існували, що підтверджуються
відповідними поясненнями представника
відповідача в судовому засіданні.
Відносини, які склалися між сторонами
підпадають під норми «Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за N 869 від 1 червня
2011 р. та «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630. Крім
того, з матеріалів справи вбачається,
що відповідачем частково
здійснювалися періодичні платежі за
отримані послуги.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що між позивачем та
відповідачами існують зобов'язання,
хоч договір не було укладено, а
відсутність укладеного договору не
позбавляє відповідачів обов'язку
здійснювати оплату за отримані послуги
з централізованого опалення,
постачання гарячої води, а відмова
споживача здійснювати оплату згідно
діючих, затверджених тарифів є
неправомірною.

Щодо заяви представника відповідача
про застосування позовної давності,
суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 95 ЦПК України визначено,
що судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 ЦПК України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 96 ЦПК України
встановлено, що судовий наказ
видається, якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово - комунальних послуг.

У разі скасування судового наказу,
Позивач має право заявити свої вимоги
до Відповідача у позовному проваджені
з додержанням загальних правил щодо
пред`явлення позову (п. 2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК
України).

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України визначено,
що позовна заява щодо вимог, визначених
у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана
тільки в разі відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу або
скасування його судом.

Концерн „МТМ" керуючись нормами
чинного законодавства та на підставі
норм ст. 96 ч. 1 п.3 ЦПК України звернувся
до Хортицького районного суду з завою
про видачу судового наказу за період з
01.01.2009р. по 31.10.2010р. на суму 3572,52 грн. з
ОСОБА_4, чим дотримався процесуальних
вимог щодо стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку зі скасуванням судового
наказу ухвалою Хортицького районного
суду від 29.09.2013 року у справі №2-с/337/29/13,
позивач звернувся до Хортицького
районного суду з позовною заявою у
відповідності до п.2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК
України.

Оскільки частиною 3 ст. 118 ЦПК України
визначено, що позовна заява щодо вимог,
визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може
бути подана тільки в разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом, суд
вважає, що зверненням позивача до
Хортицького районного суду із заявою
про видачу судового наказу перервано
перебіг позовної давності, оскільки
позивач не мав можливості звернутись
до суду одразу з позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову, в даному
випадку заяви на видачу судового
наказу, до одного із кількох боржників,
а також якщо предметом позову є лише
частина вимоги, право на яку має
позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України,
після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Таким чином, строки позовної давності
стосовно заявленої в даному позові
вимоги були перервані в порядку
встановленому чинним законодавством
України зверненням позивача до
Хортицького районного суду з заявою
про видачу судового наказу у 20 січня
2011р., що підтверджується матеріалами
справи наказного провадження 2н-125/11 за
заяпою Концерну МТМ до ОСОБА_4 про
видачу судового наказу. Тож аргументи
представника відповідача з приводу
пропущення позивачем строків позовної
давності є безпідставними.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги Концерну «МТМ» про стягнення зі
ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 5256,04
грн. законні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Судові витрати, сплачені позивачем у
вигляді судового збору у розмірі 229,40
грн. стягненню з відповідача не
підлягають, оскільки ОСОБА_4 є
інвалідом 1 групи.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629 ЦК
України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України ст. ст.
57, 60, 88, 174 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Концерну
"Міські теплові мережі" м. Запоріжжя
(реквізити Концерну: пр 1951 в Філії
Запорізького обласного управління ПАТ
«Державний ощадний банк України», МФО
313957, в АКБ "Індустріалбанк"
Запоріжжя, МФО 313849, )
заборгованість за надані послуги з
централізованого опалення, постачання
гарячої води - 5256,04 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
Л.Г. Салтан