Провадження № 2/127/882/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді - Антонюка
В.В.,

при секретарі - Загурській Т.Ю.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача Комунальне
підприємство «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» про
усунення перешкод в користуванні
власністю,

встановив:

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулись до суду із
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8, за
участю третьої особи без самостійних
вимог КП «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» про
усунення перешкод у користуванні
власністю. Позовні вимоги мотивовані
тим, що житловий будинок АДРЕСА_1
належить сторонам на праві спільної
часткової власності.

Згідно договору про порядок
користування реальними частинами
будинку, посвідченого державним
нотаріусом Першої вінницької
державної нотаріальної контори
Сердюком Н.М. від 01.06.1977 року, за
реєстровим № 4-564, коридор літери «І» і
«ІІ», ганок «К» і двір вказаного
будинку будуть у спільному
користуванні всіх співвласників.

Відповідно до технічного паспорту
житлового будинку АДРЕСА_1,
виготовленого 28.08.2013 року КП «ВМБТІ»
станом на 04.05.1977 року, площа приміщень
загального користування становила 7,45
кв.м. і складалась з коридору «І»,
площею 1,12 кв.м. і коридору «ІІ», площею
6.3 кв.м.

Також, позивачі зазначають, що у 1997 році
колишня власниця ? частини даного
будинку ОСОБА_11 самовільно захопила
частину коридору «ІІ» площею 2,2 кв.м., і
встановила стіну з вхідними дверима до
тієї частини будинку, якою вона реально
користується, і тим самим площа
коридору «ІІ» зменшилась з 6,3 кв.м. до 3,8
кв.м. Встановлені ОСОБА_11 вхідні двері
впритул межують з дверима до кімнати,
яка належить ОСОБА_5, що перешкоджає
нормальному користуванню дверима та
порушує права інших співвласників на
користування спільним майном.

З підстав зазначених вище позивачі
звернулись до суду із даним позовом та
просять усунути перешкоди у
користуванні коридором літ. «ІІ»,
площею 6,3 кв.м., що відповідно до
договору про порядок користування
реальними частинами будинку,
знаходиться у спільному користуванні
всіх співвласників будинку АДРЕСА_1.
Усунути перешкоди в користуванні
кладовою 2-2, площею 3,41 кв.м.,
зобов»язавши відповідачів звільнити
приміщення кладової 2-2 від речей та
зобов»язати відповідачів вчинити дії
із знесення самовільно зведеної стіни
із вхідними дверима в коридорі
спільного користування літ. «ІІ» і
повернути коридор літ. «ІІ» загального
користування у попередній стан.
Стягнути із відповідачів на користь
позивачів судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та позивач
ОСОБА_1 підтримали заявлені вимоги за
обставин, викладених в позовній заяві в
повному обсязі та просили суд їх
задовольнити. Додатково, представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 пояснила, що
будинок АДРЕСА_1 є єдиним об'єктом
нерухомого майна, оскільки поділ
будинку чи виділення його частини в
натурі не відбувалось, частки
співвласників є ідеальними.

Порядок користування реальними
частинами будинку був визначений
договором від 01.06.1977 року про порядок
користування реальними частинами
будинку. Даний договір сторонами не
оспорювався і відсутні рішення суду
про визнання цього договору недійсним,
і тому є чиним і обов'язковим для
виконання співвласниками як у 1997 році
так і на даний час. Згідно до п. 1 даного
договору порядок реального
користування будинком встановлюється
відповідно до поетажного плану від
06.11.1970 року, що міститься в матеріалах
інвентарної справи. Згідно вказаного
поетажного плану площа коридору «ІІ»
становила 6,3 кв.м., розмір стін по
внутрішньому обміру 3,2 на 1,97 в метрах.
Не змінився розмір коридору «ІІ» і
згідно експлікації від 18.04.1990 року. В
матеріалах інвентаризаційної справи
зміни в коридорі «ІІ» відображені у
плані поверху на будинок літера «А» від
01.10.1997 року і в експлікації від 01.10.1997
року. Згідно цих документів площа
коридору «ІІ» становить 3,8 кв.м., а
внутрішній розмір - 1,95 *1,97 в метрах.
Натомість в сходовій клітині -
приміщення 3-1, збільшилась площа з 1,3
кв.м до 2,2 кв.м. приміщенням 3-1 згідно
договору користувались ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 Внесення змін по вказаному
будинку у 1997 році та виготовлення
технічного паспорту відбувалось на
підставі заяви ОСОБА_11 від 06.09.1997 року.
Доказом того, що порушення права
співвласника ОСОБА_5 на користування
коридором «ІІ» продовжує існувати, є
«План будинку АДРЕСА_1» і «Експлікація
приміщень до плану одноквартирного
(садибного) будинку НОМЕР_1», які
виготовлені 10.07.2013 року за наслідками
технічної інвентаризації вказаного
будинку. Зазначила, також що
співвласник ОСОБА_5 згоди на зменшення
площі коридору «ІІ» і будівництво
стіни (внутрішньої перегородки) з
вхідними дверима не надавала, про що
вона заначила в позовній заяві та у
своїх письмових поясненнях. Також
відсутні докази отримання ОСОБА_11 в
судовому порядку згоди на
перепланування та переобладнання
вказаного будинку. Зменшення довжини
коридору не відповідало інтересам
інших співвласників. Ця частина
коридору «ІІ» була необхідна колишній
власниці ОСОБА_11 для того, щоб
переобладнати приміщення 3-2 «комора»,
яке знаходилось у житловому підвалі і
вхід до якого можливий лише через
коридор «ІІ», у приміщення 3-6 «кухня» і
таким чином об'єднати всі приміщення ,
якими користувались ОСОБА_11 та ОСОБА_12
спільним виходом в коридор «ІІ». Ці
зміни відображені в «Плані поверху
будинку НОМЕР_1» і в «Експлікації
внутрішніх площ до плану будинку № 1».

Представник відповідачів позов не
визнав, просив відмовити у задоволені
даної позовної заяви у повному обсязі.

По суті позовних вимог пояснив, що в
судовому засіданні був встановлений і
не заперечувався сторонами той
юридично важливий факт, що побудова
спірної перегородки з дверима у
коридорі «ІІ» та фактичне зменшення
даного коридору відбулося у 1997 році, що
підтверджується відповідними
матеріалами справи та матеріалами
інвентаризаційної справи. Позивачі в
судовому засіданні підтвердили, що про
встановлення (виникнення) даної
спорудженої перегородки із вхідними
дверима вони дізналися ще у 1997 році, але
з певних об'єктивних соціальних причин
та з метою не погіршувати відносини із
іншими співвласниками даного будинку
вони до 2013 року не бажали скористатись
своїм цивільним правом і звернутись за
захистом своїх прав та вирішення
даного спірного питання до суду, тому
не довели в судовому засіданні
поважності причини пропуску загальних
строків позовної давності. А тому
висловив думку про те, що вказаний
позов не підлягає до задоволення з
підстав пропущення строку позовної
давності, про що подав відповідну
письмову заяву.

Стосовно зведеної перегородки із
вхідними дверима у коридорі «ІІ»
зазначив, що позивачами жодним чином не
доведено, що дана перегородка
побудована самовільно або з
порушеннями будівельних норм. Те, що
зазначена перегородка із вхідними
дверима не є самовільно побудованою
підтверджується також наявними
матеріалами інвентаризаційної справи.
В даних матеріалах відсутні будь-які
зазначення чи штампи на експлікаціях
чи відповідних технічних документах
про самовільну побудову останньої з
моменту її виникнення - з 1997 року, а
також в подальшому, оскільки після 1997
року по даному будинку декілька разів
проводилась поточна інвентаризація, і
у них також відсутня будь-яка
інформація щодо незаконності побудови
даної перегородки.

Представник відповідачів пояснив, що
на даний момент не можливо
стверджувати про самовільність чи
незаконність побудови вказаної
перегородки із вхідним дверима в
коридорі «ІІ», а отже взагалі не може
ставитись питання про її знесення.

Представник третьої особи без
самостійних вимог КП «Вінницького
міського бюро технічної
інвентаризації» при вирішені даного
спірного питання судом покладалась на
розсуд суду. По суті заявлених вимог
пояснила, що згідно матеріалів
інвентаризаційної справи 18.04.1990 року по
даному будинковолодінню було
проведено поточну інвентаризацію
відповідно до якої площа коридору «ІІ»
становила 6,3 кв.м. Технічною
інвентаризацією від 01.10.1997 року
встановлено, що у даному коридорі
влаштовано перегородку, внаслідок якої
утворилося два приміщення: коридор
«ІІ» площею 3,8 кв.м. та сходова клітина
3-1 площею 2,2 кв.м.

Станом на 01.10.1997 року технічна
інвентаризація об'єктів житлового
фонду проводилась у відповідності до
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації житлового
фонду, затвердженої наказом
Центрального статистичного управління
СССР від 15.07.1985 року № 85.

Розділом 4 Інструкції від 15.07.1985 року
передбачено перелік випадків, коли
будівництво вважається самочинним, а
саме: будівництво службових будівель;
реконструкція житлових будинків;
перепланування правомірно збудованих
нежитлових будівель у житлові;
будівництво нової будівлі при
наявності дозволу на капітальний
ремонт старої.

Тому представником третьої особи в
судовому засіданні було зазначено, що
влаштування перегородки у коридорі
«ІІ» в будинку АДРЕСА_1, станом на 01.10.1997
рік самочинним вважатись не могло, а
тому штамп про самочинне
переобладнання не проставлявся.

З»ясувавши позиції сторін,
представника третьої особи без
самостійних вимог, дослідивши наявні
матеріали цивільної справи та
матеріали інвентаризаційної справи по
будинку АДРЕСА_1, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві спільної часткової власності
громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, та ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 29.06.1977 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої вінницької
державної нотаріальної контори Сердюк
Н.М., за реєстровим № 4-718, і
зареєстрованого ВООБТІ 09.08.1977 року за
реєстровим № 1735, ОСОБА_5 належить ?
частка будинку з відповідною часткою
службових будівель (а.с.8-9).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_2 підтверджується, що факт зміни
прізвища ОСОБА_5 у зв»язку із
реєстрацією шлюбу та присвоєння їй
прізвища ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно договору дарування частки
будинку від 29.06.2005 року, посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_14,
за реєстровим № 1735, ОСОБА_1 є власником ?
частки житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.04.2009 року,
посвідченого нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
ОСОБА_15, за реєстровим № 6-618, 1/3 частка
майна померлої ОСОБА_11, яка складається
з ? частки житлового будинку з
відповідною часткою господарських
будівель АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7
(а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.04.2009 року,
посвідченого нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
ОСОБА_15, за реєстровим № 6-614, 1/3 частка
майна померлої ОСОБА_11, яка складається
з ? частки житлового будинку з
відповідною часткою господарських
будівель АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8

01.06.1977 року між попередніми
співвласниками будинку АДРЕСА_1, а саме:
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_11 було
укладено договір про порядок
користування реальними частками
будинку (а.с.12).

Відповідно до договору про порядок
користування реальними частинами
будинку від 01.06.1977 року, що міститься в
матеріалах інвентаризаційної справи №
4833 (а.с. 72) коридор «І», «ІІ» і ганок «К»
знаходяться у спільному користуванні
всіх співвласників.

Згідно даного договору та відповідно
до поетажного плану від 06.11.1970 року, що
міститься у інвентаризаційній справі
(а.с. 10 (13) площа коридору «ІІ» становила
6,3 кв.м.

Такий самий розмір коридору «ІІ»
зазначений і на експлікації від 18.04.1990
року (аркуш інвентаризаційної справи
80).

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи вперше зміни в коридорі «ІІ»
відображені у плані поверху на будинок
літ. «А» від 01.10.1997 року та експлікації
від 01.10. 1997 року (аркуш інвентарної
справи 97), зроблених на підставі
проведеної 01.10.1997 року поточної
інвентаризації будинку АДРЕСА_1.

Внесення змін до технічної
документації та підставою для
проведення поточної інвентаризації
була заява ОСОБА_11 від 06.09.1997 року.

Станом на 01.10.1997 року технічна
інвентаризація об'єктів житлового
фонду проводилась у відповідності до
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації житлового
фонду, затвердженої наказом
Центрального статистичного управління
СССР від 15.07.1985 року № 85.

Розділом 4 Інструкції від 15.07.1985 року
передбачений виключний перелік
випадків, коли будівництво вважалось
самовільним.

Відповідно до положень даної
Інструкції станом на 01.10.1997 року
влаштування перегородки у коридорі
«ІІ» в будинку АДРЕСА_1 самочинним
вважатись не могло, а тому і не було
поставлено будь-яких штампів про
самочинне переобладнання.

Із даним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_1
звернулися до суду 24.10.2013 року.

В судовому засіданні судом було
встановлено і не заперечувалось
сторонами, що перегородка у коридорі
загального користування «ІІ» була
зведена у 1997 році.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у своїх поясненнях
підтвердили той факт, що про виникнення
зведеної перегородки у коридорі «ІІ»
позивачу ОСОБА_1 та позивачу ОСОБА_5
стало відомо ще у 1997 році.

Згідно положень ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Нормою ст. 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності
визначається за правилами ст. 261 ЦК
України, згідно положень якої строк
позовної давності починає спливати з
моменту, коли особа дізналася або могла
дізнатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

У відповідності до положень ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі , зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачами клопотання про
продовження строку позовної давності
не заявлялось, крім того, ними не
доведено поважності причин пропуску
загальних строків позовної давності.

Враховуючи викладене вище та
керуючись ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. 60,61,
209, 212-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, третя особа без самостійних
вимог на стороні позивача Комунальне
підприємство «Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації» про
усунення перешкод в користуванні
власністю - відмовити.

Судові витрати по розгляду даної
цивільної справи залишити за
позивачами.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: