Справа № 464/5765/13
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/464/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого:
Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Брикайло М.В.,

та участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
та ОСОБА_2 на рішення Сихівського
районного м. Львова від 15 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Львівського комунального
підприємства «Бондарівка» про
встановлення порядку користування
квартирою та розподіл особових
рахунків,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково.

Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділивши в
користування ОСОБА_5 житлову кімнату,
площею 12,1 кв. м., в користування ОСОБА_2
житлову кімнату площею 14,4 кв.м. Кухню,
площею 9,1 кв.м., ванну кімнату, площею 2,7
кв.м., вбиральню, площею 1,4 кв.м.,
кладову, площею 0,7 кв.м. та лоджію,
площею 1,5 кв.м. залишити у їх спільному
користуванні.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 та
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове, яким задоволити його
позовні вимоги повністю.

Під час апеляційного розгляду справи
14.01.2014 року ОСОБА_5 подав заяву про
відмову від позову.

Колегія суддів, обговоривши
вищевказану заяву, перевіривши
матеріали справи прийшла до висновку
про те, що відповідно до вимог ст.305 ЦПК
України заява не підлягає до
задоволення, оскільки мирова угода між
сторонами не укладена, а тому розгляд
справи продовжено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі посилається
на те, що суд не врахував, що порушено її
права при задоволенні позову. Суд не
врахував, що при такому порядку
користування неможливо залишити у
спільному користуванні підсобні
приміщення та лоджію. До того ж на даний
час ОСОБА_5 добровільно виписався з
квартири і спору між ними щодо
користування квартирою немає.

Вислухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи і доводи скарги,
колегія суддів вважає, що її слід
задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Встановлено, що позивач звернувся
з позовом, в якому просив встановити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, виділивши йому у
користування житлову кімнату площею
14,4 кв.м., а відповідачці ОСОБА_2
житлову

кімнату площею 12,1 кв. м., кухню, коридор,
ванну кімнату, вбиральню, кладову та
лоджію залишити у спільному
користуванні. Крім того, просив
зобов»язати відповідача ЛКП
«Бондарівка» розподілити між ним та
відповідачкою рахунки на оплату
житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що квартира
надана ОСОБА_2 на сім»ю, до якої входив і
він, як чоловік останньої. Однак,
протягом останніх років між ними
склались напружені неприязні
відносини, вони припинили проживати як
сім»я, не ведуть спільного
господарства, не мають спільного
бюджету, займають окремі кімнати, крім
того, відповідачка виявила намір
розірвати шлюб із ним. У зв»язку із
такими обставинами з метою
впорядкування питання оплати
житлово-комунальних послуг звернувся
до ЛКП «Бондарівка» з проханням
розділити особові рахунки. Однак, у
цьому йому було безпідставно
відмовлено. Враховуючи відносини, які
склались між ним та відповідачкою
ОСОБА_2, просив суд встановити порядок
користування квартирою та розподілити
особові рахунки на оплату
житлово-комунальних послуг.

Під час розгляду справи притягнуто
до участі в справі в якості третіх осіб
ПАТ «Львівгаз», ЛМКП
«Львівтеплоенерго» та ЛМР.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що сторони, у зв»язку із
розірванням шлюбу перестали бути
членами однієї сім»ї, між ними відсутня
домовленість з приводу спільного
користування жилими приміщеннями
квартири, а томує необхідність
встановлення порядку користування
ними.

Виходячи з розміру жилої площі та
проживаючих у квартирі осіб на кожного
із сторін припадає по 13,25 кв.м. жилої
площі, з розрахунку (26,5 кв.м. / 2).
Зважаючи на кількість кімнат та їх
площу, позицію позивача, який не
заперечує проти виділення йому
будь-якої із кімнат, суд прийшов до
висновку про можливість встановлення
такого порядку користування, який є
варіантом, що найбільш наближено
відповідатиме розмірам жилої площі
належної сторонам та інтересам сторін,
які є особами різної статі та не є
членами однієї сім»ї. Позивачу у
користування виділено кімнату, площею
12,1 кв.м., а відповідачці ОСОБА_2 -
кімнату, площею 14,4 кв.м. Інші приміщення
квартири - кухню, площею 9,1 кв.м., ванну
кімнату, площею 2,7 кв.м., вбиральню,
площею 1,4 кв.м., кладову, площею 0,7 кв.м.
та лоджію, площею 1,5 кв.м. залишено у їх
спільному користуванні.

Однак такі висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Не можна погодитись із рішенням
суду в частині встановлення такого
порядку користування спірного жилого
приміщення, оскільки суд дійшов таких
висновків без повного та всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін у даних
правовідносинах, урахування вимог
закону,

Згідно зі ст. 104 ЖК України передбачено,
що член сім'ї наймача вправі вимагати,
за згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Статтею 63 ЖК України передбачено, що
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Не можуть бути самостійним
предметом договору найму: жиле
приміщення, яке хоч і є ізольованим,
проте за розміром менше від
встановленого для надання одній особі
(ч. 1 ст. 48), частина кімнати або кімната,
зв'язана з іншою кімнатою спільним
входом, а також підсобні приміщення
(кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" від 12 квітня 1985 року № 2, при
поділі жилого приміщення за вимогою
члена сім'ї наймача йому може бути
виділено ізольоване жиле приміщення
розміром меншим за жилу площу, що
припадає на нього.

Відповідно до статті 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією і наймачем - громадянином
на ім'я якого видано ордер.

Тобто, право вимоги зміни умов
договору найму жилого приміщення
виникає у наймача та членів його сім'ї в
разі, якщо жиле приміщення знаходиться
у будинку державного і громадського
житлового фонду та є підстави для
поділу жилого приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про поділ особового рахунку, суд
обґрунтовано виходив з того, що
відповідно до ст. ст. 63, 104 ЖК
Української РСР предметом договору
найму не може бути ізольоване жиле
приміщення розміром меншим від
встановленого для надання одній особі.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст.ст. 3, 10, 31
ЦПК України).

Позив посилався на те, що він бажає,
щоб йому виділити в користування
кімнату, площею 14,4 кв.м. Про це він
вказав і в апеляційній скарзі. Отже в
суду без уточнення позовних вимог не
було підстав щодо виділу в
користування йому кімнати, площею 12,1
кв.м.

В той же час виділення ОСОБА_2 в
користування кімнати, площею 12,1 кв.м.
порушує її права, т.я. її частика
становить 13,25кв.м. ( 26,5 :2 = 13,25 кв.м.).

Встановлено, що судом не враховано, що
позивач вправі був вимагати поділ
жилого приміщення, а не встановлення
порядку користування квартирою та
одночасно вправі був вимагати зміни
умов договору найму жилого приміщення,
т.я. жиле приміщення знаходиться у
будинку державного і громадського
житлового фонду.

Суд відмовив у задоволенні позовних
вимог щодо зміни умов договору найму
жилого приміщення та апелянтом ОСОБА_5
висновки суду в цій частині не
спростовані.

При таких обставинах немає підстав для
задоволення позову в частині
встановлення порядку користування
спірною квартирою.

Апелянт вказує, що суд не врахував, що
при такому порядку користування
неможливо залишити у спільному
користуванні підсобні приміщення та
лоджію.

З технічного плану квартири
вбачається, що вхід на лоджію є з
кімнати площею 14,4 кв.м., яка виділена
ОСОБА_2 Таким чином такий порядок
користування лоджію є неможливим, т.я.
порушуються права ОСОБА_2

Отже оскаржуване рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні цих вимог з наведених вище
мотивів і на підставі проаналізованих
колегією суддів норм матеріального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Апеляційну скаргу
ОСОБА_5-відхилити.

Рішення Сихівського районного м.
Львова від 15 жовтня 2013 року -
скасувати та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Львівського комунального
підприємства «Бондарівка» про
встановлення порядку користування
квартирою та розподіл особових
рахунків відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.