Справа № 188/2471/13-ц
Провадження № 2-п/188/1/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ПАТ КБ " Приват Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідача, в якому
зазначає , що

відповідно до укладеного договору №
б.н. від 23.09.2008 року ОСОБА_1 (відповідач)
23.09.2008 року отримала кредит у розмірі
7000.00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

При укладанні договору сторони
керувались ч.1 ст. 634 ЦК України
відповідно до якої договором
приєднання є договір , умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за Договором та угодою виконав в
повному обсязі , а саме надав
відповідачу кредит у розмірі ,
встановленому договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських
послуг - у разі невиконання зобов'язань
за договором, на вимогу банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту( у
тому числі простроченого кредиту та
Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6.умов надання
банківських послуг - при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів , позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5%
від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором і таким
чином свої зобов'язання перед банком не
виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 31.08.2013 року має
заборгованість - 37201.73 грн., яка
складається з наступного:

- 11859.18 грн. - заборгованість за кредитом;

- 20914.72 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2180.13 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом

а також штрафи :

- 500.00 грн. штраф (фіксована частина)

- 1747.70 грн. - штраф ( процентна складова).

Сторони в судове засідання не
з"явилися.

Представник позивача надав суду
заяву , в якій просить слухати справу в
його відсутність. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить суд
позов задовольнити . Не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Представник відповідача також
надав суду заяву , в якій просить справу
заслухати у його відсутність. Позов не
визнає . Надав суду письмові
заперечення . Просить суд в позові
відмовити .

Вивчивши матеріали справи , суд
вважає , що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що між
сторонами дійсно було укладено
кредитний договір № б.н. від 23.09.2008
року . Предметом договору є кредит на
споживчі цілі в розмірі 7000 грн. ( сім
тисяч гривень), із виплатою 30 % річних ,
за користування кредитними коштами.

Сума заборгованості відповідача
за кредитним договором станом на 31.08.2013
року має заборгованість - 37201.73 грн., яка
складається з наступного:

- 11859.18 грн. - заборгованість за кредитом;

- 20914.72 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2180.13 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом

а також штрафи :

- 500.00 грн. штраф (фіксована частина)

- 1747.70 грн. - штраф ( процентна складова).

Позивач , звертаючись до суду з
даним позовом , виходив з того , що
позивач , як позичальник зобов'язаний
повернути Кредитору надані грошові
кошти ( кредит) та сплатити проценти у
строки та на умовах , встановлених
договором , тобто посилається на норми
ст. 526,527,530 ЦК України. Суд погоджується
з даними обґрунтуваннями.

В той же час , представник позивача
посилається на ту обставину , що
відповідач підтвердив свою згоду на те
, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг ,Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір ,
підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання . Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору , він автоматично лонгується
на такий же термін.

Відповідно до норм чинного
законодавства ( ст. 259 ЦК України )
вказаним Договором сторонами фактично
встановлена позовна давність за
вимогами стягнення кредиту , відсотків
за користування кредитом , винагорода,
неустойка - пені , штрафів .

Тобто позивач фактично посилається
на норми ч. 4 ст. 631 ЦК України , де
зазначено , що закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення ,
яке мало місце під час дії договору .

Однак , з таким висновком суд не
погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 631
ЦК України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Однак цим Кодексом встановлено
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу -
позовна давність.

До вимоги заявленої позивачем
застосовується загальна позовна
давність, встановлена ст.257 ЦК України,
тривалістю у три роки. Договором
кредиту укладеним між сторонами
передбачено збільшення позовної
давності відповідно до положень ст.259
ЦК України. В зв"язку з викладеним та
керуючись нормами ст.260 ЦК України про
неможливість зміни порядку обчислення
позовної давності суд не приймає до
уваги твердження представника
позивача про те, що строк позовної
давності не пройшов, оскільки
кредитним договором передбачено, його
дію до моменту виконання сторонами
своїх обов"язків.

Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК
України суд вважає, що перебіг позовної
давності почався від дня, коли позивач
міг довідатися про порушення свого
права або особу, яка його порушила.

Суд бере до увагу ту суттєво
важливу обставину , що відповідач
почала порушувати умови договору 02.09.2009
р. , коли вона внесла останній платіж
по кредиту ( згідно розрахунку позивача
) . Отже , початком перебігу строку
позовної давності слід вважати з 02.09.2009
р. Адже , позивач повинен був
контролювати та стежити за виконанням
позичальником ( відповідачем) своїх
договірних зобов'язань .

Відповідно до Порядку ведення
претензійно-позовної роботи Банку
після передачі кредитної справи до
підрозділу з роботи з проблемними
активами банку подальша робота з
повернення проблемної заборгованості
здійснюється у порядку, визначеному
відповідними внутрішніми положеннями
банку. При цьому, у разі, якщо майна при
зверненні на нього стягнення
недостатньо або з інших підстав
кредитна заборгованість не погашена і
позов до суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
не подавався необхідно відстежувати
строки позовної давності для
недопущення пропуску подачі позовної
заяви про стягнення заборгованості за
кредитним договором ..

Позовна заява - письмова вимога
кредитора щодо спонукання
позичальника (поручителя, гаранта,
страховика) до виконання зобов'язань
перед банком, що подається до судових
органів у передбаченому чинними
нормативними актами порядку.

Подача позовної заяви в межах строків
позовної давності є обов'язковою з
огляду на забезпечення можливості в
майбутньому списувати в податковому
обліку безнадійну заборгованість за
кредитним договором за рахунок
сформованого резерву. Такі строки
позовної давності відстежуються або
філією, яка здійснює стягнення
заборгованості, або управлінням з
роботи з проблемними активами, якщо
стягнення заборгованості здійснюється
ним.

На обгрунтування вищезазначеного ,
суд не може взяти до уваги як належний
та достовірний доказ розрахунок
заборгованності за договором № б/н від
23.09.2008 р. укладеного між Приватбанком та
клієнтом - ОСОБА_1 станом на 31.08.2013 р. . В
даному документі не зазначено дату
повідомлення , а тому суд не має
можливості визначити строк , з якого
можливо визначити день , з якого
позивач дізнався чи повинен був
дізнатися про порушення договірних
зобов»язань кредитора( відповідача).
Інших доказів того , що позивач
звертався до відповідача з претензією
про порушення умов договору у справі
немає.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача на п.9.12 щодо
автоматичного лонгування строку
договору , є безпідставним .

Разом з тим, позивач звернувся до
суду з позовом лише 16.09.2013 р. , про що
свідчить дата у платіжному дорученні
про сплату судового збору позивача та
штемпель на поштовому відправленні від
27.09.2013р., яким позовну заяву було
відправлено до Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області , тобто з пропуском
встановленого законом трирічного
строку позовної давності .

Статтею 264 ЦК України встановлено, що
перебіг позовної давності
переривається, зокрема, вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку;
після переривання перебіг позовної
давності починається заново; час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідно до вимог ст.72 ЦПК України
право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав переривання строків позовної
давності, встановлених ст.264 ЦК України,
оскільки відповідачем в період
перебігу строків позовної давності не
було вчинено будь-якої дії, яка б
свідчила про визнання ним свого боргу
або іншого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Крім того ,відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Питання про поновлення даного строку
позивач перед судом не ставить.

Отже , право позивача на позов у
розумінні одержання судового захисту
погашено у процесуальному аспекті.

На підставі ст. 88 ЦПК України в зв'язку
з відмовою у позові не підлягає
задоволенню вимога про стягнення з
відповідача понесених позивачем
судових витрат.

На підставі викладеного ,
керуючись ст.ст. 3 , 57 , 72, 89 , 212-214 ЦПК
України , ст. ст. 251,252,264 , 267 , 1049 ЦК
України суд , -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ
КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Копію даного рішення направити
сторонам.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан