У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 22
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 23 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті
особи: приватні нотаріуси
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
недійсним договору дарування,
застосування наслідків недійсності
правочину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у
якому зазначав, що у червні 2012 року він
та ОСОБА_4 приватизували квартиру
АДРЕСА_1 по Ѕ частині кожному. Після
приватизації дочка позивача ОСОБА_4
запропонувала переоформити на неї
належну позивачу частку квартири,
запевнивши, що не буде знімати ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку та не буде
відчужувати квартиру. 27 червня 2012 року
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було посвідчено договір дарування
належної позивачу Ѕ частини
квартири ОСОБА_4

ОСОБА_3 вказував, що у грудні 2012 року він
дізнався, що 23 липня 2012 року за
нотаріально посвідченим приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 договором,
ОСОБА_4 продала спірну квартиру ОСОБА_2

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири не був зареєстрований у КП
«Житомирське обласне міжміське БТІ»,
вважав договір купівлі-продажу
невчиненим та просив визнати договір
дарування недійсним з моменту його
вчинення із застосуванням наслідків
його недійсності.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 22 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано недійсним договір
дарування Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1, укладений 27
червня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 з моменту його вчинення,
застосовано наслідки недійсності
правочину та повернуто сторони
договору до первісного стану, шляхом
відповідної державної реєстрації
права власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та на Ѕ частину
квартири - за ОСОБА_4, що до укладання
договору дарування належали їм на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого відділом
приватизації державного житлового
фонду Житомирської міської ради 22
червня 2012 року за № 62282,
зареєстрованого у КП «Житомирське
обласне міжміське БТІ» Житомирської
обласної ради 26 червня 2012 року за
реєстраційним № 36989974. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 23 грудня
2013 року рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 22
листопада 2013 року у частині
задоволення позову про застосування
наслідків недійсності правочину та
повернення сторін договору до
первісного стану, шляхом відповідної
державної реєстрації права власності
на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 та на Ѕ частину квартири - за
ОСОБА_4, що до укладання договору
дарування належали їм на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого відділом приватизації
державного житлового фонду
Житомирської міської ради 22 червня 2012
року за № 62282, зареєстрованого у КП
«Житомирське обласне міжміське БТІ»
Житомирської обласної ради 26
червня 2012 року за реєстраційним № 36989974
скасовано, у цій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У іншій
частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у частині
визнання недійсним договору дарування
та ухвалити у цій частині нове рішення
про відмову у позові.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 717 ЦК України
договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Апеляційний суд обґрунтовано
задовольнив позов у частині визнання
договору дарування недійсним
відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК
України.

У іншій частині рішення суду не
оскаржено.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті
особи: приватні нотаріуси
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
недійсним договору дарування,
застосування наслідків недійсності
правочину.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік