Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/3591/1-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Павицької Т.М.

суддів Заполовського В.Й.,
Шевчук А.М.,

при секретарі Капустинській Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом Житомирського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_1,
Житомирської районної державної
адміністрації, третя особа - державна
інспекція сільського господарства в
Житомирській області про розірвання
договору оренди, визнання
протиправними та скасування
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації, за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Житомирської області в
інтересах держави в особі Житомирської
обласної державної адміністрації на
ухвалу Житомирського районного суду
Житомирської області від 09 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Житомирський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, Житомирської
районної державної адміністрації,
третя особа - державна інспекція
сільського господарства в
Житомирській області про розірвання
договору оренди, визнання
протиправними та скасування
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації.

Ухвалою Житомирського районного суду
Житомирської області від 09 грудня 2013
року закритого провадження у справі за
позовом Житомирського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Житомирської
обласної державної адміністрації в
частині про визнання недійсним та
скасування розпорядження голови
Житомирської районної державної
адміністрації № 263 від 12.03.2010 року про
надання ОСОБА_1 дозволу на розробку
технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі ( на місцевості ) та складання
договору оренди землі, з метою передачі
її в оренду для обслуговування 4-х
будівель літніх будинків на території
Зарічанської сільської ради у зв'язку з
переходом права власності на будівлі
від ОСОБА_2 та розпорядження голови
Житомирської районної державної
адміністрації № 942 від 05.10.2010 року про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки, що надається в
оренду ОСОБА_1, площею 1,2854 га та
передання ОСОБА_1 в оренду терміном на
5 років зазначеної земельної ділянки
для обслуговування літніх будинків, що
перебувають у її власності.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Житомирської області в
інтересах держави в особі Житомирської
обласної державної адміністрації,
посилаючись на порушення судом норма
процесуального та матеріального права,
просить скасувати ухвалу суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
недійсним та скасування розпорядження
голови Житомирської районної
державної адміністрації № 263 від 12.03.2010
року суд виходив з того, що спір між
тими сторонами про той самий предмет і
з тих самих підстав вирішений
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року,
на яку послався суд, відмовлено у
задоволенні позову Житомирського
міжрайонного природоохоронного
прокурора до Житомирської районної
державної адміністрації, Житомирської
обласної державної адміністрації,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання
розпорядження №263 від 12 березня 2010
року протиправним.

Між тим, судом першої інстанції по
даній справі відкрито провадження між
іншими сторонами, ніж ті які приймали
участь по адміністративній справі.

У зв'язку з цим суд першої інстанції,
закриваючи провадження в цій частині,
безпідставно вважав, що постанова
Житомирського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
ухвалена між тими самими сторонами, які
беруть участь у даній цивільній
справі.

Крім того, помилковим є висновок суду
про закриття провадження у справі за
позовом прокурора про визнання
недійсним та скасування розпорядження
голови Житомирської районної
державної адміністрації № 942 від 05.10.2010
року, з тих підстав, що спір в цій
частині є публічно-правовим і має
розглядатися за нормами Кодексу
адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

За п.1 ч.1 ст.19 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень ( нормативно-
правових актів чи правих актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ у п.4 постанови №3
від 01.03.2013 року „Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та визнання
підсудності цивільних справ"
роз'яснив, що земельні відносини,
суб'єктами яких є фізичні чи юридичні
особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об'єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, у тому числі на земельні
частки (паї), регулюються земельним і
цивільним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Житомирський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері у заявленому
позові дійсно оскаржує розпорядження
голови Житомирської районної
державної адміністрації № 263 від 12.03.2010
року та № 942 від 05.10.2010 року, як суб'єкта
владних повноважень.

Разом з тим, на підставі вказаних
розпоряджень 26 листопада 2010 року був
укладений договір оренди земельної
ділянки між ОСОБА_1 та Житомирською
районною державною адміністрацію, який
і оспорює прокурор.

Правовідносини, що виникають з приводу
договору оренди землі регулюються
Законом України „Про оренду", ЗК
України, ЦК України.

Таким чином даний спір, відповідно до
вимог ст.15 ЦПК України, має
розглядатися в порядку цивільного
судочинства.

Суд першої інстанції вказаних вимог
закону та обставин справи не врахував,
у зв'язку з чим прийняв рішення, яке не
відповідає вимогам закону.

За таких обставин ухвала суду підлягає
скасуванню з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області в
інтересах держави в особі Житомирської
обласної державної адміністрації
задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду
Житомирської області від 09 грудня 2013
року скасувати, а справу направити
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді