Справа № 1328/5683/12
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/137/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи: 16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3; прокурора
Лещука Т.І.;

Чалідзе А.В. - представника
Комунального закладу Львівської
обласної ради „Львівський обласний
центр екстреної медичної допомоги та
медичних катастроф",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду міста Львова від 04 липня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Комунального закладу
Львівської обласної ради „Львівський
обласний центр екстреної медичної
допомоги та медичних катастроф" і
Головного управління охорони здоров'я
Львівської обласної державної
адміністрації про порушення прав на
промислову власність та стягнення
коштів, в кінцевій редакції позовних
вимог якого просив суд „заборонити
ввезення на митну територію медичного
обладнання, яке порушує запатентовані
медичні технології, зкрема основні та
еквівалентні ознаки формул, їх
застосування в будь-які формі для
надання пацієнтам послуг", а також
просив „стягнути з Головного
управління охорони здоров'я ЛОДА 70
тисяч грн. ...; з Львівського обласного
центру екстреної медичної допомоги 114
грн. судового збору" (а.с. 1-2, 45-46, 137, 146).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
вище згаданих позовних вимог
відмовлено за їх недоведеністю (а.с.
154-155) і позивач оскаржив це рішення в
апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
„та направити (справу) на новий розгляд
в межах позовної заяви в іншому складі
колегії суду".

Вважає, що даний спір „виник з вини
відповідачів 14.06.2002 року та існує
станом на 4 липня 2013 року", а відтак
вважає неправомірним застосування до
спірних правовідносин „ЦПК України
від 14 листопада 2011 року" , а також
стягнення з нього 229 грн. 40 коп. судового
збору, оскільки станом на 14.06.2002 року
„ЗУ „Про судовий збір" не існував".

Вважає, що „відповідачі не надали до
справи таких документів, які би були
підставою недоведеності позовних
вимог", а також „не спростували ніякими
охоронними документами з більш раннім
приорітетом від патенів позивача".

Також апелянт в доводах апеляційної
скарги (з посиланням на ст. 103 ЦПК
України 1963 року) заявляє про
„збільшення своїх позивних стягнень" з
„Головне управління охорони здоров'я
ЛОДП в сумі 440 500 грн. ... Львівський
обласний центр екстреної медичної
допомоги, - 100 000 (Сто тисяч грн.) або 1 %
від розрахунку 50 000 х 1018 грн.
мінімального розміру заробітної плати"
(а.с. 159-161, 177-179).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення цих
доводів зі сторони представника
Комунального закладу Львівської
обласної ради „Львівський обласний
центр екстреної медичної допомоги та
медичних катастроф", перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості і що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи стверджується, що
реанімобілі марки „VOLKSWAGEN-CRAFTER" у
кількості 5 одиниць були отримані
відповідачем, Комунальним закладом
Львівської обласної ради „Львівський
обласний центр екстреної медичної
допомоги та медичних катастроф", на
свій баланс у 2009 році відповідно до
умов Грантового Контракту, який було
укладено між Комісією Європейської
спільноти та згаданим відповідачем за
проектом „Створення транскордонної
мережі пунктів екстреної медичної
допомоги та
інформаційно-координаційного центру у
м. Львові" на виконання „Національної
Програми створення єдиної системи
надання екстреної медичної допомоги
населенню України на 2006-2010 рр.".

Відмову у задоволенні позовних вимог
суд правомірно і обгрунтовано
мотивував тим, що факт отримання
відповідачем, Комунальним закладом
Львівської обласної ради „Львівський
обласний центр екстреної медичної
допомоги та медичних катастроф", на
свій баланс реанімобілів марки
„VOLKSWAGEN-CRAFTER" не є використанням
запатентованого винаходу і,
відповідно, не є порушенням прав, що
випливають з патентів, власником яких є
позивач ОСОБА_3, а також тим, що останнім
не було подано до суду жодного доказу
на підтвердження того, що згадані
реанімобілі були виготовленими із
застосуванням процесу, який
охороняється вище згаданими патентами.

В той же час, апеляційна скарга не
містить жодних доводів на спростування
вище наведених висновків суду.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та
залишити рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 04 липня
2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: