Справа №477/911/13-ц 03.02.2014 03.02.2014 03.02.2014
Провадження №22-ц/784/93/14 Суддя
першої інстанції - Глубоченко С.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Буренкової К.О.,

суддів - Довжук Т.С., Крамаренко Т.В.,

із секретарем - Бакутою Т.В.,

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 його
представника - ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 29 жовтня 2013
року по цивільній справі

за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_3

про

визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
заповітом та за законом,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_5 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом та за законом.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її батько - ОСОБА_6, після смерті
якого відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_2, земельної
ділянки площею 0,28 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в межах
території с. Пересадівка, Жовтневого
району Миколаївської області,
земельної ділянки площею 2,87 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області. Крім цього,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_7,
яка за життя зробила на її ім'я
розпорядження щодо земельної ділянки
площею 2,69 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області. Також, після
смерті матері відкрилася спадщина на
частину житлового будинку АДРЕСА_2,
земельну ділянку площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка, земельної ділянки
загальною площею 2,87 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва в межах території
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області. У встановлений законом строк
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після смерті батьків, однак у
видачі свідоцтв їй було відмовлено,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи на спадкове майно.

Посилаючись на викладене, позивачка
просила суд визнати за нею в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 право
власності на 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_2, 1/6 частину земельної
ділянки площею 0,28 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в межах
території с. Пересадівка, Жовтневого
району Миколаївської області, 1/3
частину земельної ділянки площею 2,87 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради, Жовтневого району
Миколаївської області. Крім того,
просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування за заповітом
після смерті матері - ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/6 та ? частину
вказаного житлового будинку, 1/6 частину
земельної ділянки площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка Жовтневого району,
Миколаївської області, 1/3 частину
земельної ділянки площею 2,87 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської району Жовтневого району,
Миколаївської області, ? частину
земельної ділянки площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка, Жовтневого району
Миколаївської області та земельну
ділянку площею 2,69 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва в межах території
Пересадівської сільської ради,
Жовтневого району Миколаївської
області.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 29 жовтня 2013
року позов задоволено частково.
Ухвалено визнати за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, що належала померлому,
як члену колгоспного двору та
зареєстрована за колгоспним двором; 1/3
частину земельної ділянки площею 0,28 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка, що належала на підставі
держакту №03876 від 23 лютого 1994 року, 1/3
частину земельної ділянки площею 2,87
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради, що належала на підставі
держакту №102484 від 23 травня 2002 року.
Визнано за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на 1/6 частину та ? частину
житлового будинку ОСОБА_2, 1/3 частину
земельної ділянки площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка, що належала на підставі
держакту №03876 від 23 лютого 1994 року, 1/3
частину земельної ділянки площею 2,87 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради, що належала на підставі
держакту 102484 від 23 травня 2002 року,
земельну ділянку площею 2,69 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради, що належала на підставі
держакту 102483 від 23 травня 2002 року.

Ухвалою того ж суду від 7 листопада 2013
року, в рішенні суду виправлені описки
в описовій, мотивувальній та
резолютивній частинах, по батькові
спадкодавця ОСОБА_7 з «Степанівна» на
«Семенівна», а також в описовій,
мотивувальній та резолютивній
частинах рішення дату видачі
державного акту на право приватної
власності на землю №102484 вказано « 23
травня 2002 року» замість « 23 лютого 1994
року».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 01 червня 1958 року (а.с.13).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 (а.с. 9-10, 52).

На підставі свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок, виданого виконкомом
Пересадівської сільської ради
народних депутатів 26 березня 1989 року,
за колгоспним двором (голова ОСОБА_3І.)
зареєстровано право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.102).

Відповідно до копії погосподарської
книги Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області №1 за 1986-1990 роки, на день видачі
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок, 26
березня 1989 року, головою колгоспного
двору був - ОСОБА_6, членами двору -
ОСОБА_7 та ОСОБА_3, який вибув з будинку
без зазначення дати (а.с.110-111).

В судовому засіданні під час
апеляційного розгляду, відповідач
пояснив, що у 1985 році виїхав зі спірного
житлового будинку на постійне місце
проживання до ОСОБА_8 з якою перебуває
у фактичних шлюбних відносинах у
квартиру АДРЕСА_1.

За положеннями ст. 120 ЦК УРСР 1963 року
майно колгоспного двору належить його
членам на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ч. ч.2 ст. 123 ЦК УРСР 1963
року, розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

В роз'ясненнях, що містяться в п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року №20,
передбачено, що положення статей 17, 18
Закону «Про власність» щодо спільної
сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15 квітня
1991 року). До правовідносин, що виникли
раніше, застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, ще
регулювали власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). Розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних. Частку працездатного
члена двору може бути зменшено або
відмовлено у її виділенні при
недовгочасному його перебуванні у
складі двору або незначній участі
працею чи коштами в господарстві двору.
Особам, які вибули з членів двору, але
не втратили права на частку в його
майні, вона визначається виходячи з
того майна двору, яке було на час їх
вибуття і яке збереглося. Згідно зі ст.4
Постанови Верховної Ради України «Про
введення в дію Закону «Про власність»
загальні правила спадкування щодо
частки члена колгоспного двору в майні
двору застосовуються з 1 липня 1990 року.
На витребування частки з майна
колишнього колгоспного двору, що
збереглося на 15 квітня 1991 року,
поширюється загальний трирічний строк
позовної давності.

Таким чином, на момент видачі свідоцтва
про право власності на будинок, ОСОБА_3
не був членом колгоспного двору.

Згідно довідки виконавчого комітету
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 6 вересня 2012 року №1023
станом на 1989 рік в спірному житловому
будинку були зареєстровані ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 (а.с.12).

З урахуванням встановленого та
положень ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року в
редакції, що діяла на момент видачі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
спірний житловий будинок належав на
праві спільної сумісної власності в
рівних частках ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як
членам колгоспного двору.

Крім цього, ОСОБА_6 на праві власності
належала земельна ділянка площею 0,28 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка Жовтневого району
Миколаївської області на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії МК №03876,
виданого 23 лютого 1994 року та земельна
ділянка площею 2,87 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва в межах території
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
серії Р4 № 102484, виданого 23 травня 2002
року (а.с. 26-27).

З копії свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно довідки виконавчого комітету
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 16 серпня 2012 року № 948, на
день смерті ОСОБА_6, тобто на день
відкриття спадщини, зі спадкодавцем
була зареєстрована його дружина -
ОСОБА_7 (а.с.53).

За положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Таким чином, ОСОБА_7 фактично прийняла
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6
та набула права власності на 1/3 частину
земельної ділянки площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка Жовтневого району
Миколаївської області, на 1/3 частину
земельної ділянки площею 2,87 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області.

Згідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.63).

На підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії Р4
№102483, виданого 23 травня 2002 року
Пересадівською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області ОСОБА_7 належала земельна
ділянка, площею 2,69 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва в межах території
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області (а.с.28).

Також, ОСОБА_7 належала 1/2 частина
житлового будинку АДРЕСА_2, як члену
колгоспного двору (а.с.104).

За життя, ОСОБА_7 склала заповіт,
посвідчений секретарем виконкому
Пересадівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області 19 грудня 2007 року за р.№1289, за
яким на випадок смерті зробила
розпорядження на земельну ділянку
площею 2,69 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області та все своє
майно, що буде належати їй по закону на
ім'я своєї доньки - ОСОБА_5 (а.с.68).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя який його
пережив та батьки.

За положеннями ст. 1223 ЦК України право
на спадкування за заповітом мають
особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 після смерті батька та
матері звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини (а.с.45,47, 58, 60).

Постановою державного нотаріуса
Жовтневої державної нотаріальної
контори Миколаївської області від 7
травня 2013 року у видачі свідоцтв про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_6 та за заповітом після
смерті ОСОБА_7 відмовлено (а.с.84).

З урахуванням встановленого та
положень вказаних вище норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що позивачка має право на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 на 1/6 частину житлового будинку
АДРЕСА_2, на 1/3 частину земельної
ділянки площею 0,28 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в межах
території с. Пересадівка
Жовтневого району Миколаївської
області та 1/3 частину земельної ділянки
площею 2,87 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області, а також право на
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_7 на 1/2 та 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_2, земельну ділянку,
площею 2,69 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області, на 1/3 частину
земельної ділянки площею 0,28 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель в межах території с.
Пересадівка Жовтневого району
Миколаївської області, на 1/3 частину
земельної ділянки площею 2,87 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Пересадівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області.

Посилання на те, що судом не
встановлено кількість та склад
учасників колгоспного двору, головою
якого був ОСОБА_6 не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються
матеріалами справи та поясненнями
самого відповідача про те, що з 1985 року
вибув з зазначеного двору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач проживав у будинку батьків
та доглядав за ними, у зв'язку з чим була
усна домовленість щодо спадкового
майна не заслуговують на увагу,
оскільки правового значення не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду.

Враховуючи межі позовних вимог,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни чи скасування рішення суду,
ухваленого з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 29 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: