УХВАЛА

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 5
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому,
уточнивши позовні вимоги, просив
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому у
користування кімнату площею 24,0 кв. м, а
в користуванні відповідачів залишити
кімнати площею 29,3 кв. м, 21,2 кв. м, 19,5 кв. м,
допоміжні приміщення, а саме: кухню
площею 16,4 кв. м, ванну кімнату площею 4,0
кв. м, вбиральню площею 1,8 кв. м, комірку
площею 2,1 кв. м, коридор площею 3,2 кв. м та
коридор площею 7,4 кв. м, підвал площею 17,6
кв. м просив залишити в спільному
користуванні сторін.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що спірна квартира належить сторонам
на праві спільної сумісної власності.
Оскільки відповідачі у добровільному
порядку не бажали провести виділ
часток співвласників, він змушений
був звернутися до

суду. Рішенням суду, що набрало
законної сили, за ним була визначена ј
ідеальна частка у спірній квартирі.
Відповідно до технічного паспорту
загальна площа зазначеної квартири
складає 131,6 кв. м, квартира складається
з чотирьох житлових кімнат площею 94 кв.
м. Дві кімнати у квартирі є
ізольованими, а дві - прохідними.
Зазначав, що він, як співвласник
квартири має право на надання йому у
володіння та користування тієї частини
спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. Після
розірвання шлюбу із співвласником
квартири ОСОБА_5 позивач перестав бути
членом сім'ї, а тому спільне
користування спірною квартирою є
неможливим, у зв'язку з чим вважав, що
йому у користування слід виділити
кімнату площею 24,0 кв. м, яка є
ізольованою та найбільше відповідає
розміру його частки у праві спільної
власності.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 26 листопада 2012 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділено у користування
ОСОБА_3 кімнату площею 24,0 кв. м, у
користування ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 залишено кімнати площею
29,3 кв. м, 21,2 кв. м, 19,5 кв. м,
допоміжні приміщення, а саме: кухню
площею 16,4 кв. м, ванну кімнату
площею 4,0 кв. м, вбиральню площею 1,8 кв. м,
комірку площею 2,1 кв. м, коридор площею
3,2 кв. м та коридор площею 7,4 кв. м, підвал
площею 17,6 кв. м залишено у спільному
користуванні сторін. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 5 листопада 2013 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено
нове рішення. У задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарга
доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, встановивши
порядок користування спірною
квартирою виходив із пропорційності
часток осіб у спільній частковій
власності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові про
визначення порядку користування
квартирою між співвласниками, виходив
із того, що місцевий суд не розглянув
питання про поділ квартири в натурі, в
той час як такий поділ в натурі
можливий, а оскілки позивач такі
вимоги не пред'явив, то позов про
встановлення порядку користування
жилим

приміщенням задоволенню не підлягають.
Крім того, апеляційний суд виходив із
того, що позивачем не надані докази про
перешкоди з боку відповідачів у
користуванні жилим приміщенням.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що сторонам на праві
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 9 серпня 2011 року за
позивачем була визначена ј ідеальна
частка у зазначеній квартирі.

Згідно із технічним паспортом від 15
січня 1995 року загальна площа квартири
АДРЕСА_1 становить 131,6 кв.м, квартира
складається з чотирьох житлових кімнат
площею 94 кв.м (кімнат площею 24,0 кв.м, 29.3
кв.м, 21,2 кв.м, 19,5 кв.м, та
допоміжних приміщень: кухні площею 16,4,
ванної кімнати площею 4,0 вбиральні
площею 1,8 кв.м, комірки площею 2,1 кв.м,
коридору площею 3,2 кв.м та коридор
площею 7.4 кв.м, підвалу площею 17,6 кв.м

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою частковою
власністю.

За ст. 391 ЦК України власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійснення ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою. Право на
частку у праві спільної часткової
власності у співвласника, який отримав
таку компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Визначення порядку користування
майном та виділення його в натурі є
самостійними взаємовиключними
предметами позову, які визначають
різні правові наслідки щодо права на це
майно для його співвласника. У разі
виділення майна в натурі право на часку
у праві спільної часткової власності у
співвласника припиняється. У такому
випадку співвласнику, який бажає
виділу, сплачується матеріальна
компенсація вартості його частки.
Аналогічний порядок застосовується й у
разі розходження часток у праві
спільної часткової власності, коли
співвласник за меншу (більшу) від його
частку отримує (сплачує) матеріальну
компенсацію. Як наслідок, відбувається
зміна часток у праві спільної
часткової власності на майно.

При визначенні порядку користування
майном співвласнику виділяється у
користування майно відповідно до
розміру його частки у ньому. При цьому
співвласник продовжує володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном. Виплата компенсації за
недоотриману жилу площу у разі
неможливості встановлення порядку
користування майном відповідно до
ідеальних часток співвласників
законом не передбачається.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просив визначити порядок
користування квартирою; про виділ в
натурі своєї частки у праві власності
на квартиру та виплату компенсації у
рахунок її вартості позивач вимог не
заявляв.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
ст. 212-213, 315 ЦПК України на зазначене
уваги не звернув, не перевірив
наявність обставин, якими
обґрунтовувались позовні вимоги, не
вирішив, чи підлягає позов задоволенню
з підстав, які зазначені у ньому, та
дійшов передчасного висновку про
відмову в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 5 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська