Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/1061/14
Головуючий у 1 інстанції: Куценко
Суддя-доповідач: Ломейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Хомяк К.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
кредитної спілки «Порада», про
стягнення грошових коштів (повернення
депозиту)

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до КС «Порада» про
стягнення коштів (повернення депозиту).

В позові зазначала, що 14.04.2009 року між
нею та КС «Порада» був укладений
депозитний договір №668 «Весняна
порада», відповідно до якого позивач
передав КС «Порада» суму 50000 грн.
строком на 3 місяці до 14.07.2009 року під 27%
річних. На час звернення до суду
відповідач кошти не повернув, чим не
виконав умови договорів депозиту.

Рішенням суду від 30.06.2010 року з КС
«Порада» на користь ОСОБА_3 стягнуто
37009,00 грн., у тому числі відсотки,
нараховані та сплачені до кінця
терміну дії договорів.

Але вищезазначеним рішенням суду не
враховано положення ст. 625 ЦК України та
положення Закону України «Про захист
прав споживачів», у відповідності до
яких з відповідача підлягає стягненню
грошові кошти у вигляді трьох
процентів річних за весь час
прострочення виконання зобов'язання та
пеня.

Просила суд стягнути з КС «Порада» на
її користь 282236 грн. 22 коп., яка
складається з 78420 грн. 96 коп. - вкладу та
нарахованих проценти за користування
депозитними грошима, 4614 грн. 66 коп. - 3%
річних за невиконання умов договору,
199200 грн. 60 коп. - пені, а також моральну
шкоду в розмірі 60000 грн.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
10 грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
ОСОБА_3 4614,66 грн. в якості 3-х процентів
річних та пеню в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з КС «Порада» на користь
держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

В задоволені іншої частини позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду
частково скасувати, стягнувши з КС
«Порада» на її користь суму внеску
разом з сумою нарахованих за
користування процентів за кожний день
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми на загальну суму
боргу, яка складає 245 227,22 грн. стягнути з
КС «Порада» на її користь моральну
шкоду у розмірі 60 000 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Згідно із ч.1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму(вклад), що
надійшла, зобов"язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу ( вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

За положеннями ст.2 Закону
України „Про банки та банківську
діяльність" вклад(депозит) - це кошти в
готівковій або у безготівковій формі, у
валюті України або в іноземній валюті,
які розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК
України проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу в банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунку
вкладника з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
що 14 квітня 2009 року між ОСОБА_3, як
членом кредитної спілки, та КС «
Порада» було укладено договір № 668
«Весняна порада 2009» про залучення
внеску на депозитний рахунок 50 000гр,
строком на 3 місяці - до 14.07.2009 року.
Відповідно до п. 1.2 договору процентна
ставка за користування внеском
протягом строку внеску складала 27%
річних.

По закінченню строку дії Договору
на вимогу позивача кошти КС «Порада» не
повернула.

Згідно зі ст. 16 ЦК України та ст. ст.
3, 4 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового чи майнового
права та інтересу, подавши про це позов,
підставами якого є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 1
ст. 119 цього ж Кодексу).

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняються на
підставах, встановлених договором або
законом, зокрема виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Згідно ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Рішенням суду від 30.06.2010 року з КС
«Порада» на користь ОСОБА_3 стягнуто
залучений внесок 35815,00 грн., та
відсотки, нараховані і сплачені до
кінця терміну дії договору 1074гр(а/с 14).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Указані наслідки прострочення
боржником грошового зобов'язання не є
фінансовими санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними грошима,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
вини боржника.

Такий правовий висновок зробив 15
листопада 2010 р. Верховний Суд України
при розгляді справи № 3-11цс10. Згідно ч. 1
ст. 360-7 ЦПК України указане рішення
Верховного Суду України є обов'язковим
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Укладений стронами депозитний договір
№ 668 "Весняна порада 2009" від 14.04.2009 року
належить до грошових зобов"язань, а
тому, враховуючи юридичну природу
правовідносин сторін, на них
поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов"язання, що правильно
застосував суд першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі
ОСОБА_3, на те, що складений сторонами
13.09.2013 року акт звіряння рахунків(а.с.3)
слід вважати додатковими умовами до
договору від 14.04.2009 року, -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.

Стосовно посилань апелянта на
необхідність стягнення з відповідача
неустойки(пені), то колегія суддів
вважає, що Договір сторін такого виду
забезпечення виконання зобов*язання,
відповідно до ст.547 ЦК України, не
передбачає, а тому відсутні і правові
підстави для задоволення цих вимог і їх
стягнення судом першої інстанції не
відповідає договору сторін та
положенням Закону, тому в цій частині
рішення підлягає скасуванню з відмовою
в задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст.ст.626, 627 ЦК
України сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже вимоги ОСОБА_3, про
стягнення процентів, нарахованих
після закінчення строку договору,
суперечили його умовам, а саме п.2.4, що
після закінчення строку дії даного
Договору Спілка ніяких нарахувань на
внесок не проводить, тому відмову суду
у задоволенні вказаних вимог слід
визнати правомірною.

Безпідставне посилання апелянта на
незаконність рішення суду першої
інстанції, в частині відмови в
стягненні моральної шкоди, оскільки
позивач обґрунтував моральну шкоду
тривалістю неповернення коштів.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази звернення позивача до КС
«Порада» про повернення вкладу та
відмова в цьому відповідача,
обґрунтування розміру заподіяної
позивачу моральної шкоди.

Щодо посилань апелянта на положення
Закону України „Про захист прав
споживачів", колегія суддів вважає, що
до правовідносин між КС „Порада" та
ОСОБА_3, які виникли з приводу
депозитного договору, Закон України
„Про захист прав споживачів"
застосовується лише в частині, не
врегульованій нормами ЦК України та
іншими нормативно-правовими актами у
сфері банківської діяльності.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
дають підстави для часткового
задоволення апеляційної скарги, тому
рішення суду першої інстанції, в
частині стягненні неустойки(пені),
належить скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовільнити
частково.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
10 грудня 2013 року у цій справі, в частині
стягнення пені скасувати та в цій
частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: