Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/688/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Тимченко Л.М.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Кодрула М.А., Чорнобривець О.С.

за участі секретаря судового
засідання Кечкіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
усунення від права на спадкування за
законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

04 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування за законом
після смерті спадкодавця. Просив
усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Олександрії, Кіровоградської області.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який
постійно проживав в АДРЕСА_1. Після
смерті спадкодавця залишилася
спадщина, а саме житловий будинок, який
знаходиться за вказаною адресою, яким
померлий володів і який заповідав саме
йому та ОСОБА_6, в рівних частках,
кожному. ОСОБА_6 в заяві до нотаріуса
від 04 березня 2011 року відмовився від
належної йому у спадщині частки на
користь позивача, а тому він є єдиним
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_4. Крім нього до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, після смерті спадкодавця
ОСОБА_4., звернувся також ОСОБА_3 - син
спадкодавця, який є інвалідом третьої
групи і має право на обов'язкову частку
у спадщині. Вважає, що ОСОБА_3 повинен
бути усунений від права на спадкування
за законом відповідно до ст. 1224 ЦК
України, оскільки він з 2004 року
припинив спілкування із батьком,
ухилявся від надання допомоги
спадкодавцеві, який з 2005 року і до
смерті, через похилий вік та тяжку
хворобу, був у безпорадному стані та
потребував постійного піклування,
догляду, лікування і матеріальної
допомоги. Враховуючи, що син тривалий
час ухилявся від надання допомоги
спадкодавцю, останній змушений був
запозичувати грошові кошти на ліки та
достатнє харчування, заощаджувати
кошти на одязі для себе та займатись
домашнім господарством, не працювати.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 грудня 2013 року в позові
відмовлено.
В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначив, що рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні та встановлені обставин
справи.

Зокрема судом не встановлено
правовідносини, які виникли між
сторонами, не перевірено та не
досліджено докази, які містяться в
матеріалах справи, що унеможливлює
всебічне й повне з'ясування всіх
обставин справи. Судом не було
витребувано з УПФ м. Олександрії та
Олександрійського району довідку
МСЕК від 2005 року про призначення
ОСОБА_4 І групи інвалідності та не
допитано свідків, які б могли
підтвердити факт того, що померлий,
за життя, потребував стороннього
догляду та піклування, матеріальної
підтримки на лікування.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у позові суд виходив з
того, що факт ухилення відповідача
від надання допомоги спадкодавцеві
не знайшов свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок
повнолітніх дітей утримувати своїх
батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Вимога про усунення від права на
спадкування за законом особи може бути
пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

В своєму узагальнені «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних та
кримінальних справ відмітив, що при
розгляді справ цієї категорії суди
нерідко постановляють рішення про
усунення від спадкування спадкоємця,
коли у справі немає жодного доказу про
умисне ухилення спадкоємця від надання
допомоги спадкодавцю, крім того факту,
що сторони не спілкувалися протягом
тривалого часу, ігноруючи при цьому
статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Для постановлення рішення про
усунення від спадкування у справі
повинні бути надані належні та
допустимі докази, які б свідчили про те,
що спадкодавець потребував допомоги
відповідача, останній мав можливість
її надати, проте ухилявся від обов'язку
щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Та обставина, що сторони не
спілкувалися протягом тривалого часу,
не свідчить про факт умисного ухилення
від надання допомоги.

Враховуючи вищенаведене та докази
які надані сторонами, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач не
довів обставини які б вказували на
ухилення відповідача від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані та потреби
спадкодавця в допомозі саме від
відповідача.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не дають підстав вважати,
що судом було допущено порушення норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 23 грудня 2013 року, залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :