АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2095/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення стягнення додаткових
витрат на дитину та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до

ОСОБА_3. про припинення стягнення
додаткових витрат на дитину.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що за
рішеннями судів з нього стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_8 в
розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно та додаткові витрати
- 15 частина, на утримання ОСОБА_5 в
розмірі 17 % з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, на доньку ОСОБА_6 в
розмірі 1/5 частини усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, та
додаткові витрати в розмірі 1/6 частини
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно. Зазначав, що у зв'язку зі
зміною сімейного стану стягувача та
стану здоров'я дитини, з урахуванням
його фінансового стану та сукупного
розміру платежів, враховуючи
відсутність проявів хвороби у дитини
та доказів фактично понесених витрат -
стягнення додаткових витрат на дитину
має бути припинено.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду
із зустрічним позовом про збільшення
розміру аліментів з 1/7 до 1/4, але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що від
шлюбу з відповідачем має сина, який має
ряд захворювань: атопічний дерматит,
диспанкреатизм, алергію на харчові та
побутові алергени, вітіліго, синдром
нав'язливих рухів. Рішенням
Деснянського районного суду міста
Києва від 1 серпня 2006 року ОСОБА_2
зобов'язано сплачувати аліменти на
утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) та додаткові витрати - 1/4
частина з усіх видів його заробітку
(доходу). Рішеннями Деснянського
районного суду міста Києва від 6 травня
2011 року та 19 березня 2013 року зменшено
розмір аліментів та додаткових витрат
на утримання сина, спочатку на 1/5
частину, а в подальшому аліменти
зменшено до 1/7 частини з усіх видів
доходу позивача.

Незважаючи на зазначене ОСОБА_2
ухиляється від надання допомоги синові
в повному обсязі, а лише сплачує
щомісячно по 300 грн. Зокрема, позивач
при винесенні рішень щодо стягнення
аліментів та додаткових витрат на
утримання нинішньої дружини та дитини
не заперечував проти позовних вимог та,
зокрема, приховав факт наявності інших
дітей, крім доньки. Отримавши дані
рішення, відповідач по зустрічній
позовній заяві відразу почав
звертатись до суду про зменшення
розміру аліментів на свого сина ОСОБА_8.
Зазначає, що рішенням Деснянського
районного суду міста Києва вже
зменшено розмір аліментів на сина, чим
погіршено матеріальне становище
останнього порівняно з іншою дитиною,
донькою. Просила взяти до уваги стан
здоров'я та вік дитини (сина), наявність
у відповідача боргу по сплаті
аліментів, матеріальний стан
останнього.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2. та у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення суду скасувати в частині
відмови у задоволенні первісного
позову та ухвалити в цій частині нове,
яким його позовні вимоги задовольнити,
припинити стягнення додаткових витрат
на дитину, призначених у відсотках від
доходу на невизначений чітко термін.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_3, належним чином повідомлена про
дату, час та місце розгляду справи у
судове засідання не прибула, про
причини неявки суд не повідомила, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у її
відсутність на підставі частини 2
статті 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

Згідно з частиною 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, межами апеляційного
розгляду є перегляд рішення лише в
частині відмови у задоволенні
первісного позову.

При розгляді справи судом встановлено,
що рішенням Деснянського районного
суду міста Києва 01.08.2006 з ОСОБА_2
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, до досягнення ним
повноліття, та додаткові витрати на
дитину, що викликані особливими
обставинами - його хворобою, в розмірі
1/4 частини з усіх видів його заробітку,
до вилікування, щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 6 травня 2011 року
зменшено розмір аліментів та
додаткових витрат, визначених вказаним
рішенням на утримання сина ОСОБА_8, з 1/4
частини на 1/5 частину з усіх видів його
заробітку (доходу).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на
даний час має іншу сім'ю.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 30 серпня 2008 року
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
від шлюбу мають дочку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 липня 2012 рокурішенням Деснянського
районного суду міста Києва з ОСОБА_2
стягнуто аліменти в розмірі 17 % з усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно на
користь ОСОБА_3

9 серпня 2012 рокурішенням Деснянського
районного суду міста Києва з ОСОБА_2
стягнуто на утримання дочки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 15
частини з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до повноліття дитини
та додаткові витрати на дитину в
розмірі 1/6 частини з усіх видів його
заробітку (доходу), щомісячно на
користь ОСОБА_3

19 березня 2013 року рішенням
Деснянського районного суду
містаКиєва зменшено розмір аліментів
на утримання сина ОСОБА_8, визначених
вище зазначеним рішенням, з 1/5 частини
на 1/7 частину з усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Також судом встановлено, що дитина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з
матір'ю - ОСОБА_3

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач за первісним позовом просив
припинити стягнення додаткових витрат
на утримання свого сина ОСОБА_8,
посилаючись на те, що дитина здорова, а
тому відпали підстави для їх стягнення,
однак доказів зазначеного суду не
надав.

Зокрема, на підтвердження своїх вимог
позивачем надано довідку дошкільного
навчального закладу № 767 управління
освіти Деснянської РДА у місті Києві
від 6 квітня 2011 року, видану ОСОБА_8,
відповідно до якої діагноз алергічний
дерматит в стадії ремісії.

Разом з тим, вказана довідка не може
слугувати доказом відсутності самої
хвороби. Крім того,дитина має ряд інших
захворювань, зокрема: сколіоз,
вітіліго.

Згідно з довідкою Дитячої поліклініки
Деснянського району міста Києва від 30
серпня 2013 року, ОСОБА_8 перебуває на
обліку у лікаря дерматолога з
діагнозом: «атопічний дерматит» з 2005
року та «вітіліго» з 2011 року. Останній
неодноразово проходив курс лікування,
стаціонарно та амбулаторно.

Відповідно до даної довідки атопічний
дерматит перебуває в стадії нестійкої
ремісії.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо того, що зазначене
вище спростовує доводи позивача за
первісним позовом щодо відсутності
хвороб у сина та відсутності підстав
для стягнення додаткових витрат.

Суд дійшов правильного висновку щодо
наявності особливих обставин, які
викликають необхідність в додаткових
витратах на дитину, а оскільки такі
обставини не відпали, то відсутні
підстави для задоволення вказаних
позовних вимог.

Відповідно до статті 192 СК України, на
яку посилається в первісному позові
позивач, розмір аліментів може бути
згодом зменшено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
кодексом.

Виходячи з норм зазначеної статті,
законом передбачена можливість
зменшення розміру аліментів, однак не
їх повне припинення.

Однак, оскільки судом встановлено, що
дитина потребує додаткових витрат для
її виховання та розвитку, то посилання
позивача є безпідставними.

Відповідно до статті 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хвороби, каліцтвом, тощо).
Таким чином, відповідно до закону брати
участь у додаткових витратах
зобов'язані обидва з батьків, незалежно
від того, з ким з них проживає дитина.

Також слід зазначити, що стаття 185 СК
України передбачає зобов'язання
батьків брати участь у додаткових
витратах на дитину, які викликані
особливими обставинами.

Як установлено, позивач ОСОБА_2 на
доньку ОСОБА_6 сплачує аліменти в
розмірі 1/5 частини, а на утримання свого
сина ОСОБА_8 - 1/7 частини всіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, що вказує
на нерівнозначність розміру аліментів
на кожну дитину.

За таких обставин суд правомірно
виходив із відсутності правових
підстав для задоволенняпервісного
позову стосовно припинення стягнення
додаткових витрат на сина ОСОБА_8.

Доводи апеляційного скарги щодо того,
що судом у задоволенні первісного
позову відмовлено помилково є
безпідставними, колегія суддів дійшла
висновку, що судом дано належну оцінку
спірним правовідносинам сторін та
вірно встановлено відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Зокрема, не знайшли свого
підтвердження доводи скарги з приводу
того, що обставини, які були підставами
для стягнення додаткових витрат на
дитину, на даний час відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та є
безпідставними.

Оскільки при апеляційному розгляді
справи не встановлено обставин, які б
могли вплинути на правильність
висновків суду першої інстанції,
апеляційна скарга має бути відхилена.

Відповідно до пункту 1 часини 1 статті 307
ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко