Справа № 594/75/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

17 лютого 2014 року

Борщівський
районний суд Тернопільської області в
складі :

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом посилаючись на те, що
йому та третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1 де є
зареєстрованою відповідач, яка до 22
березня 2012 року перебувала у шлюбі з
його сином ОСОБА_5. Поряд з тим,
зазначив, що ОСОБА_4 як до розірвання
шлюбу так і з часу розірвання шлюбу за
вказаною адресою не проживає, спірним
помешканням не користується більше 2-х
років, добровільно залишила
помешкання, проте, знятись з
реєстрації відмовляється. А тому,
оскільки будь - яких угод щодо порядку
користування спірним помешканням з
відповідачем не укладав, просив суд
визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов, з підстав наведених у поданій до
суду заяві, підтримав повністю. При
цьому пояснив, що відповідач ОСОБА_4
добровільно залишила спірне
помешкання, на даний час проживає в
іншій квартирі в м. Борщів, створила
нову сім»ю. Після розірвання шлюбу з
його сином ОСОБА_5 вирішила всі питання
щодо поділу спірного майна, її речі в
квартирі, що належить йому та членам
його сім»ї відсутні. Незважаючи на це
добровільно знятись з реєстраційного
обліку за спірною адресою
відмовляється.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні щодо задоволення позову не
заперечила, позов підтримала. При
цьому, суду пояснила, що є дружиною
позивача, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 їхніми
синами. Всі є співвласниками спірної
квартири. Відповідач ОСОБА_4 більше 2-ох
років такій не проживає, помешкання
залишила добровільно, за власним
бажанням, її речі в квартирі відсутні.
На пропозицію знятись з реєстраційного
обліку згоди не надає.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судове
засідання не з»явились, згідно поданих
заяв розгляд справи просили провести
без їх участі, при цьому зазначили, що
позов підтримують.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з»явилася, хоча про час та
місце проведення такого була
повідомлена належним чином. Причини
неявки не повідомила, заяви про розгляд
справи без її участі чи відкладення
розгляду справи до суду не подала.
Згідно письмових запереч, адресованих
суду, зазначила, що позов не визнає так,
як в липні 2010 року її разом з
малолітньою дитиною вигнали з
квартири. Після цього неодноразово
намагалася вселитися, однак позивач
заперечує і не впускає її з дитиною в
квартиру. В квартирі в неї залишились
особисті речі, які їй не повертають.
Також вважає, що підстав для виселення
її з квартири, які передбачені ст.107 ЖК
України, на яку посилається позивач, не
має, оскільки припинення сімейних
відносин з власником квартири не
позбавляє її права користуватися
квартирою, будь - яких угод при вселенні
в спірну квартиру з приводу
користування нею вона не укладала.

За таких обставин, враховуючи
згоду позивача ОСОБА_1, суд вважає за
необхідне ухвалити у справі заочне
рішення, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України, відповідно до якої у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163
Житлового Кодексу України громадяни,
які мають у приватній власності
квартиру, користуються нею для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд; члени сім»ї власника жилого
будинку( квартири), які проживають
разом з ним, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником, якщо
при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє їх
права користуватися займаним
приміщенням. У разі тимчасової
відсутності наймача або членів його
сім»ї за ними зберігається займане
жиле приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною першою,
пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Як встановлено судом, що сторонами не
оспорювалося, в квартирі АДРЕСА_1 є
зареєстрованими позивач ОСОБА_1 з
дружиною ОСОБА_3, їх син ОСОБА_6, та
відповідач ОСОБА_4, внучка ОСОБА_7, що,
зокрема, в ході розгляду справи було
стверджено копією будинкової книги,
довідкою Борщівської міської ради від
13.01.2014 р.

Крім того, встановлено, що відповідач
ОСОБА_4, в період часу до 22.03.2012 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6 Так, згідно копії рішення
Борщівського районного суду від 26
березня 2012 року, вбачається, що шлюб між
ними, розірвано.

Спірне житлове приміщення на праві
приватної власності належить
позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 в рівних частках, що стверджено
копією свідоцтва про право власності
на житло від 14 грудня 1993 року.

Також встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 більше року у спірному
помешканні не проживає, до спірного
помешкання не навідується, з такого
фактично виселилася. Будь-яких доказів
того, що між сторонами було досягнуто
угоди щодо порядку користування
відповідачем спірним жилим
приміщенням, сторонами надано не було,
не здобуто таких і в ході розгляду
справи.

Не знайшли в ході судового розгляду
свого підтвердження факти наведені
відповідачем у поданих до суду
запереченнях в тій частині, що спірне
помешкання залишила під тиском
позивача та членів його сім»ї, що в
квартирі залишились її речі, які вони
відмовляються їй повернути, що
протягом минулого часу намагалась
вирішити питання про вселення в спірне
помешкання. Вказані обставини
відповідачем стверджені не були,
доказів, які б підтвердили ці факти
відповідачем надано не було. Більше
того, як слідує з розписки, виконаної
відповідачем власноручно 11.05.2012р., між
відповідачем та колишнім чоловіком
вирішені питання майнового характеру
після розірвання шлюбу, і претензії з
її сторони з цього приводу відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи усі дослідженні в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги щодо
визнання ОСОБА_4 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
належному на праві приватної власності
позивачу та третім особам, є
підставними, а тому підлягають
задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 224-226 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити. Визнати ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1

Судові витрати по справі покласти на
сторони в межах, в яких вони їх понесли.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.