У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 22 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
треті особи: публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», про витребування
майна з чужого незаконного володіння
та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати -
ОСОБА_4, після смерті якої він залишився
жити з батьком. У подальшому вони з
батьком - ОСОБА_3 вирішили, що він
продасть власну двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та придбає квартиру в м.
Черкаси. 26 квітня 2005 року з
метою придбання житла в м. Черкаси, між
ним та приватним підприємством «Надія»
(далі - ПП «Надія») укладено договір, за
умовами якого ПП «Надія» зобов'язалося
організувати будівництво квартири за
адресою: АДРЕСА_2 та передати
квартиру, а ОСОБА_3 зобов'язався
забезпечити фінансування будівництва
квартири та прийняти його на умовах
договору. Відповідно до умов договору
він виступав набувачем права власності
на вказану квартиру, а тому квартира
мала бути оформлена на нього, як
єдиного власника. На підставі
вищевказаного договору з дотриманням
вимог державної реєстрації він мав
набути право власності на квартиру
АДРЕСА_2. Для придбання квартири було
вирішено використати його заощадження,
отримані в дарунок від родичів з США,
від померлої мами та від продажу
квартири в м. Івано-Франківську. 21
вересня 2005 року між ним та потенційним
покупцем квартири в м.
Івано-Франківську ОСОБА_5 укладено
попередній договір на продаж вказаної
квартири. У 2005 році йому виповнилося
лише 16 років, і у зв'язку з цим,
відповідно до рішення виконавчого
комітету Соснівської районної ради м.
Черкаси від 19 жовтня 2005 року № 588, була
отримана згода на продаж ним квартири
АДРЕСА_1. Була також надана згода на
підписання та укладення договору
продажу вказаної квартири його батьком
- ОСОБА_3 2 листопада 2005 року
укладений договір купівлі-продажу
вказаної квартири. Грошові кошти від
продажу квартири він віддав
відповідачу для погашення вартості
квартири в м. Черкаси та здійснення
відповідних процедур щодо оформлення
на нього права власності на квартиру. У
вересні 2012 року він виявив, що квартира
АДРЕСА_2 відповідно до рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради від 15 червня 2006 року
оформлена на відповідача, згідно зі
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 26 червня 2006 року він
є єдиним власником цієї квартири.
Такими діями відповідача його
позбавлено права приватної власності
на квартиру та права вільно володіти,
користуватися та розпоряджатися нею.
Крім того, 31 березня 2008 року ОСОБА_3
уклав договір поруки, за умовами якого
передав зазначену квартиру в іпотеку
банку.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_3 на його користь
трикімнатну квартиру загальною площею
72,7 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, скасувати держану реєстрацію
права власності відповідача на вказану
квартиру та визнати за ним право
власності на спірну квартиру.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 20 червня 2012
року позов задоволено частково.
Витребувано з незаконного володіння
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_2 та визнано за позивачем право
власності на вказану квартиру. У решті
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 22 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового
рішення й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначеного
судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит», комунальне підприємство
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності на майно за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного
суду Черкаської області від 22 січня 2014
року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник