22-ц/772/143/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бессараб Н.М.Категорія:
53Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Войтко
Ю.Б.,

при секретарі: Куленко О.В.
.,

за участю: представника апелянта
Скальського І.Б.

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ТОВ « Агрокомплекс «
Вінниччина» на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
28.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_3
до Товариства з обмеженою
відповідальністю « Агрокомплекс «
Вінниччина» про стягнення заробітної
плати за час затримки видачі трудової
книжки, -

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ТОВ « Агрокомплекс
«Вінниччина» про стягнення заробітної
плати за час затримки видачі трудової
книжки.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.11.2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агрокомплекс
«Вінниччина» на користь позивача
середній заробіток за час затримки
видачі трудової книжки в сумі 9 012, 01 грн.
грн. В інші частині позову відмовлено.
Здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду,
відповідач ТОВ « Агрокомплекс
«Вінниччина» подало апеляційну
скаргу в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення , яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.
Підставами для скасування рішення суду
апелянт зазначає невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
саме суд не врахував, що позивач сам
зволікав з отриманням трудової книжки,
а тому вини з боку відповідача не було,
а також не встановлено факт прогулу.
Крім того, суд не звернув уваги, що
позивач звернувся до суду з пропуском
строків встановлених нормами ст.233 КЗпП
України.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу;
позивач заперечив щодо задоволення
апеляційної скарги вказуючи на
справедливість та законність рішення
суду.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає даним вимогам.

Судом встановлено, що наказом
директора ТОВ «Агрокомплекс
«Вінниччина» № 2-К від 22.02.2013 року
ОСОБА_3 прийнятий на роботу на посаду
агронома, згідно трудового договору з
22.02.2013 року по 31.12.2013 року на основне
місце роботи з окладом згідно
штатного розпису. /а.с.14/

Наказом директора ТОВ «Агрокомплекс
«Вінниччина» № 6-1-К від 27.05.2013 року
позивача звільнено з роботи з 27.05.2013
року за згодою сторін на підставі п.1 ст.
36 КЗпП України/а.с.15,16/

В день звільнення з роботи, 27.05.2013
року ОСОБА_3 не було видано трудову
книжку, яку він отримав лише 11.07.2013 року.
Дану обставину визнали сторони та
доводять наявні в матеріалах справи
докази, а саме: відмітка і запис в Книзі
обліку руху трудових книжок і
вкладишів до них ТОВ « Агрокомплекс «
Вінниччина»; акт перевірки
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Вінницькій області від
06.08.2013 року; акт складений працівниками
товариства /а.с.6 - 12,43/

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки трудова
книжка позивачу не була видана в день
його звільнення, то відповідач
зобов'язаний виплатити середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу, що становить 31 робочий день в
сумі 9012,01 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Основним документом про трудову
діяльність працівника є трудова
книжка, що визначено Статтею 48 Кодексу
законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач у день звільнення - 27.05.2013 року
не з»явився за трудовою книжкою.

У судовому засіданні представник
апелянта на запитання головуючої
пояснив, що позивач не з»явився за
трудовою книжкою у день звільнення так
як був відсутній на робочому місці.

Позивач стверджує, що на
неодноразові його звернення до
директора товариства про видачу йому
трудової книжки жодних реагувань не
було.

Питання щодо ведення трудових
книжок, їх зберігання, виготовлення,
постачання і облік регулюються
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 1993 р. № 301 „Про трудові
книжки працівників" та Інструкцією про
порядок ведення трудових книжок
працівників (далі Інструкція),
затвердженоюнаказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 р. № 58, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 17 серпня
1993 р. за N 110.

Порядок видачі трудової книжки у
разі звільнення працівника регулює ст.
4 «Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників».
Відповідно до даної статті власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.

Відповідно п. 4.2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України і
Міністерства соціального захисту
населення України № 58 від 29 липня 1993
року, якщо працівник в день звільнення
був відсутній на роботі, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач не направляв позивачу
рекомендовані листи з вказівкою про
отримання трудової книжки.

Колегія суддів вважає, що саме
наявність такого повідомлення може
бути належним доказом на підтвердження
дотримання відповідачем вимог
трудового законодавства при видачі
працівникові трудової книжки.

Посилання апелянта на Акт
працівників товариства складеного
11.07.2013 року та на покази свідка ОСОБА_4 ,
як на докази про підтвердження
відсутності вини відповідача у
затримці трудової книжки є
безпідставними, оскільки у
відповідності до вимог ст. 58 ЦПК
України дані докази не містять
інформації про використання
відповідачем усіх можливостей,
передбачених правовими нормами для
вручення працівнику трудової книжки.

Частиною 4 ст. 235 КЗпП України
передбачено, що у разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

У судовому засіданні позивач
підтвердив свої покази надані у суді
першої інстанції та пояснив, що на нове
місце роботи зміг влаштуватись лише в
липні 2013 року після отримання трудової
книжки.

Зазначені положення закону
районний суд врахував та встановивши
наявність усіх умов необхідних для
застосування ч.4ст.235 КЗпП України та
дотримуючись вимог ст. ст. 212- 214 ЦПК
України належним чином перевірив
доводи позивача щодо наявності вини
ТОВ « Агрокомплекс « Вінниччина» у
несвоєчасній видачі позивачу
трудової книжки й дійшов вірного
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки, у сумі
, що відповідно до перерахунку
здійсненого судом становить 9012,01 грн.

Вирішуючи питання про початок
перебігу тримісячного строку
звернення ОСОБА_3 до суду з вимогами
про стягнення середнього заробітку в
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу, колегія судів приходить
висновку, що строк позивачем не
пропущено. У даній категорії справ
перебіг тримісячного строку звернення
до суду починається з наступного дня
після видачі трудової книжки
працівнику. Трудову книжку ОСОБА_3
отримав 11.07.2013 року, а до суду звернувся
03.10.2013 року, що підтверджується
відміткою суду на позовній заяві /а.с.1/.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду, а відтак не
дають підстав для висновку про
незаконність прийнятого судом першої
інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «
Агрокомплекс « Вінниччина» відхилити,
а рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.11.2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Л.О. Голота

Судді:
І.В.Міхасішин

Ю.Б. Войтко