Головуючий суду 1 інстанції - Васильєва
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 435/419/13-ц
Провадження № 22ц/782/466/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року судова колегія
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Єрмакова Ю.В.

суддів: Малієнко Н.В., Матвєйшиної
О.Б.

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого
районного суду м.Луганська від 17 січня
2014 року у справі за заявою представника
позивача з первісного позову ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О
В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, просила
припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
автомобіль Mitsubishi Outlander, 2006 року випуску,
державний номер НОМЕР_1. Визнати за нею
право власності на автомобіль Mitsubishi
Outlander.; стягнути з неї на користь ОСОБА_2
грошову компенсацію у розмірі 25 000 грн.
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на автомобіль Mitsubishi
Outlander, 2006 року випуску, державний номер
НОМЕР_1. З метою забезпечення позову
передати автомобіль Mitsubishi Outlander, 2006
року випуску, державний номер НОМЕР_1 на
зберігання автостоянці за адресою:
АДРЕСА_1 в особі ФОП ОСОБА_5.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 17 січня 2013 року заяву
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
про забезпечення позову задоволено.

Не погодившись, ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судом норм
процессуального права, подав
апеляційну скаргу та просив скасувати
ухвалу суду, постановити нову, якою
відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3,
про забезпечення позову шляхом
передачі автомобіля на зберігання
іншій особі.

Заслухавши суддю доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Задовольняючи заяву про
забезпечення позову шляхом передачі на
зберігання автомобіля на автостоянку,
суд першої інстанції виходив з того,
що, оскільки у позивача ОСОБА_3
відсутній доступ до вказаного майна,
контролю за його збереженням,
автомобіль є джерелом підвищеної
небезпеки, і в процесі його
експлуатації відповідачем може бути
пошкодженим або знищеним, перебуваючи
в користуванні відповідача, дотепер
експлуатується ним, що тягне за собою
його знос, і, як наслідок, зниження
вартості предмета спору, дійшов
висновку про обґрунтованість заяви.

Колегія суддів вважає, що при
вирішенні питання про забезпечення
позову, місцевий суд дослідив усі
обставини справи, оцінив співмірність
заявлених вимог обраному заходу
забезпечення, а також підстави для
забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, що беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать

відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити
певні дії;

4) забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати

майно відповідачеві чи виконувати
щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу описаного
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
виключення його з опису;

6) зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку;

7) передачею речі, яка є предметом
спору, на зберігання іншим

особам.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

В силу ч.1 ст. 153 ЦПК України позов
забезпечується передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
N 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи
неповинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, в
провадженні Жовтневого райсуду
м.Луганська знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, а
також об'єднаним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом
особистої приватної власності.

Однією з вимог ОСОБА_3 є визнання
за нею права власності на цей
автомобіль.

Таким чином, враховуючи те, що
спірний автомобіль є предметом спору, і
, як посилається апелянт, він його
постійно використовує, що може
призвести до його пошкодження та
зменшення його вартості, та крім цього,
приймаючи до уваги те, що позивач
ОСОБА_3 також претендує на отримання
автомобіля в натурі в порядку поділу
майна, суд правильно дійшов висновку
про те, щоб спірний автомобіль не
використовувався, а знаходився на
зберіганні до розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на те, що
раніше вже вирішувалось питання щодо
забезпечення позову шляхом передачі
автомобіля на зберігання та ухвала
суду першої інстанції була скасована
апеляційною інстанцією, на увагу не
заслуговує, оскільки це не позбавляє
заінтересовану особу права звернутися
з відповідною заявою в подальшому для
вирішення питання щодо забезпечення
позову.

Інші доводи апеляційної скарги є
суб'єктивним трактуванням апелянтом
обставин справи та вимог закону з
приводу вирішення питання щодо
забезпечення позову та не впливають на
правильність висновків суду.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що при постановленні ухвали про
забезпечення позову судом дотримані
вказані вище вимоги
цивільно-процесуального закону та
враховані роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року N 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Ухвала суду є мотивованою, а
висновки суду достатньо
обґрунтованими, доводи апеляційної
скарги фактично зводяться до
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи і не
містять передбачених законом підстав
для скасування або зміни оскаржуваної
ухвали суду.

У відповідності зі ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу
суду першої інстанції і постановляє
ухвалу з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції, оскільки вона постановлена
з дотриманням вимог закону і доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції, зроблених в ухвалі, яка
оскаржується, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м.Луганська від 17 січня 2014 року у справі
за заявою представника позивача з
первісного позову ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
забезпечення позову- залишити без змін

захворювань України в м. Свердловську
Луганської області про перерахунок
страхових виплат -

Ухвала набирає чинності з моменту
його проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: