Справа № 463/2-о-85/13
Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/615/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Брикайло
М.В.,

та участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Личаківського районного м.
Львова від 06 листопада 2013 року у
справі за заявою ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржив
позивач.

В апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що факт спільного проживання та
складення відносин, притаманних сім'ї
підтверджується наявністю у нього
свідоцтва про смерть ОСОБА_4,
оригіналів документів на квартиру,
квитанцій про сплату комунальних
послуг за квартиру АДРЕСА_1 та інших
документів, а саме квитанціями, які
підтверджують факти придбання
будівельних матеріалів та
інструментів для ремонту квартири,
який він проводив власними силами .

Факт проживання разом з ОСОБА_4
підтверджується також показами
сусідів та знайомих померлої. Однак суд
безпідставно відмовив у допиті
вказаних свідків, мотивуючи це тим, що
вказані свідки живуть на різних
поверхах, а відтак не можуть засвідчити
факт спільного проживання, також суд
не оглянув оригінали документів, які
засвідчують факти проживання однією
сім'єю.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заяву про встановлення
факту проживання однією сім'єю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Із копії свідоцтва про смерть Серії
НОМЕР_1 виданого 04.11.2008 року міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Львівського міського управління
юстиції (а.с.10) видно, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З реєстраційного посвідчення № 002943
від 26.02.2002 р. (а.с.7) вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на
праві особистої власності за ОСОБА_4, в
даній квартирі ніхто не
зареєстрований.

Встановлено, що заявник свою заяву про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_4 мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його знайома
ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась
спадщина на належну їй квартиру
АДРЕСА_1. Зважаючи на самотнє життя,
починаючи з 2002 року ОСОБА_4 попросила
його, заявника, навідувати його та
помагати по господарству, а в лютому 2003
року запропонувала переїхати до неї
жити. З вказаного часу по день її смерті
вони проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство, спільно
оплачували житлово-комунальні послуги.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з безпідставності
вимог заявника щодо
встановлення факту його проживання
однією сім'єю з ОСОБА_4 до часу її
смерті, тобто доведеності того, що він
був членом її сім'ї і, в нього виникло
право на спадкування в
четверту чергу спадкування, та,
що останній до часу смерті ОСОБА_4
опікувався нею, надавав їй допомогу.

Такі висновки суду є правильними, так
як, з представлених заявником
відомостей про витрати на поховання
померлої, періодичну оплату
житлово-комунальних послуг не
встановлено, що заявник ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, зокрема
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та доказам, що містяться в
матеріалах справи, так як відсутня
сукупність умов, необхідних для
встановлення факту проживання
заявника з ОСОБА_4 однією сім'єю.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд безпідставно відмовив у
задовленні його заяви, колегією суддів
не приймається до уваги у зв'язку з
наступним.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах
про спадкування» право на спадкування
за законом у четверту чергу мають
особи, які спільно проживали із
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років, тобто були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки (ст.3 СК України).

Суд першої інстанції вірно прийшов до
висновку, що в матеріалах справи
відсутні докази, які б підтверджували,
що ОСОБА_2 проживав разом з померлою
однією сім'єю, тобто останні були
пов'язані спільним побутом та мали
взаємні права та обов'язки.

В засіданні судової колегії апелянт
пояснив, що за вказаний період працював
неофіційно, однак не представив
доказів про свої доходи. В той же час
пояснив, що ОСОБА_4 мала пенсію в
розмірі 600 грн., з яких 300 грн. йшли на
сплату комунальних платежів.

Отже ним не доведено спільне
проживання із спадкодавцем однією
сім'єю.

Крім того судова колегія
враховує і те, що як заінтересована
особа по справі приймала участь
Четверта Львівська нотаріальна
контора, тоді, як такою особою мала бути
територіальна громада в особі
Львівської міської ради в силу того, що
відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК суд може
визнати спадщину відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування у передбачених законом
випадках.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст.
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Личаківського районного м.
Львова від 06 листопада 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.