Справа № 1527/2563/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі
головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко А.О.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Відділ міграції та реєстрації фізичних
осіб Суворовського РВ ОМУ УМВС України
в Одеській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим будинком, усунення перешкод у
користуванні житловим будинком шляхом
виселення,скасування реєстрації за
місцем проживання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі- Позивач) звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
Відповідач) за наступних обставин.
Позивач є одноособовою власницею
домоволодіння (житлового будинку)
АДРЕСА_1. Право власності на зазначений
будинок зареєстровано з 26 липня 2007 року
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 17.04.2007 року за заповітом
діда Позивача - ОСОБА_4 який, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї в будинку
проживають та зареєстровані її мати
ОСОБА_5 та її двоюрідний брат-
Відповідач по справі - ОСОБА_2, зі своєю
родиною, які не зареєстровані у
будинку. Позивач та ОСОБА_5 є членами
однієї сім'ї та ведуть спільне
господарство.

Сторони по справі хоча і є
«дальніми» родичами та проживають у
одному будинку, проте спільного
господарства не ведуть та фактично
проживають як окремі особи та вони не є
членами однієї сім'ї.

На протязі останніх декількох
рокіз проживання разом Позивача,
ОСОБА_5, та Відповідача в одному будинку
стало зовсім нестерпним. Відповідач
часто влаштовує сварки та навіть бійки,
руйнує меблі, принижує її та ОСОБА_5
перед сусідами та родичами та
стверджує що частина будинку належить
йому.

Неодноразові спроби врегулювати
ці спори не вдалися.

ОСОБА_5 є інвалідом дитинства II
групи, яка у 2002 році перенесла тяжку
операцію та вона може пересуватися
тільки у межах будинку. Ці всі сварки та
спори досить негативно впливають на
стан її здоров'я, у зв'язку з чим ОСОБА_3
змушена витрачати кошти на догляд та
ліки для своєї матері.

Відповідно до ст. 157 ЖК України -
членів сім'ї власника жилого будинку
може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116
ЖК України. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ч.І ст. 116 ЖК України
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
з призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимог наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Крім того, однією з підстав
припинення права власності відповідно
до ст. 346 ЦК України є смерть власника.
Дід Відповідача - ОСОБА_4 , який був
членом його сім'ї, помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким чином, після його смерті та
переходу права власності на будинок до
Позивача, Відповідач втратив право
користування ним.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Аналіз змісту вказаних правових
норм дає підстави для висновку про те,
що право члена сім'ї власника житлового
будинку користуватися цим житлом існує
лише за наявності у власника права
приватної власності на це майно.

Оскільки житлові права членів сім'ї
власника житлового будинку (квартири) є
похідними від прав власника цього
будинку, то припинення права власності
особи на будинок припиняє право членів
її сім'ї на користування цим будинком.

Відповідач добровільно залишити
належний Позивачу будинок
відмовляється, тому вона вимушена
звернутися за захистом прав та
інтересів в судовому порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Аналогічна норма закріплена в
статті 41 Конституції України, за
змістом якої кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності та
право приватної власності є
непорушним.

На даний момент та обставина, що
крім Позивача та її матері в належному
їй будинку проживає та зареєстрована
стороння особа разом зі своєю сім'єю,
обмежує її право на вільне володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном, призводить до втручання в її
особисте життя та її родичів, обмежує
норми житлової площі на осіб, які мають
право на проживання сьогодні.

За нормами ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

З урахуванням наведених обставин,
Позивач вважає, що її права мають бути
захищені шляхом визнання Відповідача
таким що втратив право на користування
житловим приміщенням у домоволодінні
(по мотивам смерті попереднього
власника) , усунення перешкод у
користуванні будинком шляхом
виселення його і його сім'ї без надання
іншого житла та скасування реєстрації
Відповідача за вказаною адресою.

В судовому засіданні Позивач
підтримав свої уточнені позовні
вимоги, Відповідач не згоден з позовом
та просить відмовити в його
задоволенні.

Дослідивши матеріали справи,
вислухав пояснення сторін та
аналізуючи надані докази, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину
(спадкова справа № 1321/2006) Позивач є
спадкоємцем в цілій частині
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке складається
з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

Реєстрація права власності на
зазначене нерухоме майно Позивача
здійснена 26.07.2007 року (а.с.5).

Згідно довідки ф.1 № 1763 від 21.12.2011
року крім Позивача за вказаною адресою
прописані її мати та Відповідач. Як
зазначено у довідці, Позивач
прописаний в житловому домі з 2002 року,
Відповідач - з 1992 року (а.с.7). При цьому
вказана довідка не оформлена належним
чином : надана її ксерокопія, відсутній
підпис керівника житлової установи,
відсутня печатка. За таких обставин
прийняти її за доказ суд не може.

ОСОБА_7 ОСОБА_8 є інвалідом
дитинства (а.с.8).

Відповідач у свої запереченнях на
позов посилається на те, що він
постійно з 05.07.1975 року проживає за
адресою : АДРЕСА_1. Його мати була рідною
дочкою померлого діда та сама померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, коли йому виповнилось 16
років. З того періоду він постійно
сплачує комунальні послуги в розмірі ?
частини дома.

З довідки ф.1 за № 496 від 25.06.2006
року, виданої на ім'я Відповідача,
видно, він займає жилу площу 42,8 кв.м в
домі за вказаною адресою, що крім нього,
Позивача та її матері зареєстровані
четверо дітей Відповідача та його
дружина та її син від першого
шлюбу.(а.с.49, 59).

Дружина Відповідача - ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3,є інвалідом дитинства,
непрацездатна. (а.с.63). За поясненнями
Відповідача Позивач та її мати з 2009
року перешкоджають реєстрації
проживання його дружини та її сина і не
надають домову книгу.

Щодо виселення Відповідач
заперечує, вважає, що ніяких дій
систематичного руйнування чи псування
жилого приміщення, систематичного
порушення правил соціалістичного
співжиття не допускає, до нього ніколи
не застосовувались заходи
громадського впливу (а.с. 82-87).

Відповідач надав перелік
господарських робіт, які він робить у
домі (а.с 62).

Вважає, що Позивач його оговорює,
хоче залишити без житла його і його сім
ю. Відповідач у 2011 році звертався до
суду з позовом щодо оспорювання
свідоцтва про право на спадщину, але
суд відмовив йому в задоволенні позову
( рішення Суворовського районного суду
міста Одеси від 19.02.2012 року по справі №
1527/2-2561/11 а.с.96-99).

Відповідно до акту обслідування,
проведеного комісією органу
самоорганізації населення мікрорайону
«Шевченко-3» 10.03.2012 року зазначено, що в
ході бесіди між сторонами не
спостерігалось агресії або грубості,
але щодо мирного вирішення виниклих
питань вони не згодні (а.с.64).

Повторним проведеним
обслідуванням за заявою Відповідача
комісією СОН м/р «Шевченко-3» актом від
30.11.2013 року № 9/163 зазначено, що Позивач
та її мати не підтвердили факт їх
побиття Відповідачем. Битого посуду,
поламаної меблі в домі не було. За
показами свідків Відповідач
характеризується як чутлива,
доброзичлива та трудолюбива людини.
Свідки та комісія підтвердили факт
проживання Відповідача в домі із дня
народження по наступний час (а.с.92-94).

Посилаючись на статтю 116 ЖК
України щодо руйнування або псування
жилого приміщення Відповідачем, щодо
неможливості проживання з ним в одному
домі у зв'язку із систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття, будь-яких доказів в
обгрунтовання цих вимог Позивач не
надав, тобто не підтвердив підстави
щодо його виселення без надання іншого
житла.

Щодо визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
будинком, то Позивач вказує в своєму
позові, що Відповідач постійно
проживає в домі. Статтею 72 ЖК України
зазначено, що визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку. Даний
факт в суді Позивачем не доказано.

Відповідно до статті 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Позивач не
довід суду, що Відповідач чинить
перешкоди в користування жилим домом, в
якому вони мешкають.

За таких обставин підстави для
скасування реєстрації Відповідача за
місцем проживання відсутні.

Таким чином, на підставі
викладеного, суд дійшов до висновку про
те, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст.116, 72 ЖК України, ст..391
цк України, ст..ст 57,60,61,169,209,212-215,218 ЦПК
України, суд

Вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Відділ міграції та реєстрації
фізичних осіб Суворовського РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим будинком,
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком шляхом
виселення,скасування реєстрації за
місцем проживання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного суду через
Суворовський районний суд міста Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня оголошення
рішення.

Суддя-