Cправа № 127/2-165/10
Провадження № 4-с/127/16/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого
судді Медяної Ю.В.,

при секретарі
Подоляк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка Сергія
Володимировича,-

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року боржник ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В. при
виконанні ним виконавчого листа № 2-165,
виданого 07 травня 2010 року Ленінським
районним судом м. Вінниці у цивільній
справі № 2-165/10 за позовом ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до ЗАТ
«НВФ «Елекомс», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки, а саме просив суд
визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В. щодо
складання акту опису й арешту майна -
квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2013 року
та скасувати даний акт.

Скарга мотивована тим, що у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області на примусовому
виконанні знаходиться зазначений вище
виконавчий лист. Старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойком С.В. при примусовому
виконанні вказаного вище виконавчого
листа, 29 квітня 2013 року складено акт
опису й арешту квартири АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на праві власності за
боржником ОСОБА_1

На думку заявника зазначені дії
державного виконавця є незаконними,
оскільки вказана квартира була
придбана ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_3 і
відповідно його дружині належить 1/2
частка у ній. Частка квартири ОСОБА_3 в
натурі не виділялася, тому склавши акт
опису й арешту квартири, яка належить
подружжю на праві спільної сумісної
власності, державний виконавець
порушив вимоги сімейного
законодавства.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_4 вимоги
скарги підтримали в повному обсязі,
просили суд її задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені у
скарзі.

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойко С.В. щодо
задоволення скарги заперечував та суду
пояснив, що він діяв відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та в межах наданих йому
повноважень. Під час складання
оскаржуваного акту опису й арешту
майна відповідно до
правовстановлюючих документів на
квартиру боржника ОСОБА_1, остання
належала йому на праві приватної
власності. Проведеними виконавчими
діями права скаржника порушені не були.
Просив у задоволенні скарги відмовити
в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши та
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області на примусовому
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2-165, виданий 07 травня 2010 року
Ленінським районним судом м. Вінниці
про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Промінвестбанк» в
розмірі 463838, 36 грн. (а.с. 3).

При примусовому виконанні зазначеного
вище виконавчого листа державним
виконавцем 29 квітня 2013 року складено
акт опису й арешту квартири АДРЕСА_1,
яка зареєстрована на праві власності
за боржником ОСОБА_1 (а.с. 10-13), що
підтверджується копією договору
купівлі продажу від 28 липня 1992 року,
посвідченого державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори Гандурською Н.І.
за реєстровим № 2-3046, зареєстрованого 29
серпня 1992 року в Вінницькому обласному
об'єднаному бюро технічної
інвентаризації і записано в реєстрову
книгу № 56 за реєстром 1442 (а.с. 7-9).

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 з 28 червня 1980 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого
28 червня 1980 року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено,
що спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є
об'єктом права спільної сумісної
власності, у зв'язку з чим має бути
дотриманий порядок звернення
стягнення на неї.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» частка
боржника у спільній власності з іншими
особами визначається за поданням
державного виконавця відповідно до
положень законодавства, що регулює
право власності.

Таким чином, державний виконавець на
підставі ч. 6 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» перед
зверненням стягнення на всю квартиру,
яка є об'єктом права спільної сумісної
власності, повинен звернутися до суду з
поданням для визначення частки
боржника.

Статтею 73 СК України передбачено, що за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

З огляду на викладене вище, звернення
стягнення на об'єкт права спільної
сумісної власності в цілому, без
попереднього визначення частки
боржника та виділення її в натурі, є
незаконним та неправомірним, оскільки
суперечить ст. 73 СК України, ч. 6 ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 371 ЦК України та
порушує право щодо володіння,
користування та розпорядження
квартирою як об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене вище, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню вимоги скарги
ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними
дій старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В. щодо
складання акту опису й арешту майна -
квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2013 року
та скасування зазначеного акту.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. 387 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка Сергія
Володимировича, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка Сергія
Володимировича щодо складання акту
опису й арешту майна - квартири АДРЕСА_1
від 29 квітня 2013 року.

Скасувати акт опису й арешту майна -
квартири АДРЕСА_1 від 29 квітня 2013 року,
складеного старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Бойком Сергієм
Володимировичем.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: