РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.02.2014 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді - Андрієць Д.Д.

за участю
секретаря - Бєлєнького О.В.

за участю
прокурора - Ярмишка А.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського
районного суду м. Кременчука з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що з 01.01.1968 року по 02.08.2011 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. У період шлюбу, в 1999 році
ним була отримана І група інвалідності
безстроково у зв'язку з чим він
потребує постійного стороннього
догляду. Після розірвання шлюбу вони з
відповідачем проживають окремо. Розмір
пенсії по інвалідності, яку він отримує
становить 1497,24 грн., але вказані кошти
не забезпечують йому прожиткового
мінімуму, оскільки частину коштів він
витрачає на придбання ліків та сплату
комунальних послуг. Відповідач не
допомагає йому матеріально, хоча має
таку можливість, так як отримує пенсію
і заробітну плату. Вважає, що у
відповідності до ст.ст. 75, 76 СК України
він має право на стягнення аліментів з
ОСОБА_2, в тому числі за минулий період,
за останні півроку.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на
його користь аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
відповідача щомісячно до закінчення
строку інвалідності та аліменти за
півроку, що передують зверненню до
суду в розмірі 4567грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, просив задовольнити з підстав,
визначених в заяві. Пояснив, що є
інвалідом першої групи та потребує
постійної сторонньої допомоги. Багато
коштів витрачає на необхідні ліки.
Вважає, що відповідач має можливість і
зобов'язана надавати йому матеріальну
допомогу.

На запитання суду підтвердив, що
отримував грошові перекази від свого
сина.

Прокурор в інтересах позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в частині стягнення
аліментів з відповідача на користь
позивача в розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник -
ОСОБА_4 в судовому засіданні в
задоволенні позову просили відмовити.
Зазначили, що ОСОБА_1 відповідно до ч.5
ст. 75 СК України не має право на
утримання, оскільки негідно поводився
у шлюбних відносинах, зневажливо до неї
ставився, наносив тілесні ушкодження.
На запитання суду відповідач
відповіла, що до правоохоронних
органів з цього приводу не зверталась.

Вважають, що позивач не потребує
додаткової матеріальної допомоги, так
як матеріальну допомогу йому надає син.
Також після розірвання шлюбу, у
власності позивача залишились їх
спільні кошти в сумі близько 5 тис. грн.
Наголосили на тому, що позивач не надав
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Крім того, просили врахувати те, що
відповідач перебуває на диспансерному
обліку у лікаря невропатолога з
приводу захворювання хребта, і
лікування потребує значних
матеріальних затрат.

Допитані за клопотанням відповідача
свідки - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
судовому засіданні пояснили, що у
період шлюбу сторін, вони бачили ОСОБА_2
зі слідами тілесних ушкоджень. З її
слів ці пошкодження були нанесені її
чоловіком.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Права на утримання не має той із
подружжя, хто негідно поводився у
шлюбних відносинах, а також той, хто
став непрацездатним у зв'язку із
вчиненням ним умисного злочину, якщо це
встановлено судом.

Статтею 76 СК України визначено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право
на утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Якщо на момент розірвання шлюбу жінці,
чоловікові до досягнення
встановленого законом пенсійного віку
залишилося не більш як п'ять років,
вона, він матимуть право на утримання
після досягнення цього пенсійного
віку, за умови, що у шлюбі вони спільно
проживали не менш як десять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 01.01.1968 року по 02.08.2011 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією паспорту
громадянина України, ОСОБА_1, серії
НОМЕР_1, виданого Автозаводським РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області
24.07.1998 року, копією паспорту
громадянина України, ОСОБА_2, серії
НОМЕР_2, виданого Автозаводським РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області
24.07.1998 року, копією рішення
Автозаводського районного суду
м.Кременчука від 02.08.2011 року.

Відповідно до довідки МСЕ № 0101804 від
22.03.2001 року, ОСОБА_1 є інвалідом першої
групи загального захворювання
безстроково, також потребує постійного
стороннього догляду. Вказане
підтверджується копією листа Центру
Медико-соціальної експертизи м.Полтави
№ 191 від 09.04.1999 року.

З довідки УПФУ в м.Кременчуці № 6689 від
09.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 за
період з липня 2013 року по грудень 2013
року отримав пенсію по інвалідності в
розмірі 8922,94 грн. За грудень 2013 року
позивач отримав вказану пенсію в
розмірі 1497,24 грн.

ЗУ «Про Державний бюджет на 2013 рік»
визначено, що прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб на період з 01.01.2013
року по 30.11.2013 року становить 894 грн., з
01.12.2013 року по 31.12.2013 року - 949 грн.

ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014
рік» визначено, що з 01.01.2014 - 30.06.2014 року
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність скаладає 949
грн.

Таким чином, ОСОБА_1 з огляду положення
ч. 3 ст. 75 СК України, вважається таким,
що не потребує матеріальної допомоги,
оскільки його щомісячна пенсія в
розмірі 1497,24 грн., не є меншою
встановленого законом прожиткового
мінімуму.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
непрацездатною за віком, отримує
пенсію у розмірі 1049 грн. на місяць, що
підтверджується довідкою Управління
Пенсійного Фонду України № 154 від 13.01.2014
року.

Відповідно до довідки Дошкільного
навчального закладу № 70 Кременчуцької
міської ради Полтавської області №
01-31/4 від 13.01.2014 року, відповідач працює
на посаді вихователя і за перод з липня
2013 року по грудень 2013 року отримала
заробітну плату в розмірі 16616,37 грн.

Посилання позивача на те, що розмір
отримуваної ним пенсії не забезпечує
його потреб, а також те що відповідач
працює, в зв'язку з чим має можливість
надавати йому матеріальну допомогу, не
можуть слугувати правовими підставами
для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання ОСОБА_1 відповідно до ст. 75 СК
України.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1є безпідставними, в зв'язку з чим
суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: