Справа № 755/3406/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2., мотивуючи тим, що з 29 червня 1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, різним світоглядом, діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сім'ю, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, з липня 2013 року подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає, що шлюб існує формально, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, просив розірвати шлюб, пояснив, що з 29 червня 1991 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Однак, з липня 2013 року сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, подальше збереження сім'ї стало неможливим, позивач бажає розірвати шлюб, та заперечує щодо надання судом строку для примирення, оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, позивач відновлювати сімейно-шлюбні стосунки наміру не має, оскільки вважає, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам.

Представник відповідача ОСОБА_2. - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала, просила розірвати шлюб, пояснила, що з 29 червня 1991 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Представник відповідача підтвердила, що з липня 2013 року сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, відповідач заперечує щодо надання сторонам судом строку для примирення, оскільки відповідач відновлювати сімейно-шлюбні стосунки наміру не має.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як визначено статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. ( ст.55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 1991 року, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має, сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, з липня 2013 року сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечує щодо надання судом строку на примирення, при цьому суд враховує позицію представника відповідача, яка в межах розгляду даної справи визнала позов, тому у відповідності до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, сторони поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 69, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 58, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області 29 червня 1991 року (актовий запис №4) - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_1».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я