20.01.2014 Пролетарський районний суд міста
Донецька в складі головуючого судді
Майданнікова О.І., при секретарі
Німчиновій Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3
комітету Пролетарської районної в м.
Донецьку ради, Донецької міської ради,
треті особи: Комунальне підприємство
"Керуюча компанія Пролетарського
району м. Донецька", Орган опіки та
піклування Пролетарської районної у м.
Донецьку ради про визнання права
користування жилим приміщенням, зміну
договору найму жилого приміщення, -
12.09.2013 року позивач ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про
визнання права користування жилим
приміщенням, зміну договору найму
жилого приміщення до відповідачів
ОСОБА_3 комітету Пролетарської
районної у м. Донецьку ради та
Донецької міської ради, в якому
зазначила, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 09.03.1996
року. Від шлюбу мають неповнолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Чоловік
позивача був основним наймачем АДРЕСА_1
в Пролетарському районі. До ОСОБА_4
основним наймачем даної квартири був
його батько ОСОБА_5, який вже помер.
Квартира складається з двох кімнат,
житловою площею 35,8 кв.м. За
вищезазначеною адресою позивач с
родиною мешкала з 2002 року, однак
зареєстрована була за іншою адресою:
АДРЕСА_2. 18.02.2009 року була знята з
реєстраційного обліку вказаної адреси
та мала намір зареєструватись в
квартирі чоловіка, однак ІНФОРМАЦІЯ_5
чоловік позивачки помер. Тому вона
24.07.2012 року була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3. Після смерті чоловіка
позивачка звернулась до ОСОБА_3
комітету Пролетарської районної у м.
Донецьку ради та ЖЕК № 7 Пролетарського
району м. Донецьку, де їй повідомили, що
визнати право користування жилим
приміщенням та укласти договір найму
жилого приміщення вона може лише за
рішенням суду. Позивач ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
просить визнати за нею та
неповнолітнім ОСОБА_2 право
користування квартирою та зобов'язати
Керуючу компанію Пролетарського
району м. Донецька внести зміни до
договору найму квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зазначивши їх наймачами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини, які
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Виконкому
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради, який діє на підставі довіреності,
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти задоволення позову у
повному обсязі.

Представник відповідача - Донецької
міської ради, до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи буд повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив. Відповідно до положень ч.2
ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача - Донецької
міської ради.

Прокурор Брущенко І.О. та Прудкий В.В. у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог не заперечували.

Представники третьої особи - Органу
опіки та піклування Пролетарської
районної у м. Донецьку ради, які діють
на підставі довіреності ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 , в судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечували.
Представник третьої особи -
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Пролетарського району м.
Донецька» Басаєв А.М. просив вирішити
спір на розсуд суду.

Суд, з'ясувавши позицію сторін,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, третіх осіб
та дослідивши матеріали справи, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться на балансі Комунального
підприємство «Керуюча компанія
Пролетарського району м. Донецька», що
підтверджується відповідною довідкою
(а.с.111).

Основним квартиронаймачем спірної
квартири був ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого
було зареєстровано у даній квартирі
07.12.1964 року та знято з реєстрації 15.04.2008
року в зв'язку зі смертю (а.с.99). Син
основного квартиронаймача - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, був зареєстрований за
адресою спірної квартири 15.11.1994 року та
знято з реєстрації 01.09.2009 року в зв'язку
зі смертю, що підтверджується
відповідною випискою з особового
рахунку, яку надав ЖЕК №7
Пролетарського району м. Донецька
(а.с.31).

Позивачка ОСОБА_1 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 9.03.1999
року, про що свідчить свідоцтво про
укладення шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с.3).
ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що також
свідчить свідоцтво про смерть видане
ІНФОРМАЦІЯ_6 серія НОМЕР_2 ( а.с. 4).

Від шлюбу позивачка та ОСОБА_1 мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_2, про що
також свідчить свідоцтво про
народження видане 19 листопада 1996 року
серія НОМЕР_3 ( а.с. 5).

Позивачка ОСОБА_1 фактично мешкає разом
с сином ОСОБА_2, в інтересах якого діє, у
квартирі АДРЕСА_1, що підтверджує
довідка № 534 та № 535 від 05.08.2013 видана
головою комітету мікрорайону «Шахта
12/18» (а.с. 6,7).

Відповідно до акту обстеження від
25.02.2013 року, який склав майстер по
експлуатації житлового фонду КП «ЖЕК
№7» та головою комітету мікрорайону
«Шахта 12/18» відповідно до якої основним
квартиронаймач був ОСОБА_9, який помер.
Після його смерті у квартирі проживав
його син ОСОБА_1, якого після смерті
також зняли з реєстрації. На теперішній
час у квартирі мешкає ОСОБА_1 та її син
ОСОБА_2 без реєстрації ( а.с. 30).

Пролетарським районним судом було
зроблено запити відповідно до яких:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, спостерігається у
ЦПМСД № 123 амбулаторія № 2. (а.с.50-68);

- ОСОБА_2 є студентом 2 курсу
денного відділення Коледжу Донецької
академії автомобільного транспорту
спеціальність « Організація та ремонт
автомобілів і двигунів», стипендію не
отримує та термін навчання з 01. Вересня
2012 року по 30 червня 2016 року ( а.с. 69);

- ОСОБА_2 навчався у Донецькій
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів
№ 149 з 1 по 2 клас (2003-2004р.), з 4 по 9 клас (
2006-2012р.) та у 2012 році закінчив 9 клас і
отримав свідоцтво про закінчення
базової загальної середньої освіти (
а.с. 70);

- ОСОБА_1 працює у ЦМКЛ № 16 працює
на посаді молодшої медичної сестри з
23.08.2012 року по теперішній час, про що
свідчить копія наказу №98-к від 23.08.2012
року, а також вона знаходилась на
лікуванні у лікаря-уролога ЦМКЛ № 16 з
17.07.2009 року по 25.07.2009 року та з 05.10.2009 року
по 09.10.2009 рік, а також знаходилась на
лікуванні у лікаря-отоларинтолога з
21.12.2009 року по 23.12.2009 рік. ( а.с. 71,72).

Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_10, пояснив суду, що
він проживає за адресою: АДРЕСА_4, та є
сусідом позивачки. До цього будинку він
переїхав у 2005 році. Позивачка з сином та
чоловіком вже мешкали у цьому будинку.
Вони були зі свідком у дружніх
стосунках. У 2009 році помер чоловік
позивачки. Свідок також пояснив, що
позивачка з сином і на теперішній час
проживають за вказаною адресою.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_11, пояснила суду, що вона
перебуває у дружніх стосунках з
позивачкою, а також те, що позивачка
переїхала до чоловіка разом з їх сином
приблизна у 2002 чи 20003 році та проживають
з тих пір за адресою: АДРЕСА_1. Вона
також пояснила, що часто приходить до
позивачки та її сина до дому у гості.

Тобто, судом встановлено, та сторони не
заперечували в судовому засіданні, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали на час
смерті ОСОБА_1 разом з ним, як члени
його сім'ї, за адресою спірної квартири:
АДРЕСА_1 та проживають в ній на даний
час.

Крім того, судо встановлено, що
позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_12 належала на
праві спільної часткової власності (по
1/2 частини) квартира розташована за
адресою АДРЕСА_2, яка набути шляхом
безоплатної приватизації в нормах, що
не перевищують встановлений мінімум на
кожного чоловіка, про що свідчить
свідоцтво на житло № 473 від 05.02.2009 року
виданий Управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради (а.с. 91).

04.03.2009 року між позивачкою ОСОБА_13 та
ОСОБА_12 з однієї сторони т

ОСОБА_14 з іншої сторони було укладено
договір міни квартири розташованої за
адресою АДРЕСА_2 на квартиру
розташовану за адресою АДРЕСА_3, який
був нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_15 ( а.с. 36-37).

Згідно архівних даних КУ "Макіївського
міського архіву" право власності на
нерухоме майно, розташоване за адресою:
АДРЕСА_3, станом на 31.12.2012 рік було
зареєстроване на ? частину квартири за
ОСОБА_1 на підставі договору міни від
04.03.2009 р. № 392 ( а.с. 79).

На запит Пролетарського районного суду
м. Донецька до КП « Керуюча компанія
Пролетарського районну м. Донецька»
було надано виписку з особового
рахунку від 02.12.2013 року за адресою:
АДРЕСА_2, відповідно до якої основним
квартиронаймачем є ОСОБА_16, яка не
зареєстрована у квартирі. Позивачка та
ОСОБА_17 були зняти з реєстрації 18.02.2009
році. Підставою для відкриття
особового рахунку став договір міни
квартири від 04.03.2009 року ( а.с. 90).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 та ч. 5 ст. 5
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року № 2482-ХІІ, якщо житло не
приватизоване, то у випадку реєстрації
місця проживання в цьому житлі, орендар
отримує право його приватизації.

Пункт 5 ст.5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передбачено, що кожний
громадянин має право лише один раз
приватизувати житло, яке займає,
безоплатно з межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою.

Аналізуючи зазначені положення
ст.5 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» суд
приходить до висновку, що можливість
набуття права користування житлом у
державному житловому фонді нерозривно
пов'язано з правом приватизації цього
житла у майбутньому.

Як встановлено судом, позивач
ОСОБА_1 вже приймала участь у
приватизації держаного житлового
фонду, а саме: квартири АДРЕСА_2, та не
довела у суді, що має право на
поліпшення житлових умов після
приватизації.

В зв'язку з вище наведеним, суд не
має підстав для задоволення позову в
частині визнання права користування
спірною квартирою за позивачем ОСОБА_1
та зобов'язання відповідача змінити
договір найму із заначенням ОСОБА_1
наймачем.

З приводу визнання права
користування спірною квартирою за
неповнолітнім ОСОБА_2 та зобов'язання
відповідача змінити договір найму,
зазначивши ОСОБА_2 основним
квартиронаймачем, суд вказує на
наступне.

Стаття 47 Конституція України
проголошує, що кожен має право на житло.
Держава гарантує не тільки свободу
його придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість.

Реалізація встановлених
конституційних гарантій, поряд з
іншими, відображається в процедурі
набуття прав на житло, збереженні
набутих прав членами сім`ї наймача
жилого приміщення (ст. 64 Житлового
кодексу України).

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі
в установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім`ї, які
проживають з ним вселити в займане ним
жиле приміщення свою дружину, дітей та
батьків. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
непотрібно. Особи, що вселились в жиле
приміщення як члени сім`ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім`ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім`ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», вирішуючи спори про право
користування житловим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їв вселенні,
зокрема: 1) чи була письмова згода на це
всіх членів сім`ї наймача; 2) чи
приписані вони у даному жилому
приміщенні; 3) чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання; 4) чи
вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання; 5) чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем та
членами сім`ї, що проживають з ним
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Виходячи з положень ст.33 Конституції
України громадянам гарантується право
свободи пересування і вільного вибору
місця проживання і як додатково
роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 1.11.1996 р.
«Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя», наявність
чи відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім`ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови у цьому.
Це відповідно спростовує заперечення
відповідача обґрунтовані існуванням у
ОСОБА_2 реєстрації за іншою адресою,
адже квартира, яка

розташована за адресою: АДРЕСА_3, не
належить позивачеві на праві
власності, та, як встановлено судом, не
є постійним чи тимчасовим його місцем
проживання.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.
Реєстрація дитини, яка не досягла 14
років, за місцем проживання для
підтвердження права користування ним
нерухомим майном не потрібна в тому
випадку, коли право проживання в цьому
приміщенні (про що може свідчити,
зокрема, реєстрація) мають його батьки.
Адже згідно зі ст. 29 ЦК України місцем
проживання дитини, яка не досягла
зазначеного віку, вважається місце
проживання її батьків (у віці від 10 до 14
років - якщо немає іншої домовленості).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_1
визначили ще у 2002 році, що місцем
проживання їх сина - ОСОБА_2 буде місце
реєстрації і проживання батька:
АДРЕСА_1., яке ОСОБА_2 не змінює до даного
часу, постійно проживає у м. Донецьку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
сім'ї наймача.

Сторони не заперечували, що ОСОБА_2 не
приймав участь в приватизації
державного житлового фонду.

Враховуючи наведене, суд вважає
можливим задовольнити позов у частині
визнання за ОСОБА_2 право користування
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язання
ОСОБА_3 комітету Пролетарської
районної в м. Донецьку ради змінити
договір найму квартири АДРЕСА_1, який
був укладений з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, із зазначенням
основним наймачем ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 64, 65, 106 ЖК України, статями 10, 11,
60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3
комітету Пролетарської районної в м.
Донецьку ради, Донецької міської ради,
треті особи: Комунальне підприємство
«Керуюча компанія Пролетарського
району м. Донецька», Орган опіки та
піклування Пролетарської районної у м.
Донецьку ради про визнання права
користування жилим приміщенням, зміну
договору найму жилого приміщення -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 комітет
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради змінити договір найму квартири
АДРЕСА_1, який був укладений з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 15.04.2008 року,
зазначивши основним наймачем ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд міста
Донецька шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення суду
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.І. Майданніков