№2-382/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі Бабій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська гірничо-металургійна
компанія» про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Українська
гірничо-металургійна компанія» з
вимогами про поновлення його на роботі
на посаді головного інженера, з якої
був звільнений на підставі наказу №148
від 26 вересня 2013 року у зв'язку із
скороченням штату згідно з п.1 ст. 40 КЗпП
України.

Позивач вважає своє звільнення
незаконним і мотивує свої вимоги
наступним.

ОСОБА_1 зазначає, що всупереч чинному
законодавству його не було вчасно
повідомлено про майбутнє звільнення,
зокрема з наказом Відповідача №110 від
18.07.2013р. про скорочення штату його було
ознайомлено лише 14.08.2013р., тобто менше
ніж за два місяці перед звільненням.

Крім того, Позивач зазначає, що йому не
було запропоновано будь-яку іншу
посаду замість тієї, що скорочується, а
також при звільненні не було враховано
положення ст. 42 КЗпП України про
переважне право залишення на роботі
при вивільненні, зокрема Відповідачем,
як наполягає Позивач, не враховано, що в
його сім'ї немає інших працівників із
самостійним заробітком.

Пояснюючи пропуск строку звернення до
суду за захистом своїх прав, Позивач
вказує на те, що він хворів, а тому був
позбавлений можливості займатися
оскарженням свого звільнення.

У судовому засіданні Позивач та його
представник підтримали заявлений
позов, просили суд його задовольнити.

Представники Відповідача проти позову
заперечували, наполягаючи на тому, що
Позивач була належним чином, вчасно,
попереджений під розписку про майбутнє
звільнення за скороченням. Крім того,
суду повідомлено, що в штаті
Відповідача не було жодних вакансій,
які б можна було запропонувати
Позивачу з огляду на його
спеціальність та кваліфікацію, а крім
того, Позивач не мав переваг перед
іншими працівниками товариства щодо
залишення на роботі.

Заслухавши пояснення Позивача та його
представника, представників
Відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступні
обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в
АТ «УГМК» з 03.09.2001 року, і був прийнятий
на роботу згідно з наказом №127-л.

З 01.03.2011 р. ОСОБА_1 був переведений
посаду головного інженера Київської
регіональної філії АТ «УГМК», на якій і
працював до дня звільнення 27.09.2013р.

Відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Про скорочення штату АТ «УГМК», зокрема
посад головних інженерів в
регіональних філіях, видано наказ №110
від 18.07.2013 р. (а.с. 62)

Як вбачається з пояснень представника
Відповідача, на виконання наказу №110
від 18.07.2013 р. департаментом з персоналу
АТ «УГМК» проведено роботу з
визначення працівника, який повинен
бути вивільнений, у зв'язку із
скороченням посади головного інженера
Київської регіональної філії, яку
обіймав ОСОБА_1 з 01.03.2011 р. (2 роки 6 м-в 26
днів). Була з'ясовано, що в межах
категорії посади ОСОБА_1 інші працюючі
працівники мали більш високу
кваліфікацію та більш тривалий
безперервний стаж на займаних посадах
на AT «УГМК», а тому у відповідності до
ст. 42 КЗпП України вони мали переважне
перед ОСОБА_1 право на залишення на
роботі.

Посилання Позивача на відсутність в
його сім'ї інших працюючих членів із
постійним заробітком як на підставу
для визнання за ним переважного права
на залишення на роботі, суд не приймає,
оскільки така ознака має значення лише
при рівній кваліфікації з іншими
працівниками.

23 липня 2013 року ОСОБА_1 персонально був
ознайомлений про майбутнє вивільнення
під розписку. (а.с. 67-68)

У зв'язку з відсутністю в технічному
департаменті АТ «УГМК» і в Київській
регіональній філії вакантних посад в
межах категорії посади ОСОБА_1, а також
іншої роботи за спеціальністю і
присвоєною йому кваліфікацією
гірничого техніка-елекромеханіка і
гірничого інженера відповідно до його
освіти, ОСОБА_1 не було запропоновано
іншої роботи за відповідною професією
чи спеціальністю, як передбачено ст.49-2
КЗпП України.

27 вересня 2013 року, тобто більше ніж
через два місяці, був виданий наказ
№61-л про звільнення ОСОБА_1 з посади у
зв'язку зі скороченням штатів, з яким у
встановленому порядку він був
ознайомлений. (а.с. 69)

Вказівка Позивача на те, що він був
ознайомлений з наказом №110 від 18.07.2013р.
про скорочення штатних одиниць лише 14
серпня 2013 року, судом не береться до
уваги, оскільки є інші докази
повідомлення його про майбутнє
звільнення.

Таким чином суд приходить до висновку
про те, що звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст. 40
КЗпП здійснене у відповідності до
вимог чинного законодавства, підстав
для його поновлення на роботі немає.

Керуючись ст. ст. 40, 42, 49-2 КЗпП України,
ст. ст. 10, 11, 81, ч. 3 ст. 88, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: