РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до громадської організації «Садівницьке товариство «Автомобіліст-2», ОСОБА_10»ї Олександрівни, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа садівницьке товариство «Росинка» про визнання договору недійсним та визнання майнового права на газопровід, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до громадської організації «Садівницьке товариство «Автомобіліст-2», ОСОБА_10»ї Олександрівни, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа садівницьке товариство «Росинка» про визнання договору недійсним та визнання майнового права на газопровід.

Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що у 1999 році правління відповідача в особі ГО СТ «Автомобіліст-2» відмовилося вирішувати питання щодо організації та фінансування робіт, пов'язаних з централізованою газифікацією садових будинків розміщених на території товариства, в зв'язку з тим, що з 71 членів товариства тільки 23 погодилися будувати газопровід за рахунок власних коштів, про що свідчить заява колишнього голови правління ГО СТ «Автомобіліст-2» ОСОБА_11.

Так зі змісту слідує, що на загальних зборах садоводів які виявили бажання будувати газопровід за власні кошти, було створено ініціативну групу з будівництва газопроводу та обрано позивачку ОСОБА_1 її головою. За наслідками обговорення питань пов'язаних з проектуванням та будівництвом газопроводу між позивачкою ОСОБА_1 та іншими позивачами було укладено інвестиційні договори у відповідності до яких всі інвестори зобов'язалися інвестувати власні грошові кошти у проектування та будівництво газопроводу, а ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язалася за рахунок вказаних інвестицій організувати, забезпечити будівництво та введення в експлуатацію газопроводу з його наступною передачею інвесторам у спільну часткову власність.

Всього за рахунок власних коштів позивачів було побудовано: Газопровід середнього тиску ф 40*3, 7 мм протяжністю 2050м.п, що знаходиться: Києво-Святошинський район Київської області на території ГО СТ «Автомобіліст-2». Газопровід середнього тиску ф 90/5, 2 мм протяжністю 452м.п., що знаходиться: Києво-Святошинський район Київської області за межами населених пунктів. Газопровід високого тиску ф 110/10 мм протяжністю 3500м.п. з обладнаним шафовим пунктом УШГ 12/6 та пунктом виміру витрат газу типу Г1РГ-01 що знаходиться: Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів. Газопровід середнього тиску ф 90/5, 2 мм протяжністю 1100 м.п., що знаходиться: Києво-Святошинський район Київської області за межами населених пунктів. Газопровід середнього тиску ф 63/3, 6 мм довжиною 100 м.п., що знаходиться Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів. Газопровід середнього тиску ф 20/3, 0 мм протяжністю 200 м.п., що знаходиться на території СТ «Автомобіліст-2». Частина газопроводу ф 89 мм протяжністю 60 м.п., що знаходиться: Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів, і проходить через річку Сіверку.

Факт оплати вартості робіт з проектування та будівництва вищевказаного газопроводу саме позивачами підтверджується: Квитанціями за №112 від 01.11.2000 року, №34 від 14.12.2001 року, №36 від 02.12.1999 року, №59 від 01.11.2000 року. ОСОБА_12 прийому-передачі результатів експертної оцінки робочого проекту №6030 за договором №102 від 25.12.2001 року та квитанцією про оплату від 15.01.2002 року. Договором підряду на будівництво газопроводу N927 від 15.04.2002 року, який укладено між КП «Спеціалізована пересувна колона №1» та позивачкою ОСОБА_1 Актамиприймання виконаних робіт по підрядному договору №27 від 15.04.2002 року які підписані позивачкою ОСОБА_1 Листом КП «Спеціалізована пересувна колона №1» №63 від 31.12.2003 року, яким підтверджено той факт, що всі будівельно-монтажні роботи з будівництва газопроводу оплачено позивачкою ОСОБА_1 Договором на виконання продувки газопроводу від 13.08.2002 року, актом прийому виконаних робіт за продувну газопроводу від 21.08.2002 року, та квитанцією про оплату від 22.08.2002 року. Довідкою від 05.11.2000 року. Договором №102 та актом прийому-передачі результатів експертної оцінки робочого проекту №6030 від 25.12.2001 року та квитанцією N918 від 15.01.2002 року про оплату вартості вказаних робіт.

Згідно п.1 договору підряду №27 від 15.04.2002 року, укладеного між КП «Спеціалізована пересувна колона №1» та головою ініціативної групи інвесторів в особі позивачки ОСОБА_1, підрядчик взяв на себе зобов'язання за завданням замовника згідно з проектом виконати роботи, а замовник зобов'язався прийняти вказані роботи та оплатити їх вартість. Виконання всіх вищевказаних робіт підтверджується актами приймання виконаних робіт від 02.08.2002 року, які підписані підрядчиком та позивачкою ОСОБА_1, а факт розрахунку підтверджується листом №63 від 31.12.2003 року, у відповідності до якого підрядчик підтвердив факт розрахунку саме позивачкою ОСОБА_1, а не ГО СТ «Автомобіліст-2».

Всього на проектні та будівельно-монтажні роботи спірного газопроводу позивачами було витрачено 242 540 (двісті сорок дві тисячі п'ятсот сорок) грн. 00 коп.

Якщо уважно проаналізувати касову книгу ГО СТ «Автомобіліст-2» за 1999-2002 роки та розмір фактично отриманих членських внесків за вказаний період, то можна дійти висновку, що ГО СТ «Автомобіліст-2» фактично не мало грошових коштів для оплати вартості проектних та будівельних робіт спірного газопроводу.

Таким чином, ГО СТ «Автомобіліст-2» жодним чином не приймало участі у проектуванні та будівництві спірного газопроводу від села Круглик до ГО СТ «Автомобіліст-2» та на його території.

В період з 1999 по 2002 роки на загальних зборах ГО СТ «Автомобіліст-2» та окремо його правлінням не вирішувалося питань щодо проектування та будівництва спірного газопроводу виключно ГО СТ «Автомобіліст-2», оскільки всі ці питання вирішувалися ініціативною групою фізичних осіб садоводів на чолі з позивачкою ОСОБА_1 та ними ж фінансувалося повністю. А як вбачається з виписки з протоколу загальних зборів ГО СТ «Автомобіліст-2», всі витрати по проектуванню і будівництву газопроводу відбуваються за рахунок членів товариства.

Введення в експлуатацію газопроводу здійснювалося відповідно до Акту №38 прийому закінченого будівництва об'єкту систем газопостачання приймальною комісією у складі: голова комісії - позивачка ОСОБА_1, члени комісії в особі представників генерального підрядчика будівництва, експлуатаційної організації, органу Держохоронпраці.

Після будівництва та введення в експлуатацію вказаного газопроводу між ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» та позивачкою ОСОБА_1 було укладено договір №360 від 21.11.2003 року у відповідності до якого позивачка ОСОБА_1 передала, а ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» прийняло вказаний газопровід для виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту.

Як стало відомо з відповіді на адвокатський запит №7-2848 від 28.08.2013 року, на підставі лише заяви голови правління ГО СТ «Автомобіліст-2» ОСОБА_10, між філією відповідача та ГО СТ «Автомобіліст-2» було укладено договір №747 від 04.07.2013 року на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи.

З відповіді на адвокатський запит №514 від 15.08.2013 року, вбачається, що Києво- Святошинська філія по експлуатації газового господарства є структурним підрозділом відповідача ПАТ «Київоблгаз» без статусу юридичної особи, в зв'язку з чим, виходячи із змісту ч.2 ст. 30 ЦПК України, дана філія не може бути самостійним відповідачем по вказаній справі.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», встановлено, що майновими правами які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та право вимоги.

Виходячи з викладеного, майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами, яке можна визначити як «право очікування», що є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на майно у майбутньому.

Таким чином, у вказаній цивільній справі, об'єктом цивільного права є закріплені за позивачами по Акту №38 від 14.07.2003 року прийому закінченого будівництва об'єкту систем газопостачання майнові права на спірний газопровід, які отримані в результаті створення нового майна за особисті кошти позивачів.

Позивачі, вклавши в будівництво спірного газопроводу грошові кошти до моменту його передачі на баланс експлуатуючої організації, поверненням грошових коштів, чи до моменту державної реєстрації прав є власниками майнових прав на газопровід, а саме права володіти та користуватися ним. Вказані майнові права є складовими права власності, оскільки не потребують державної реєстрації і охороняються законом.

Відповідно до ст. 179 ГК України, при укладенні договору на підставі типового договору сторони не можуть відступати від його змісту.

В силу вимог ч. 4 ст. 7-1 ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу», власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільчому підприємству чи укласти з таким підприємством договір про експлуатацію таких складових.

На підставі викладеного позивачі просили визнати недійсним договір №747 від 04.07.2013 року на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи, який укладено між ГО СТ «Автомобіліст-2» та Києво-Святошинською філією по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз».

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 майнове право (володіти та користуватися) на:

газопровід середнього тиску ф 40*3, 7 мм протяжністю 2050 м.п, що знаходиться: Києво-Святошинський район Київської області на території ГО СТ «Автомобіліст-2».

газопровід середнього тиску ф 90/5, 2 мм протяжністю 452 м.п., що знаходиться:Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів.

газопровід високого тиску ф 110/10 мм протяжністю 3500 м.п. з обладнаним шафовим пунктом У11ІГ 12/6 та пунктом виміру витрат газу типу ПРГ-01 що знаходиться: Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів.

газопровід середнього тиску ф 90/5, 2 мм протяжністю 1100 м.п., ЩО знаходиться: Києво-Святошинський район Київської області за межами населених пунктів.

газопровід середнього тиску ф 63/3, 6 мм довжиною 100 м.п., що знаходиться Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів.

газопровід середнього тиску ф 20/3, 0 мм протяжністю 200 м.п., Що знаходиться на території СТ «Автомобіліст-2».

частина газопроводу ф 89 мм протяжністю 60 м.п., що знаходиться: Києво- Святошинський район Київської області за межами населених пунктів, і проходить через річку Сіверку.

Питання судових витрат - вирішити відповідно до вимог ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

Представники відповідачів громадської організації «Садівницьке товариство «Автомобілст-2», Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», представник третьої особи садівницьке товариство «Росинка» та відповідач ОСОБА_10»ї Олександрівни проти задоволення позову заперечували та просили у позовних вимогах відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2011 року (яке набрало законної сили) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Автомобіліст-2», треті особи ОСОБА_16, Громадська організація «Садівницьке товариство «Росинка», Дочірнє підприємство «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» про визнання права спільної часткової власності на газопровід, в частині фактично внесених інвестиційних внесків, на загальних зборах ГО СТ «Автомобіліст-2»від 4 грудня 1999 року було прийнято рішення про замовлення проектної документації на будівництво газопроводу, заключення договору з підрядчиком на його будівництво, а також і те, що витрати на проектування та будівництво газопроводу сплачується за рахунок членів товариства. Рішенням виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради від 28 січня 2000 року №1-3 «Про надання дозволу на проведення проектних робіт на газифікацію ГО СТ «Автомобіліст-2»надано дозвіл на проектування газопроводу в ГО СТ «Автомобіліст-2», що в с. Віта Поштова та доручено правлінню ГО СТ «Автомобіліст-2» замовити проектну документацію на проведення газопроводу до садового товариства. Таке право конкретно позивачам не надавалось. Проектна документація виготовлена на замовлення ГО СТ «Автомобіліст-2».

Згідно додаткової угоди від 21 лютого 2001 року про розроблення проектної документації на газопостачання до садівницьких товариств «Росинка»та ГО СТ «Автомобіліст-2», довідки про дольову участь ГО СТ «Автомобіліст-2»у будівництві газопроводу, а також актом №179 вбачається, що замовником газопроводу є ГО СТ «Автомобіліст-2».

Рішенням виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради від 28.01.2000р. №1-3 «Про надання дозволу на проведення проектних робіт на газифікацію ГО СТ «Автомобіліст-2», що в с. Віта-Поштова та доручено правлінню ГО СТ «Автомобіліст-2» замовити проектну документацію на проведення газопроводу до товариства.

Як вбачається із наданих відповідачем доказів, рішення про замовлення проектної документації на будівництво газопроводу, заключення договору з підрядником на його будівництво та про те, що витрати на проектування та будівництво газопроводу здійснювати за рахунок членів товариства, було прийняте на загальних зборах ГО СТ «Автомобіліст-2» 04.12.1999 року. Відповідно до нього, рішенням виконкому Віто - Поштової сільської ради від 28.01.2000 року №1-3 «Про надання дозволу на проведення проектних робіт на газифікацію ГО СТ «Автомобіліст-2» таке право було надано саме товариству, а не приватним особам.

В проектуванні та будівництві газопроводу приймали дольову фінансову участь 200 (двісті) членів трьох садівницьких товариств, в тому числі і позивачі (але не виключно позивачі). Вони, на ряду з іншими, були звичайними учасниками будівництва газопроводу, а не інвесторами, про що помилковий висновок зробив суд першої інстанції.

Помилковість висновків суду першої інстанції про визнання власниками позивачів підтверджується тим, що в процесі проектування та будівництва гілки газопроводу від села Круглик - СТ «Росинка»- ГО СТ «Автомобіліст-2», взаємовідносини між учасниками будівництва здійснювались, як відносини між юридичними особами СТ «Росинка»та ГО СТ «Автомобіліст-2», а не групами приватних осіб. Жодна дозвільна та погоджувальна організації в процесі проектування та будівництва вказаного газопроводу не співпрацювали з приватними особами - позивачами у справі.

Газопровід середнього тиску довжиною 826м.п пролягає по землях ГО СТ «Автомобіліст-2». Згідно Державного акту на право колективної власності на землю І-КВ № 000180 від 08 серпня 1998 року, землю передано у колективну власність товариства для загального користування. Загальними зборами ГО СТ «Автомобіліст-2»від 04.12.1999р. прийнято рішення замовити проект газопроводу, укласти договір з підрядником на будівництво газопроводу, всі витрати по проектуванню та будівництву газопроводу здійснювати за рахунок членів товариства.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про трубопровідний транспорт»діяльність, пов'язана з проектуванням, будівництвом, ремонтом та експлуатацією обєктів трубопровідного транспорту, здійснюється на підставі ліцензії і підлягає обовязковій сертифікації.

Як вбачається з матеріалів справи Акт прийому-передачі результатів експертної оцінки робочого проекту №6030 за договором №102 від 25.12.2001 року прийнятий і підписаний директором ООО «Неофит» ОСОБА_17 та головою правління СТ «Росинка» ОСОБА_18, і жодних підписів будь-кого з позивачів ОСОБА_12 не містить.

Позивачі, як приватні особи, не могли були замовниками проекту на будівництво газопроводу с. Круглик - СТ «Росинка»ГО СТ «Автомобіліст-2», фінансування проектних та будівельних робіт відбувалося за грошові кошти членів трьох товариств «Росинка», ГО СТ «Автомобіліст-2», «Круглик-2», а не виключно позивачів.

Газопровід, як і збудовані внутрішньокооперативні дороги, проведені лінії електропередач та телефонного зв'язку, знаходяться в колективній власності ГО СТ «Автомобіліст-2» і перебувають на його балансі. Дані обставини підтверджуються договором №747 від 05 грудня 2008 року «Про технічне обслуговування і ремонт споруд систем газопостачання» укладеному між Дочірнім підприємством «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства»та ГО СТ «Автомобіліст-2».

Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області, спростовано твердження позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 про фінансування будівництва газопроводу за кошти спростовується: додатковою угодою від 21.02.2001р. про розроблення проектної документації на газопостачання до СТ «Росинка»та «Автомобіліст-2»; довідкою про дольову участь СТ «Автомобіліст-2» у будівництві газопроводу; актом №179, в якому ОСОБА_1 вказана як бухгалтер товариства, з яких вбачається, що замовником газопроводу є СТ «Автомобіліст-2».

ОСОБА_12 №38 від 14.07.2003р. прийому закінченого будівництва обєкту систем газопостачання, 826 метрів газопроводу введено в експлуатацію. Саме з цього моменту виникає нова річ матеріального світу, а матеріали втрачають своє правове значення. Тобто, матеріали та комплектуючі переходять в правовий статус новоствореного обєкта, що є новим обєктом права власності.

Крім того рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2008р. у справі №2-1276/2008, за позовом ОСОБА_1 до ГО «СТ Автомоілст-2» ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства», ОСОБА_19 та ОСОБА_16, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Садове товариство «Росинка» про заборону громадській організації «Садівницьке товариство «Автомобіліст-2» розпоряджатись підключенням до газопроводу, визнання цього права за ОСОБА_1, про зобовязання ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» здійснити відключення від газопроводу садового будинку ОСОБА_16, про зобовязання виконувати роботи по підключенню до газопроводу нових споживачів за згодою ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_19 на її користь моральної шкоди та зобовязання його публічно вибачитись на загальних зборах товариства, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.11.2008р., та ухвалою Верховного Суду України від 28.01.2009р., відмовлено позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її позову, та вставнолено що ОСОБА_1 будучи членом СТ «Автомобіліст-2» займалась організацією газифікації зазначеного товариства. В судовому засіданні позивач не довела та не представила безспірних доказів того, що за її особисті кошти відбулося фінансування, проектування та прокладення газопроводу до садового товариства. Більш того її твердження спростовуються додатковою угодою від 21 лютого 2001 року про розроблення проектної документації на газопостачання до садівницьких товариств «Росинка» та «Автомобіліст», довідкою про дольову участь садівницького товариства «Автомобіліст-2» у будівництві газопроводу, а також актом № 179, в яком ОСОБА_1 вказана як бухгалтер товариства, з яких вбачається, що замовником газопроводу є ГО «СТ» Автомобіліст-2».

Відповідно до п.п. 3,4,5 ст. 7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у разі будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків, будівель, споруд, доріг, мостів, інших обєктів архітектури роботи з перенесення складових Єдиної газотранспортної системи України виконуються власником складових Єдиної газотранспортної системи України за рахунок коштів замовників таких робіт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобовязані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобовязані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами.

Згідно листа від 29.12.2010 року № НОМЕР_1 «Києво-Святошинське УЕГГ» повідомило, що договір про технічне обслуговування і ремонт споруд систем газопостачання СТ «Автомобіліст-2» між ДП «Києво-Святошинське УЕГГ» та гр. ОСОБА_1 не укладався. Договір про технічне обслуговування і ремонт систем газопостачання СТ «Автомобіліст-2» укладено 05.08.2008 року за № 747 між ДП «Києво-Святошинське УЕГГ» та СТ «Автомобліст-2» в особі голови правління ОСОБА_19, який діє до 05.12.2011.

04.07.2013 року між ПАТ «Київоблгаз», від імені та в інтересах якого діяла Києво-Святошинська філія по експлуатації газового господарства та ГО «СТ «Автомобіліст-2» в особі голови правління ОСОБА_20О.(яка згідно статуту товариства має право укладати від імені товариства, без особливого на те доручення, угоди у межах встановлених кошторисів) було укладено договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України № 747.

Відповідно до п. 1.1. Договору та додатку № 1 до нього, ГО «СТ «Автомобілст-2» передало в експлуатацію складові Єдиної газотранспортної системи які призначені для розподілу природного газу від газороздільних станцій безпосередньо споживачам, а саме: 850 м.п. газопроводу середнього тиску ф 40 х 3,7 мм, що прокладений по території ГО «СТ «Автомобіліст-2».

Згідно проектної та виконавчо-технічної документації на газифікацію СТ «Автомобіст-2» та СТ «Росинка» замовниками будівництва спірно газової мережі виступали дані садові товариства.

Пунктом 2 частини 2 статті 331 ЦК України встановлено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Виключно до моменту введення новоствореного обєкту в експлуатацію, особа може бути визнана власником матеріалів.

Після підписання Акту введення обєкту в експлуатацію, виникає новий обєкт - газопровід, що є новим обєктом права власності, замість матеріалів, а тому, якщо обєкт був введений в експлуатацію, закон не дає можливості визнавати право власності на матеріали, з яких він побудований, оскільки матеріалів, як речі матеріального світу, вже не існує.

При цьому, Закон України «Про трубопровідний транспорт» також забороняє визнавати право власності на газопровід, введений в експлуатацію, з підстав, вказаних вище.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2008р. встановлено, що право на розпорядження газопроводом має саме ГО СТ «Автомобіліст-2», а не ОСОБА_1

Відповідно до ст. 177 ЦК, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно зі ст. 190 ЦК України, майном, як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. При цьому, майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Стаття 215 ЦК України визначає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також враховуючи обставини які були встановлені в рішеннях Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 вересня 2008 року та 04 березня 2011 року, ухвалі Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2008 року та рішенні Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2011 року та в ухвалі Верховного суду України від 28 січня 2009 року, і які не підлягають доказуванню в даному судовому процесі, суд дійшов висновку про необхідність відмови в позовних вимог позивачів, оскільки ними не було надано суду безпірних та достатних доказів які б вказували на недійсність та такого що суперечить законодавству України договору № 747 від 04.07.2013 року укладеного між ГО СТ «Автомобіліст-2» та Києво-Святошинською філією по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз»,

Відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 177, 190, 203, 215, 331 ЦК України, Закону України «Про трубопровідний транспорт», Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 61, 209, 212-215, 218, 217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до громадської організації «Садівницьке товариство «Автомобіліст-2», ОСОБА_10»ї Олександрівни, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа садівницьке товариство «Росинка» про визнання договору недійсним та визнання майнового права на газопровід відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення .

Суддя Дубас Т.В.