Справа № 452/3362/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" лютого 2014 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

в складі: головуючої судді Карнасевич
Г.І.

секретаря Зельмана С.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Самборі Львівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Самбірської міської ради Львівської
області, Львівської обласної ради про
визнання права на житло та зобов'язання
надати інше жиле приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з даним позовом.

В підтвердження заявлених позовних
вимог посилаються на те, що вони
зареєстровані та на протязі шістдесяти
років проживають у житловому будинку,
розташованому в АДРЕСА_1.

У 2005 році звернулись до Самбірської
міської ради Львівської області з
заявою про приватизацію цього будинку,
де отримали усну відмову з приводу
того, що будинок знаходиться на
балансі Самбірської міської ради
Львівської області, однак передати
його у власність немає можливості,
оскільки в минулому будинок належав
сім'ї реабілітованих та був повернутий
їм за рішенням комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради від 27.07.1995
року № 170.

На час повернення будинку
реабілітованій особі вони проживали у
спірному приміщенні на законних
засадах, куди вселилась сім'я у квітні
1955 року на підставі рішення
виконавчого комітету Самбірської
міської ради депутатів трудящих № 293
від 05.04.1955 року, яким було дозволено
обмін квартир в АДРЕСА_1 на квартиру в
АДРЕСА_2. На підставі цього рішення їм
був виданий ордер на квартиру в АДРЕСА_1
та укладено договір найму з
міськжитлоуправлінням Самбірської
міської ради, а, отже, вважають, що
користується цим житловим приміщення
добросовісно з квітня 1955 року до
теперішнього часу на правах наймача
житлового приміщення.

Крім того, в квартирі проживає
неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час Самбірським міськрайонний
судом Львівської області
розглядається цивільна справа за
позовом ОСОБА_8 до них про усунення
перешкод у користуванні приватною
власністю.

Позивач просить суд постановити
рішення, яким зобов'язати їх не чинити
перешкод у користуванні згаданим
будинком шляхом їх виселення,
посилаючись на те, що є його власником
на підставі реєстраційного
посвідчення від 01. 02. 2002 року за
реєстром № 4378 в Самбірському МБТІ
згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, виданого Івано -
Франківською державною нотаріальною
конторою від 19. 09. 2000 року за реєстром №
4 - 1142.

Оскільки рішенням комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради від 27 липня 1995
року № 170 (надалі - комісії) було
ухвалено повернути будинок АДРЕСА_1
спадкоємцям першої черги ОСОБА_9, який
до репресій належав йому, чим
протиправно їх було позбавлено житла,
то з даного приводу вони звернулися із
заявою до Львівської обласної ради,
Самбірської міської ради про надання
їм іншого житлового приміщення, так як
теперішній власник житлового
приміщення відмовився від укладення з
ними договору найму житлового
приміщення. Проте до теперішнього часу
ні Самбірська міська рада, ні Львівська
обласна рада не надала їм іншого
благоустроєного житлового приміщення.

Вважають, що в силу норм ст. 47
Конституції України, ст.ст. 9, 15, 31 та 113
Житлового Кодексу України їм
гарантоване право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду, а тому
просять постановити рішення, яким
визнати за ними право на користування
державним житловим приміщенням і
безоплатну приватизацію квартири та
зобов'язати відповідачів надати їм
рівнозначне благоустроєне приміщення
для проживання у звязку з переселенням
їх із житлового приміщення, яке
повернуто реабілітованому.

Під час судового розгляду позивачі в
порядку ст. 31 ЦПК України збільшили
свої позовні вимоги. Просять
зобов'язати Самбірську міську раду та
Львівську обласну раду надати їм для
проживання благоустроєне житлове
приміщення в межах міста Самбора
Львівської області, яке повинно
складатися з не менше як трьох кімнат,
загальною площею 65,5 кв.м, посилаючись
на обставини, зазначені у первісному
позові, та на той факт, що вони
проживають у житловому будинку
загальною площею 98,5 кв.м. Жиле
приміщення складається з трьох кімнат
площею 65,5 кв.м, а відтак в силу ст. 113 ЖК
України надане їм житлове повинно
знаходитись в межах міста Самбора та
відповідати вищезазначеній площі.

У судовому засіданні ОСОБА_1, позов
підтримав, посилаючись на обставини,
зазначені у позовній заяві, просить
його задовольнити.

Пояснив, що рішенням комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради порушено його
право його сім'ї на житло, а питання про
надання йому та його сім'ї
рівнозначного житлового приміщення не
вирішено.

Оскільки вони проживають у житловому
будинку загальною площею 98,5 кв.м, жиле
приміщення складається з трьох кімнат
площею 65,5 кв.м, то в силу ст. 113 ЖК
України надане їм житло повинно
знаходиться в межах міста Самбора та
відповідати вищезазначеній площі.
Приймаючи до уваги, що рішенням комісії
Львівської обласної ради житло, в якому
вони проживають, було надано
спадкоємцям реабілітованої особи, то
рівнозначне житло їм повинні надати як
Самбірська міська рада, так і Львівська
обласна рада.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явилися, подали
до суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності, позов підтримали, просять
його задовольнити.

Представник відповідача Самбірської
міської ради Львівської області Пицик
Р.Є. позов визнав частково, посилаючись
на те, що рішенням комісія з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради порушено
право позивачів щодо користування
житлом, в тому числі, право
неповнолітньої дитини, а відтак
відповідач в особі Львівської обласної
ради зобов'язаний надати позивачам
рівнозначне житло. В задоволенні решта
позовних вимог просить відмовити.

Представник відповідача Самбірської
міської ради Львівської області
Терлецький Т.С. позовні вимоги визнав
частково, посилаючись на те, що комісія
з питань поновлення прав
реабілітованих Львівської обласної
ради незаконно прийняла рішення про
повернення будинку АДРЕСА_1
спадкоємцям першої черги ОСОБА_9, який
до репресій йому належав, так як цим
приміщенням на законних підставах
користувалася спадкодавець позивачів,
а відтак тільки відповідач в особі
Львівської обласної ради зобов'язаний
забезпечити позивачів рівнозначним
житлом, яке знаходиться у їхньому
користуванні.

Вважає, що позивачі не вправі просити
суд зобов'язати відповідача в особі
Самбірської міської ради Львівської
області надати їм житло, оскільки це не
входить в компетенцію суду і останній
не може брати на себе делеговані
повноваження, що відносяться до
компетенції органу місцевого
самоврядування, проте Самбірська
міська рада вправі розглянути питання
про надання рівнозначного позивачам
житла, яким вони користуються. Вважає,
що підставними є позовні вимоги
позивачів про визнання за ними права на
користування державним житловим
приміщенням. Приймаючи до уваги, що
власником спірного приміщення є інша
особа, позовні вимоги про безоплатну
приватизацію квартири задоволенню
підлягати не можуть.

Представник відповідача Львівської
обласної ради Савчук І.В. у судовому
засіданні позову не визнала, подала до
суду письмове заперечення, в якому
вважає безпідставними вимоги
позивачів у частині зобов'язання
прийняти рішення Львівською обласною
радою про забезпечення відповідачів
рівнозначним житловим приміщенням для
проживання у зв'язку з переселенням,
оскільки дана вимога не входить до
компетенції Львівської обласної ради.

Також Львівська обласна рада не веде
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, не
займається розподілом та наданням
житла, яке належить до комунальної
власності Самбірської міської ради
Львівської області. Згідно ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та ст. 15 Житлового кодексу України
вирішення даного питання покладено на
виконавчі комітети сільських, селищних
міських рад.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивачі
зареєстровані та проживають у
житловому будинку в АДРЕСА_1, площа
якого становить 98,5 кв.м, складається з
трьох кімнат житловою площею 65,5 кв.м.

У 2005 році вони звернулись до
Самбірської міської ради Львівської
області з заявою про приватизацію
будинку, однак у приватизації їм було
відмовлено з тих підстав, що хоч
будинок знаходиться на балансі
Самбірської міської ради Львівської
області, проте передати у власність
будинок немає можливості, оскільки в
минулому він належав сім'ї
реабілітованих та був їм повернутий за
рішенням комісії з питань поновлення
прав реабілітованих Львівської
обласної ради від 27.07.1995 року № 170.

В даному житловому будинку позивачі
проживають з квітня 1955 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Самбірської міської ради депутатів
трудящих № 293 від 05.04.1955 року, яким їм
було дозволено обмін квартир в АДРЕСА_1
на квартиру в АДРЕСА_2. Згідно даного
рішення їм було видано ордер на
квартиру в АДРЕСА_1 та укладено договір
найму на дану квартиру з
міськжитлоуправлінням Самбірської
міської ради.

Як було встановлено у судовому
засіданні, дану квартиру в АДРЕСА_1
сім'я позивачів вселилася на законних
підставах і користується житлом
добросовісно з квітня 1955 року до
теперішнього часу на правах наймача
житлового приміщення.

Так як рішенням комісії з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради від 27 липня 1995
року № 170 було ухвалено повернути
будинок АДРЕСА_1, спадкоємцям першої
черги ОСОБА_9, який до репресій йому
належав, мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_13
звернулася з позовом до суду про
визнання незаконним цього рішення.

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 10.07.2011 року
позов ОСОБА_13 було задоволено. Визнано
незаконним та скасовано вищезгадане
рішення комісії.

Рішення суду першої інстанції
оскаржувалось в апеляційному порядку
та було скасовано і постановлено нове
рішення, яким відмовлено ОСОБА_13 у
задоволенні позову.

Постановляючи дане рішення, суд
виходив з того, що рішення комісії з
питань поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради прийняте на
підставі Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» та п. 9 Постанови
Верховної Ради України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні», якими визначено
підстави повернення реабілітованому
будинку (його частини) в натурі.

Докази про наявність підстав
неможливості повернення спірного
будинку відсутні. Проживання громадян
у будинках такої категорії не може бути
перешкодою його повернення
реабілітованій особі. Пунктом 5 ухвали
Львівської обласної ради народних
депутатів від 18.06.1990 року «Про заходи
допомого жертвам репресій»
передбачено повернення репресованим
особам (спадкоємцям) конфіскованих у
них будинків та в цілому майна при
умові, якщо такі будинки та майно
знаходиться на балансі місцевих рад.

Ст. 41 Конституції України визначено, що
право власності є непорушним та
гарантується.

В силу ст. 328 ЦК України доказів
неправомірного набуття спадкоємцями
реабілітованого права власності на
спірний будинок не надано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14.08.2013 року
рішення апеляційного суду Львівської
області залишено без змін.

Як зазначено, зокрема, у згаданій
ухвалі, права позивача ОСОБА_14 не
порушені, оскільки сім'я залишається
проживати у спірному будинку.

Отже, судовим рішенням встановлено
факт проживання позивачів на законних
засадах у спірному приміщенні.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи, щодо яких встановлені ці
обставини.

З тих підстав суд вважає, що підлягають
задоволенню позовні вимоги позивачів
про визнання за ними права
користування державним житловим
приміщенням.

Приймаючи до уваги, що власником
спірного житлового будинку являється
інша особа - ОСОБА_15, що було
встановлено вищезгаданими судовими
рішеннями, суд вважає, що згідно ст. 41
Конституції України, враховуючи
принцип непорушності права власності,
позовні вимоги про безплатну
приватизацію квартири задоволенню
підлягати не можуть.

Позивачі просять зобов'язати
Самбірську міську раду та Львівську
обласну раду надати їм для проживання
благоустроєне житлове приміщення в
межах міста Самбора Львівської
області, яке повинно складатися з не
менше як трьох кімнат, загальною площею
65,5 кв.м.

Згідно п. 6 ст. 15 ЖК України, п.п.2 п «а»
Закону України «Про місцеве
самоврядування» рішення про надання
жилих приміщень у будинках житлового
фонду місцевих рад приймають
виконавчі комітети районних, міських,
районних у містах Рад у межах і в
порядку, встановленому законодавством.

З тих підстав суд вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
позивачів про зобов'язання Львівської
обласної ради надати їм житло.

У відповідності до статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому, цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав.

Однак суд не вправі делегувати
повноважень будь - якого органу, в
даному випадку Самбірської міської
ради щодо надання житла, оскільки це є
виключною прерогативою органу
місцевого самоврядування.

А відтак, позовні вимоги щодо
зобов'язання Самбірської міської ради
надати позивачам житло також
задоволенню підлягати не можуть.

Згідно ст. 47 Конституції України
гарантовано право громадян на житло.
Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Як було встановлено у судовому
засіданні, позивачі на законних
підставах проживають у спірному жилому
приміщенні, яке належить іншому
власнику і який на даний час вимагає
їхнього виселення, суд вважає, що в силу
ст. ст. 9, 131 ЖК України Самбірська
міська рада зобов'язана розглянути
питання про надання їм рівнозначного
жилого приміщення, а відтак позовні
вимоги про зобов'язання Самбірської
міської ради Львівської області про
надання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та неповнолітній ОСОБА_7
рівнозначного, благоустроєного
житлового приміщення для проживання в
межах міста Самбора Львівської
області, яке повинно складатись з не
менше трьох кімнат загальною площею 98,5
кв.в.м, житлового - 65,5 кв.м у зв'язку з
переселенням їх з житлового
приміщення, повернутого
реабілітованому підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 174, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та неповнолітньою ОСОБА_7,
проживаючими в АДРЕСА_1, право на
користування державним житловим
приміщенням.

Зобов'язати Самбірську міську раду
Львівської області розглянути питання
про надання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_7
рівнозначного, благоустроєного
житлового приміщення для проживання в
межах міста Самбора Львівської
області, яке повинно складатись з не
менше трьох кімнат загальною площею 98,5
кв.в.м, житлового - 65,5 кв.м у зв'язку з
переселенням їх з житлового
приміщення, повернутого
реабілітованому.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
Г.І.Карнасевич