Справа №784/5128/13 27.01.2014 27.01.2014 27.01.2014
Провадження № 22ц/784/376/14 року
Головуючий у 1 інстанції Тихонова Н.С.
апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

27 січня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Яценко Л.В.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» ухвалу Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 18 листопада 2013
року, постановлену на стадії вирішення
подання начальника Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про визнання мирової угоди,
укладеної між товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та ОСОБА_2 в процесі
примусового виконання рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2010 року, -

у с т а н о в и л а :

15 листопада 2013 року начальник
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Павлюк М.П.
звернувся до Ленінського районного
суду м. Миколаєва з поданням про
визнання мирової угоди, укладеної між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та ОСОБА_2 в процесі виконання,
виданого 04.03.2011 року Заводським
районним судом м. Миколаєва по
цивільній справі виконавчого листа №
2-3466/10р., про стягнення з ОСОБА_2 на
користь товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» 31 411, 36 доларів США, 1 700 гривень
державного мита та 120 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судової справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва 18 листопада 2013 року подання
було повернуто Ленінському відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, підставою чого, як на думку
суду, є порушення ініціатором подання
правил підсудності.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» подав на цю ухвалу апеляційну
скаргу, в якій просив її скасувати і
повернути подання до Ленінського
районного суду м. Миколаєва для
вирішення по суті.

Скаргу обгрунтовував невідповідністю
оскарженої процесуальної дії
районного суду, положенням чинного
законодавства, щодо підсудності
подання про визнання мирової угоди.

Апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржену ухвалу скасувати, а подання,
разом з доданими до нього матеріалами,
повернути до Ленінського районного
суду м. Миколаєва для вирішення по суті.

Так, в силу ч. 1 ст. 11, ч. 3 ст. 11-1, п. 2 ч. 1 ст.
37 Закону України «Про виконавче
провадження» сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ.

Боржником є фізична або юридична
особа, яка зобов'язана за рішенням
вчинити певні дії (передати майно,
виконати інші обов'язки, передбачені
рішенням) або утриматися від їх
вчинення.

Сторони мають право укласти мирову
угоду про закінчення виконавчого
провадження, яка визнається судом.

За ст. 372 ЦПК України, Мирова угода,
укладена між сторонами, або відмова
стягувача від примусового виконання в
процесі виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб. За
результатами розгляду мирової угоди
або відмови від примусового виконання
суд постановляє ухвалу відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, роботи боржника
або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, які можуть вчиняти
виконавчі дії по виконанню рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувачу.

Як вбачається з подання начальника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції та доданих
до нього документів, виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-3466/10р. проводиться саме названим
відділом виконавчою служби, оскільки
боржник проживає у власній квартирі за
АДРЕСА_1.

За такого, саме Ленінський районний суд
м. Миколаєва і повинен був вирішувати
подання виконавчої служби, щодо
визнання морової угоди, укладено у
виконавчому провадженні № 34262443.

Оскільки районний суд був іншої думки і
своєю ухвалою повернув подання його
ініціатору, то оскаржену ухвалу слід
скасувати, а подання передати до того ж
суду 1 інстанції для вирішення по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада 2013 року
скасувати, а подання начальника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
визнання мирової угоди, укладеної між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та ОСОБА_2, передати до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва для вирішення по суті.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: