Справа № 296/7695/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"12" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

головуючого - судді Анциборенко
Н.М.,

при секретарі Щудлак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 та просить стягнути з
відповідача 2300 грн. у відшкодування
завданої матеріальної шкоди, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди та 460
грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 30.06.2013 року о 15-00 год. її
автомобіль “Suzuki SX 4” д.н.з. НОМЕР_2 стояв
припаркований на спеціально
відведеному для цього місці у дворі
будинку АДРЕСА_1, де вона проживає разом
з сім'єю. Поруч грали діти, кидаючи один
в одного камінням. Один з хлопчиків
кинув камінь, який влучив у заднє скло
автомобіля, внаслідок чого воно було
розбите.

Винуватцем події виявився ОСОБА_4, який
проживає разом з бабусею ОСОБА_3 та яка
є його опікуном.

На місце пригоди був викликаний наряд
міліції з Корольовського РВ м. Житомира
та 04.07.2013 року було винесено постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи. Опікун ОСОБА_3 провину в
скоєному визнала та пообіцяла
відшкодувати збитки, що підтвердила
розпискою.

У подальшому на звернення позивача до
відповідача з проханням відшкодувати
шкоду остання відмовилась.

Також їй було завдано моральної шкоди,
оскільки вона зазнала душевних
страждань внаслідок пошкодження майна.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві.
Пояснила, що на місце події відразу
викликали міліцію, яка у ході
з'ясовування обставин встановила, що
камінь кинув онук відповідача. Крім
того, всі діти, які були присутні під
час розбиття скла, пояснили, що скло
розбив ОСОБА_4, а сам хлопчик після того,
як скло побилось, заплакав і втік
додому. Відповідач не заперечувала
вини хлопчика та просила піти на
поступки. Вона обіцяла відшкодувати
шкоду та написала власноруч розписку.
Саме тому скло було замінено на
неоригінальне, а на дешевше за ціною.
Згодом приходив дільничний інспектор,
який також з'ясовував обставини і всі
діти підтвердили, що скло розбив саме
онук відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнала
та просить у задоволенні позову
відмовити. Пояснила, що дійсно
власноруч написала розписку, тому що
вважала, що саме її онук розбив скло в
автомобілі позивача. Згодом вона
зрозуміла, що онука оговорили інші
діти, що були присутні на місці події, а
втік він додому тому, що злякався, що
його звинуватять.

Третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_2 - чоловік
позивача пояснив, що після події
приїхав наряд із трьох працівників
міліції та відповідач, визнаючи вину
онука у скоєному, написала розписку.
При цьому ніякого тиску на відповідача
не було.

Згодом відповідач йому повідомила, що
її онук не винен, тому вона
відшкодовувати шкоду не буде.

Вислухавши пояснення сторін, третьої
особи без самостійних вимог на стороні
позивача, свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінюючи в
сукупності зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються ст.ст.1166, 1167 ЦК
України, відповідно до положень яких
для покладення відповідальності на
заподіювача майнової та моральної
шкоди, необхідна сукупність
обов'язкових умов, а саме наявності
шкоди; протиправності дій заподіювача
шкоди; причинного зв'язку між
противоправною поведінкою заподіювача
і шкодою; вини в заподіянні шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1178 ЦК України встановлено, що
шкода, завдана малолітньою особою (яка
не досягла чотирнадцяти років),
відшкодовується її батьками
(усиновлювачами) або опікуном чи іншою
фізичною особою, яка на правових
підставах здійснює виховання
малолітньої особи, - якщо вони не
доведуть, що шкода не є наслідком
несумлінного здійснення або ухилення
ними від здійснення виховання та
нагляду за малолітньою особою.

Згідно ст.249 СК України, ст.67 ЦК України
опікун малолітньої особи зобов'язаний
дбати про її виховання, навчання та
розвиток.

Встановлено, що позивачеві ОСОБА_1
(дівоче прізвище - ОСОБА_1) належить
транспортний засіб "Suzuki SX 4" державний
номерний знак НОМЕР_2, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.7),
копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

30.06.2013 року було пошкоджено скло в
автомобілі, що підтверджується витягом
з журналу єдиного обліку заяв і
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події (а.с.33-37),
повідомленням про відмову у внесенні
відомостей до ЄРДР (а.с.10).

Згідно наданого позивачем товарного
чеку № 27 від 04.07.2013 року вартість скла
становить 2000 грн., установка - 300 грн.
(а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про
народження (а.с.25) та витягу з рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради №135 від 17.04.2013 року
відповідач ОСОБА_6 є опікуном
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.26).

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - відповідно мати і
мачуха інших двох дітей, присутніх під
час розбиття скла автомобіля камінням,
пояснили, що під час з'ясовування, хто
саме розбив скло діти пояснювали, що це
зробив ОСОБА_4. Крім того, були ще двоє
дітей, які приїхали до бабусі з Москви.
Після того, як через декілька днів
після події дільничний інспектор
піднявся до них у квартиру та вийшов
після цього на вулицю, то повідомив, що
ці діти також вказали на онука
відповідача, що підтвердила і їх
бабуся, вийшовши слідом на вулицю.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - працівники
Житомирського МВ УМВС, які виїжджали
30.06.2013 року на місце події, а саме до
будинку АДРЕСА_1, пояснили, що на місці
події були присутні сторони і
відповідач у їх присутності написала
розписку, що відшкодує завдані її
онуком збитки. При цьому тиску на
відповідача не було. Оскільки питання
було вирішено між сторонами
добровільно, саме тому документи щодо
огляду місця події не складались та
слідчі дії не проводились.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 - знайома відповідача пояснила,
що зі слів відповідача їй відомо, що
вона написала розписку, оскільки
спочатку думала, що скло розбив її онук.
Свідок вважає, що скло побив інший
хлопчик, який завжди чинить шкоду та
обмовляє ОСОБА_4, однак пояснила, що під
час події і під час з'ясування обставин
події за участю працівників міліції та
пізніше за участю дільничного
інспектора присутньою не була.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 - дільничний інспектор пояснив,
що з приводу пошкодження майна
позивача він через декілька днів
опитував двох дітей, які сказали, що
скло побив онук відповідача. Крім того,
він заходив до бабусі ще двох дітей, яка
запитала у онуків і вони також сказали,
що це зробив онук відповідача. Тобто,
йому відомо зі слів всіх дітей, які
грали у дворі, що онук відповідача
розбив скло, після чого розплакався та
втік додому.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 - о/у кимінальної міліції у
справах дітей Житомирського МВ
пояснила, що відповідач по телефону
запитувала у неї поради з приводу того,
що її онук спочатку сказав, що це він
розбив скло, а потім сказав, що не він.
Однак, особисто у свідка на розгляді
будь-яких заяв з приводу події не було.

З власноруч написаної розписки (а.с.8)
вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язалась
оплатити ремонт заднього скла ОСОБА_2,
який є користувачем автомобіля “Suzuki
SX4” державний номерний знак НОМЕР_2, чим
фактично визнала вину у завданні шкоди
внаслідок протиправних дій онука та
взяла на себе зобов'язання їх
відшкодувати (а.с.8).

Таким чином, позовна вимога про
стягнення з відповідача, яка з 17.04.2013
року є опікуном малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача 2300
грн. у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої майну
позивача малолітнім ОСОБА_4, підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених ч.2
цієї статті.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема в
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи обставини заподіяння
позивачеві моральних страждань,
ступінь вини заподіювача шкоди,
виходячи із характеру, тривалості,
глибини душевних страждань та
негативних наслідків, яких позивач
зазнала внаслідок пошкодження
належного їй транспортного засобу та
які потягли порушення звичного
життєвого побуту протягом часу,
необхідного для відновлення майна,
зважаючи на необхідність докласти час
та зусилля на відновлення попереднього
стану, суд вважає визначити достатньою
компенсувати моральні страждання
позивача суму у 200 грн., яку стягує з
відповідача у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог. З
урахуванням вимог Закону України "Про
судовий збір" з відповідача підлягає
стягненню 458,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1178 ЦК України,
ст.ст.10, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
2300,00 грн. (дві тисячі триста гривень) у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди; 200,00 грн. (двісті гривень) у
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 458,80 грн. (чотириста п'ятдесят вісім
гривень 80 коп.) судового збору.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд
Житомирської області через
Корольовський районний суд м. Житомира
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя
Н. М.
Анциборенко