АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1935/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
ОСОБА_1 Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
ВАТ НАСК «Оранта»,

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08 листопада 2013 року, по
справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
в особі Дніпропетровської обласної
дирекції ВАТ НАСК «Оранта» до ОСОБА_2
про відшкодування збитку в порядку
регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ НАСК «Оранта» у червні 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування збитку в порядку
регресу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ВАТ НАСК «Оранта» посилається на те, що
14.08.2009 року на вул. Набережна Перемоги в
м. Дніпропетровську, з вини відповідача
ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ -
21011 державний номер НОМЕР_1, відбулася
ДТП в результаті якої пошкоджено
автомобіль БМВ державний номер НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_3 Автомобіль
ОСОБА_2 був застрахований в ВАТ НАСК
«Оранта».

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 16.09.2009 року
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєній
ДТП, страхове відшкодування визначено
у розмірі 20564, 93 грн., ця сума рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.03.2012
року була стягнута з відповідача.

Не погодившись з цією сумою,
постраждалий ОСОБА_3 звернувся до суду
за захистом своїх прав, і рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07.02.2011 року з ВАТ
НАСК «Оранта» на його користь стягнуто
ще 4525,70 грн. понесених ним збитків для
відновлення свого транспортного
засобу, ця сума була сплачена позивачем
платіжним дорученням від 19.05.2011 року.

Позивач просить стягнути цю суму з
винної особи ОСОБА_2 в порядку регресу.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08.11.2013 року ВАТ НАСК
«Оранта» відмовлено в задоволенні
позовних вимог з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності
/а.с. 28-30/.

З рішенням суду не погодилося ВАТ НАСК
«Оранта» та звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове, яким задовольнити їх позовні
вимоги в повному обсязі /а.с. 35-35/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню, відповідно до ст. 309
ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2009 року на вул.
Набережна Перемоги в м.
Дніпропетровську, з вини відповідача
ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ -
21011 державний номер НОМЕР_1, відбулася
ДТП, в результаті якої пошкоджено
автомобіль БМВ державний номер НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_3

19.05.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, строк дії полісу з
20.05.2009 року до 19.11.2009 року /а.с. 4/.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 16.09.2009 року
ОСОБА_2 було визнано винним у скоєній
ДТП за ст.ст. 124, 130 ч.1 КпАП України /а.с. 5/.

Страхове відшкодування було визначено
у розмірі 20564, 93 грн., ця сума за рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.03.2012
року була стягнута з відповідача.

З цією сумою не погодився постраждалий
ОСОБА_3, який звернувся до суду за
захистом своїх прав, і рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07.02.2011 року з ВАТ
НАСК «Оранта» на його користь стягнуто
ще 4525,70 грн. понесених ним збитків
відновлення свого транспортного
засобу /а.с. 6-7/.

Ця сума була сплачена позивачем
платіжним дорученням від 19.05.2011 року
/а.с. 8/.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку, а
згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовуються на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідної за завдані
збитки.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що так
як позивач ВАТ НАСК «Оранта» виплатив
потерпілому страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
розмірі 4527,7 грн. до нього переходить
право вимоги до особи, відповідальної
за завдані збитки.

Але також суд прийшов до висновку, що ці
позовні вимоги не підлягають
задоволенню через те, що ДТП сталася
19.05.2009 року, а позов ВАТ НАСК «Оранта»
заявлено 14.08.2013 року, тобто позов подано
за спливом строку позовної давності, а
позивачем не було заявлено клопотання
про поновлення цього строку.

Однак з таким висновком суду
погодитися неможна, так як ВАТ НАСК
«Оранта» звернулося до ОСОБА_2 з
позовом про відшкодування збитку в
порядку регресу.

Відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України за
регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду про стягнення з ВАТ НАСК
«Оранта» матеріальної шкоди в сумі 4525, 7
грн. постановлено 07.02.2011 року,
зобов'язання за цим рішенням було
виконано 19.05.2011 року, а до суду позивач
звернувся 14.08.2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку щодо
пропущення ВАТ НАСК «Оранта» строку
позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ВАТ НАСК «Оранта» підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
в особі Дніпропетровської обласної
дирекції ВАТ НАСК «Оранта» -
задовольнити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 08
листопада 2013 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
ВАТ НАСК «Оранта» в порядку регресу 4525
грн. 70 коп. та судові витрати в сумі 229
грн.40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :