22-ц/773/382/14 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І.Б. Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук
Л.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
кримінального правопорушення за
апеляційною скаргою представника
відповідачів ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
відповідачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
кримінального правопорушення. Вимоги
мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_4
незаконно заволодівши тарнспортним
засобом громадянина ОСОБА_7 скоїв наїзд
на належний йому на праві приватної
власності автомобіль "Рено Кенго", який
був припаркований в дворі житлового
будинку. По факту незаконного
заволодіння транспортним засобом,
ОСОБА_4 вироком Луцького
міськрайонного суду було визнано
винним та притягнуто до кримінальної
відповідальності та адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху. Позивач вважав, що
діями відповідача йому було заподіяно
матеріальної та моральної шкоди.
Просив стягнути з відповідачів на його
користь 16787,03 грн. матеріальної та 5000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 січня 2014 року
позов задоволено частково.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 16787,03
грн. (шістнадцять тисяч сімсот
вісімдесят сім тисяч гривень 03 коп.)
завданої майнової шкоди та 500,00 грн.
(п'ятсот гривень) моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь
ОСОБА_1 по 114,70 гривень судового збору. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
представник відповідачів ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу. Покликаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги частково
та стягнути солідарно з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 9242,90 грн.
майнової шкоди та 500,00 грн. моральної
шкоди.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_3 підтримав
апеляційну скаргу з підстав в ній
наведених, просив скаргу задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали та
просили залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції,
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду першої інстанції
скасувати, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2
належність транспортного засобу "Renault
Kangoo", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_1 (а.с. 7).

Вироком Луцького міськрайонного суду
від 25.10.2013 року (а.с. 8) ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,
оскільки неповнолітній ОСОБА_4 29
серпня 2013 року, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, незаконно
заволодів належним громадянину ОСОБА_7
автомобілем марки ВАЗ-21013, д. р. н.
НОМЕР_3, після чого допустив зіткнення з
припаркованим автомобілем "Renault Kangoo", д.
р. н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

По факту вказаного ДТП відносно ОСОБА_4
було складено протокол про
адміністративне правопорушення про
притягнення його до відповідальності
за ст. 124 КУпАП і постановою суду ОСОБА_4
було притягнено до адміністративної
відповідальності та накладено
стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, є доведеним факт заподіяння
ОСОБА_4 матеріальної шкоди позивачу
ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно висновку № 8197 судової
автотоварознавчої експертизи від
20.09.2013 року вартість відновлювального
ремонту автомобіля "Renault Kangoo", д. р. н.
НОМЕР_1 складає 16787,03 грн. (а.с. 9-13).

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що саме така сума
підлягає стягненню в користь позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції підставно не взяв до уваги
заперечення сторони відповідача щодо
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі вартості відновлювального
ремонту з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу складових КТЗ, що
становить 9242,90 грн. Як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у постанові №
6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", якщо для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність (наприклад,
автомобіля), були використані нові
вузли, деталі, комплектуючі частини
іншої модифікації, що випускаються
взамін знятих з виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації, а тому суд апеляційної
інстанції відкидає доводи апелянта в
цій частині.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Враховуючи конкретні обставини справи,
на підставі вищенаведених норм закону,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що пошкодженням
автомобіля, належного позивачу ОСОБА_1,
йому завдано моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди
в сумі 500 грн. суд виходив з вимог
розумності і справедливості, характеру
правопорушення, незначної глибини
фізичних та душевних страждань,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди.

Разом з тим, покладаючи обов'язок по
відшкодуванню матеріальної та
моральної шкоди на батьків
неповнолітнього заподіювача шкоди
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що в останнього відсутні доходи
та майно, достатнє для відшкодування
шкоди.

Однак, частиною першою статті 1179 ЦК
України встановлено, що неповнолітня
особа (у віці від чотирнадцяти до
вісімнадцяти років) відповідає за
завдану нею шкоду самостійно на
загальних підставах.

Отже, відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
як особа, яка досягла
сімнадцятирічного віку, має
самостійно відповідати за завдану ним
шкоду.

Обов'язок батьків відшкодувати завдану
неповнолітнім шкоду передбачається у
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди (ч. 2
ст. 1179 ЦК України).

Відповідальність батьків має
додатковий (субсидіарний) характер.
Субсидіарна відповідальність за
неповнолітнього віком від 14 до 18 років
покладається на обох батьків за
принципом рівної дольової
відповідальності незалежно від того,
проживають вони разом чи окремо.

Оскільки суд першої інстанції
постановив стягнути матеріальну та
моральну солідарно з відповідачів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є батьками
неповнолітнього ОСОБА_4, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідачів ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 січня 2014 року
в даній справі скасувати і ухвалити
нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 16787
(шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят
сім) гривень 03 копійки завданої
майнової шкоди та 500 (п'ятсот) гривень
моральної шкоди, а у разі відсутності у
нього майна, достатнього для
відшкодування шкоди, стягнути з ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 по 8393 (вісім
тисяч триста дев'яносто три) гривні 51
копійки завданої майнової шкоди та по
250 (двісті п'ятдесят) гривень моральної
шкоди з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок судового збору, а у разі
відсутності у нього майна, стягнути з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 по 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок
судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: