АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/298/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубіжанська Т.О. Доповідач -
Варенко О.П. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
26 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без реєстрації шлюбу та
визнання права власності на частину
майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
встановити факт, що вона та ОСОБА_6
проживали однією сім'єю як чоловік та
жінка без шлюбу з жовтня 2001 року по
жовтень 2012 року; визнати квартиру
АДРЕСА_1 її спільною сумісною власністю
разом з ОСОБА_6, припинити право
приватної власності в цілому за ОСОБА_6
на квартиру АДРЕСА_1; визнати право
приватної власності за ОСОБА_6 на 1/2
квартири АДРЕСА_1; визнати право
приватної власності за нею на 1/2
квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування
позову зазначила, що з 2001 року між нею
та ОСОБА_6 склалися фактичні шлюбні
відносини, вони фактично утворили одну
сім'ю жінки та чоловіка без реєстрації
шлюбу, спільно мешкали, вели спільний
бюджет, мали взаємний побут, мали
відносно один одного взаємні права та
обов'язки, тобто у відповідності до ч. 2
ст. 3 СК України, вона вважала, що з
ОСОБА_6 складають сім'ю. Разом з ОСОБА_6
вони мешкали з 2001 року за адресою:
АДРЕСА_3 (винаймали квартиру), а вже з 2004
року мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1,
купивши разом дану квартиру за
взаємною домовленістю на ім'я ОСОБА_6
Разом зробили у квартирі ремонт та
облаштували її. Разом з ОСОБА_6 вона
постійно їздила відпочивати. Вважає, що
з початком спільного життя у неї та
ОСОБА_6 виникли взаємні права та
обов'язки відносно один одного. Після
того, як ОСОБА_6 почав хворіти та не зміг
внаслідок цього працювати, вона
продовжувала працювати сама та
купувала йому ліки, сплачувала
перебування у лікарні. Після того, як
ОСОБА_6 помер, вона влаштувала похорони
та поминки. Ні вона, ні ОСОБА_6 у
вказаний вище період не знаходилися у
шлюбі з іншими особами. Тому, вважає, що
аналіз взаємовідносин між нею та
ОСОБА_6, які мали місце в період з жовтня
2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (дата
смерті ОСОБА_6.), дозволяє впевнено
стверджувати, що вона та ОСОБА_6
утворили за взаємною згодою сім'ю.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
26 липня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково. Встановлено факт
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без реєстрації шлюбу ОСОБА_3
та ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_6.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2 в рівних частках на користь
ОСОБА_3 судові витрати по справі у
розмірі по 301 грн. 20 коп. з кожної.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що спірна квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6, який
помер 22.10.2012 року, на підставі договору
купівлі-продажу від 01 липня 2004 року
(зареєстровано за № 1581), укладеного з
ОСОБА_8 (а.с. 7, 8, 9-11).

Також судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_3 познайомилася з ОСОБА_6 весною
2001 року та з літа 2001 року стали
проживати однією сім'єю без шлюбу, вели
спільне господарство, разом планували
сімейні витрати тощо. Спочатку разом
винаймали квартиру для проживання (з 2001
року по 2004 рік мешкали в АДРЕСА_3),
згодом разом прийняли рішення про
купівлю квартири, знайшли таку
квартиру разом, та купили її за адресою:
АДРЕСА_1 частково у кредит, оформили її
на ОСОБА_6 Потім разом зробили у
квартирі ремонт та облаштували її, що
підтверджується договором підряду на
будівельно-відділочні роботи № 2/9.10,
попередньою сметою № 1 (8.10.05), актом
прийомки-передачі виконаних робіт від
06.12.2005 року, де заказчиком зазначено
позивачку - ОСОБА_3 (а.с. 12-13, 14, 15). Також,
маються копії видаткових накладних №
11237, № 10345, № 3452, та товарний чек № 2379 (за
період з вересня по жовтень 2005 року), з
яких вбачається, що ОСОБА_3 особисто
купувала необхідні для ремонту
матеріали (шпалери, клей, профілі,
гіпсові панелі, ґрунтовку, шпаклівку,
саморізи, дюбеля, ламінат, плінтуси,
кронштейни та інш.). З огляду на дані
видаткові вбачається, що ОСОБА_3 в
загальній сумі було сплачено 20 838 грн. 48
коп. (а.с. 59-62). Таким чином, позивачка
приймала активну участь в облаштуванні
спірної квартири, де вони проживали
разом з ОСОБА_6 до дня його смерті, що
також підтверджується поясненнями
свідків, характеристикою (а.с. 47) та
актом обстеження житлових умов (а.с. 48).

Після того, як ОСОБА_6 помер, позивачка
приймала участь у його похоронах та
поминках, що підтверджується копією
рахунку № 322 на 60 чоловік від 23.10.2012
року, копією рахунку № 324 на 40 чоловік
від 28.10.2012 року (поминальні обіди) та
товарним чеком № 1976 (підготовка тіла до
погребіння) (а.с.16,17,18).

Крім того, обставини щодо сумісного
проживання підтверджуються наданими
суду копіями фотокарток (а.с. 89-108),
копіями авіа білетів (а.с.63-69) та
відмітками в їх закордонних паспортах
(а.с.70-78), з яких вбачається що на протязі
більше як 7-и років позивачка по справі
та померлий ОСОБА_6 проводили вільний
час разом з друзями, членами родини
ОСОБА_6, в тому числі з ОСОБА_5, разом
відпочивали за кордоном та в інших
місцях. З наданих суду фотокарток
вбачається, що у покійного ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 були досить теплі взаємні
відносини.

Також факт спільного проживання
позивачки з померлим ОСОБА_6 як жінки та
чоловіка однією сім'єю, не перебуваючи
в шлюбі між собою, саме в період часу,
зазначеного позивачем,
підтверджується поясненнями свідків:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17

Посилання відповідачів по справі на
той факт, що квартиру ОСОБА_6 купував за
власні кошти, а тому і оформив її на
себе суд першої інстанції обґрунтовано
вважав безпідставними та такими, що не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні. Дані посилання
спростовуються фактами, встановленими
у судовому засіданні, а саме: АДРЕСА_1
була придбана частково за кредитні
кошти, отримані ОСОБА_6 в ПАТ АКБ
«Аркада» у 2004 році, оскільки у 2003 році
позивачкою та померлим ОСОБА_6 був
придбаний у кредит автомобіль, який
було оформлено на ОСОБА_3 Про факт
наявності у померлого автомобіля також
у судовому засіданні було підтверджено
поясненнями свідків та визнано
сторонами по справі, але про той факт,
що даний автомобіль було оформлено на
позивачку, відповідачам та допитаним
свідкам зі сторони відповідачів відомо
не було.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін, свідків та дав їм належну
оцінку, керуючись ст.ст. 70, 74 СК України,
256, 259 ЦПК України, ухвалив рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін та свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим в суді
обставинам, судом неправильно
застосовано норми матеріального права;
про критичне ставлення суду до
пояснень свідків з боку відповідача не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Посилання в апеляційній скарзі на
неналежне оформлення договорів про
надання будівельних послуг також не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
обставини їх укладання взагалі не
розглядалися судом та не ставилися
питання про їх належність як доказів
відповідачами у суді першої інстанції
під час дослідження доказів та
ухваленні рішення. Крім того, свідок
ОСОБА_16, допитаний в суді першої
інстанції, пояснив, що в спірній
квартирі він допомагав робити ремонт, а
позивач купувала будівельні матеріали.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді