Справа № 1308/4211/12
Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/84/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:41
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і
Ванівського О.М.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю Солтищака А.Б. - представника
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області;

відповідачки ОСОБА_4 і її представника -
адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Жовківської
районної державної адміністрації
Львівської області та апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
23 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року Жовківська
районна державна адміністрація
Львівської області, як орган опіки та
піклування, звернулася до суду в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до ОСОБА_4, в
кінцевій редакції позовних вимог якого
просила суд визнати право на
проживання згаданого неповнолітнього
у житловому будинку АДРЕСА_1 (в
подальшому - „спірний будинок") та
визнати за неповнолітнім право
власності на 1/2 частину спірного
будинку, „як на обов'язкову частку у
спадщині в порядку спадкування за
законом".

Позовні вимоги мотивовані тим, що
неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як
дитина-сирота, перебуває на первинному
обліку в службі у справах дітей
Жовківської районної державної
адміністрації Львівської області. Мати
неповнолітнього, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла. Померлій на праві
власності належав будинок АДРЕСА_1,
однак вона даний будинок на підставі
договору дарування, посвідченого 14.12.2007
року нотаріусом Жовківської державної
нотаріальної контори, подарувала
відповідачці ОСОБА_4, внаслідок чого її
неповнолітній син (після його
повернення з Червоноградської
загальноосвітньої школи-інтернату для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування) залишився
без житла (а.с. 1-2, 29).

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково та визнано за
ОСОБА_6 право на проживання у спірному
будинку. В задоволенні інших позовних
вимог - відмовлено (а.с. 34).

Дане рішення оскаржили Жовківська
районна державна адміністрація
Львівської області та відповідачка
ОСОБА_4

Жовківська районна державна
адміністрація Львівської області
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні позовних вимог скасувати
і в цій частині ухвалити нове рішення,
яким визнати за ОСОБА_8 право власності
на 1/2 частину спірного будинку, як на
його обов'язкову частку у спадщині в
порядку спадкування за законом,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та на порушення норм
матеріального права.

Наводячи доводи, аналогічні до
наведених у позовній заяві, вважає, що
суд першої інстанції не дав їм належної
оцінки (а.с. 49).

Апелянт ОСОБА_4 просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити Жовківській районній
державній адміністрації Львівської
області у задоволенні її позовних
вимог у повному обсязі, покликаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Стверджує, що ОСОБА_8 ніколи в спірному
будинку не проживав і не був у ньому
зареєстрованим та постійно перебував
на державному утриманні в дитячому
будинку, а відтак вважає, що він „після
досягнення 18-річного віку житлом має
бути забезпечений державою" (а.с. 39-42).

Вважає, що суд, визнаючи за ОСОБА_6 право
на проживання у спірному будинку, не
врахував те, що вона є власником цього
будинку (який складається лише з однієї
кімнати і кухні) на підставі договору
дарування від 14.12.2007 року і в цьому
будинку вона проживає разом з шістьма
дітьми віком від 2 до 13 років (а.с. 39-42).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Жовківської районної
державної адміністрації Львівської
області та відповідачки ОСОБА_4 і її
представника на підтримання доводів
поданих ними апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, а також
оглянувши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи
Жовківського районного суду
Львівської області № 2-44/2011 року за
позовом Жовківської районної
державної адміністрації Львівської
області в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору
дарування спірного будинку недійсним
(в подальшому - „справа № 2-44/2011"),
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга Жовківської
районної державної адміністрації
Львівської області до задоволення не
підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_4
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців), а ст. 1218 ЦК
України - що до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Матеріалами справи № 2-44/2011 (а.с. 29)
стверджується, що 14.12.2007 року ОСОБА_7
(мати неповнолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1) подарувала належний їй на
праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1 (спірний будинок) ОСОБА_4.

Вище згаданий договір дарування
будинку від 14.12.2007 року судом недійсним
не визнавався, а відтак в силу норми, що
передбачена ст. 204 ЦК України, він є
чинним.

Відповідно, станом на день смерті
ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2 року; а.с. 5) спірний
будинок їй, як спадкодавцеві, не
належав, а відтак після її смерті права
на цей будинок не могли перейти до її
спадкоємців, в т.ч. - і до її
неповнолітнього сина ОСОБА_6, а тому
відсутні правові підстави для визнання
за останнім права власності на 1/2
частину цього будинку, „як на
обов'язкову частку у спадщині в порядку
спадкування за законом".

Часткове задоволення позовних вимог та
визнання за ОСОБА_6 права на проживання
у спірному будинку суд мотивував тим,
що згідно довідки виконавчого комітету
Лавриківської сільської ради від 16.02.1998
року № 332 ОСОБА_6 був зареєстрованим у
цьому будинку і не позбавлявся права на
проживання у ньому.

Проте такі висновки зроблені за
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, а відтак не
відповідають обставинам справи в
цілому, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної
справи та справи № 2-44/2011, ОСОБА_6
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року: при цьому
відомості про його батька записані за
вказівкою матері відповідно до ст. 55
КпШС Української РСР (а.с. 3).

Відповідно до виписки з історії
хвороби ОСОБА_7 (матері ОСОБА_6) їй
лікарем-психіатром було встановлено
діагноз: олігофренія ступеня глибокої
дебільності з соціальною
дезадаптацією; інвалід дитинства
другої групи (а.с. 9-10).

В матеріалах справи № 2-44/2011 (а.с. 87)
знаходиться заява ОСОБА_9, „не рідної
сестри ОСОБА_7" (як зазначено у цій
заяві), яка від імені ОСОБА_7, „яка є
розумово відсталою, інвалідом з
дитинства, живе сама, без чоловіка,
батьків не має" (як також зазначено у
заяві), відмовляється від народженої
нею ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини та заявляє,
що „претензій до всиновлювачів мати не
буде".

На підставі цієї заяви Жовківська
центральна районна лікарня 18.08.1995 року
звернулася з клопотанням до
Жовківської райдержадміністрації про
скерування новонародженого в будинок
дитини, що і було зроблено відповідним
розпорядженням Жовківської
райдержадміністрації від 30.08.1995 року №
569 і новонародженого було направлено
„на постійне місце проживання" в
Будинок дитини № 1 м. Львова (а.с. 11
справи № 2-44/2011).

Як вбачається з вище наведеного, а
також з інших матеріалів даної справи
та справи № 2-44/2011, новонароджений
ОСОБА_6 прямо з пологового будинку був
направлений в Будинок дитини № 1 м.
Львова, а в подальшому - до
Червоноградської загальноосвітньої
школи-інтернату для дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, і в спірному будинку ніколи
не проживав та власності у ньому не мав
і не набув.

Принагідно слід зауважити, що на даний
час у спірному будинку, загальною
площею 51,1 кв.м., а житловою - 26,7 кв.м. (1
житлова кімната), проживає і є
зареєстрованими 8 (вісім) осіб, а саме:
відповідачка ОСОБА_4, її чоловік та
шестеро їхніх неповнолітніх дітей (а.с.
44-48).

За наведених обставин у суду були
відсутні правові підстави для визнання
за ОСОБА_6 права на проживання у
спірному будинку.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 1-4,
314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Жовківської
районної державної адміністрації
Львівської області - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 23 квітня 2013 року
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити Жовківській районній
державній адміністрації Львівської
області у задоволенні її позовних
вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: