Єдиний унікальний номер 205/2483/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення та
визначення порядку користування
квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення та визначення
порядку користування квартирою.

В обґрунтування своїх вимог
зазначивши, що він є власником
квартири, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі -
продажу від 19.05.1995 року посвідченим
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
занесеного в реєстр за №4633 та
зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 29
червня 1995 р.

Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
07 травня 2009 року, за відповідачем було
визнано право власності на ? частини
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Однак, в червні 2011 р. в односторонньому
порядку, без попередження ОСОБА_2
змінила замки у вхідних дверях в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та чинить
перешкоди його знаходженню та
проживанню в квартирі, користуватися
та розпоряджатися своєю власністю на
праві спільної сумісної власності.

Також, позивач вказав, що квартира яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
складається з трьох кімнат загальною
площею 59,0 кв.м. , в свою чергу 1 кімната
№6 на плані технічного паспорта 12,9
кв.м., 2 кімната №7 на плані технічного
паспорта 16,5 кв.м., 3 кімната №8 на плані
технічного паспорта площею 13,4 кв.м.,
кухня №4 площею 7,4 кв.м., коридор №1
площею 5,2 кв. м., туалет №3 площею 1,1 кв.м.,
ванної кімнати №2 площею 2,0 кв.м., крім
того квартира обладнана балконом 1,8
кв.м, лоджією площею 2,3 кв.м., вбудованим
кафом №5 площею 0,5 кв.м.

У зв'язку з тим , що він змушений на
даний час знімати квартиру та
оплачувати 1000 грн. в місяць, просить суд
вселити його в квартиру яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
витребувати з відповідачки
відшкодування понесених ним витрат по
оплаті комунальних платежів у розмірі
1300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000
грн та судові витрати в розмірі 573,00 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_1, в
порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши
та доповнивши свої позовні вимоги
просив зобов'язати ОСОБА_2 видати ключі
від квартири яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2
змінювати замки у вхідних дверях в
зазначену квартиру без взаємної згоди,
визначити порядок користування
квартирою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача не
чинити перешкоди в користуванні
квартирою з урахуванням частин
квартири яка належить на праві
спільної сумісної власності, позовні
вимоги в частині відшкодування
відповідачкою понесених витрат по
оплаті комунальних платежів у розмірі
1300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000
грн. просив залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 14 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
відшкодування відповідачкою понесених
витрат по оплаті комунальних платежів
у розмірі 1300 грн. та моральної шкоди у
розмірі 5000 грн залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
уточнені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав, проти їх задоволення
заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі - продажу від 19.05.1995
року набув право власності на квартиру
АДРЕСА_1 /а.с.12-14/

Вказаний договір купівлі-продажу був
посвідчений 19 травня 1995 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 4633 та
зареєстрованого в КП «ДМБТІ» від 29
червня 1995 р.

Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
07 травня 2009 року, було визнано за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1./а.с.18/

Крім того вказаним рішенням було
припинено право власності ОСОБА_1 на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано три
особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 /а.с.27/.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, водночас власник має
право вчиняти щодо свого майна, будь
які дії які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечується рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку встановлених
законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності.

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідачка ОСОБА_2 в
червні 2011 р., без попередження та
погодження з ОСОБА_1, змінила замки у
вхідних дверях в квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 у зв*язку з чим позивач
позбавлений можливості проживати та
користуватися спірною квартирою.
Зазначені обставини знайшли свої
підтвердження в поясненнях позивача, в
письмових зверненнях до Ленінського РВ
УМВС України в Дніпропетровській
області та матеріалах перевірки
Ленінського РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області. Також дана
обставина підтверджується розпискою
від імені ОСОБА_2 від 07.09.13 року та від
імені ОСОБА_6 від 07.09.13 року /а.с.74-75/.

Так відповідно до розписки від 07.03.2013 р.
ОСОБА_2 зобов'язалась віддати ОСОБА_1
ключі від вхідної двері квартири
АДРЕСА_1, за умови що позивач поверне
їй борг у сумі 2 390 грн., а також сплатить
комунальні послуги /а.с.75/.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
в частині усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення є
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, оскільки
позивач зареєстрований в спірній
квартирі та є співвласником
зазначеної квартири.

Права власника житлового будинку,
квартири також визначені в ст.383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника в тому
числі використовувати житло для
власного проживання, розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 155 ЖК України, власник
квартири чи її частки не може бути
позбавлений права користування
власністю.

Оскільки сторонам по справі належить
спірна квартира на праві спільної
часткової власності то кожна із сторін
на підставі вимог ст. 317 ЦК України має
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Місце
проживання власника та
місцезнаходження майна на зміст права
власності не впливають, а право
власника майна вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування і розпорядження своїм
майном передбачено ст. 391 ЦК України.

На підставі викладеного, суд вважає
доведеним порушення права позивача у
здійсненні права користування та
розпорядження належною йому на праві
власності ? частиною спірної квартири.
Порушене право позивача підлягає
захисту шляхом його вселення у спірну
квартиру .

Стосовно позовної вимоги про
встановлення порядку користування
квартирою, то в цій частині позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до позову, ОСОБА_1 просить
встановити наступний порядок
користування квартирою: виділити йому
в користування кімнату №8, згідно
технічного плану жилою площею 13,4 кв.м.,
а ОСОБА_2 кімнату №6 житловою площею 12,9
кв.м., залишити в спільному
користуванні кімнату №7 площею 16,5 кв.м.,
кухню №4 площею 7,4 кв.м., туалет №3
площею 1,1 кв.м., ванну кімнату 2,0 кв.м.,
коридор №1 площею 5,2 кв.м., вбудований
шкаф №5 площею 0,5 кв.м., балкон площею 1,8
кв.м.

У силу положень ст. ст. 319, 358 ЦК України
всім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення їх прав, в тому числі
щодо захисту свого права спільної
часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом.

Судом встановлено, що між сторонами, як
співвласниками квартири, не досягнуто
згоди і домовленостей про порядок
володіння та користування належним їм
житлом, оскільки між ними склалися
неприязні стосунки.

Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма
жилої площі в Україні встановлюється
13,65 квадратного метра на одну особу, а
житлова кімната, яку позивач бажає
виділити відповідачу у користування
має житлову площу 12,9 кв.м.

З огляду на вказані положення ст. 319 ЦК
України, гл. 26 ЦК України, встановити
порядок користування квартирою, про
який просить позивач, неможливо,
оскільки при цьому не будуть
забезпечені права іншого співвласника
- відповідача ОСОБА_2 та доньки, ОСОБА_5,
яка також зареєстрована в даній
квартирі та має право користуватися
нею, що підтверджується довідкою
виданою головою Житлового -
будівельного кооперативу №186 від
21.08.2013 р./а.с.42/.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
заборони ОСОБА_2 не меняти замки
вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_1
задоволенню не підлягають оскільки
викладені на припущеннях та є
передчасними.

На підставі викладеного, суд вважає
доведеним порушення права позивача у
здійсненні права користування та
розпорядження належною йому на праві
власності ? частиною спірної квартири.
Порушене право позивача підлягає
захисту шляхом його вселення у спірну
квартиру та зобов'язання ОСОБА_2 не
чинити перешкоди в користуванні
квартирою № 105 в будинку №12 по вул.
Коробова,12 у м.Дніпропетровську.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.317,319,321,358,355,383,391 ЦК України, ст.150,155 ЖК
України , ст.ст. 10,11,60,61,74,131,209,213,215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення та визначення
порядку користування
квартирою-задовольнити частково.

Зобов*язати ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1
не чинити ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2 перешкоди
в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов*язати ОСОБА_2 передати
ОСОБА_1 ключи від квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в іншій
частині-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 229 грн.
40 коп.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко