АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1965/2014 Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р.
Категорія 45 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 08 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі: З участю прокурораОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 Маряни Марянівни на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 травня 2014 року в справі за позовом прокурора Бериславського району Херсонської області в інтересах держави до Бериславської міської ради, ОСОБА_6 Маряни Марянівни, треті особи: відділ Держземагенства у Бериславському районі, Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області, приватне підприємство «Геосвіт і К» про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року прокурор Бериславського району Херсонської області, діючи в інтересах держави, звернувся до суду з позовом до Бериславської міської ради, ОСОБА_6 Маряни Марянівни про визнання незаконними та скасування рішення сесії Бериславської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позову, предмет та підстави якого були уточнені заявою від 27 вересня 2013 року, прокурор зазначав, що рішенням сесії Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року було затверджено розроблену відповідно до рішення 24 сесії 5 скликання цієї ж ради №276 від 25 січня 2008 року технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул. 1 Травня, 196 площею 0,0285 га. Наведена земельна ділянка надана у власність ОСОБА_6 із видачею на її імя державного акта.

Посилаючись на те, що рішення прийнято Бериславською міською радою з порушенням діючого в Україні земельного законодавства, зокрема, у власність ОСОБА_6 передана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що розташована на землях житлової забудови, прокурор просив суд поновити строк для звернення до суду, визнати незаконним рішення сесії Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року в частині пунктів 64, 64.1, 64.2, якими затверджено ОСОБА_6 розроблену відповідно до рішення 24 сесії 5 скликання Бериславської міської ради №276 від 25.01.2008 року технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул. 1 Травня, 196 площею 0,0285 га; надано ОСОБА_6 у власність зазначену земельну ділянку і зобовязано отримати державний акт на право власності на неї; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №644943 від 26.10.2009 року, виданий на імя ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію, а земельну ділянку повернути у власність територіальної громади міста Берислав.

Рішенням суду від 06 травня 2014 року позов задоволено. Суд вирішив питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 Маряна Марянівна просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених прокурором вимог, зазначаючи, що висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають обставинам справи та суперечать положенням земельного законодавства, зокрема, щодо необхідності погодження технічної документації з відділом Держкомзему. Крім того, вказує на те, що прокурором належним чином не обґрунтовано звернення до суду в інтересах держави та не зазначено закон, який забороняє надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Бериславського району Херсонської області доводи скарги не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2009 року на імя ОСОБА_6 видано державний акт, який підтверджує її право власності на земельну ділянку площею 0,0285 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. 1 Травня, 196 в м. Берислав.

Державний акт видано на підставі рішення сесії Бериславської міської ради від 14 квітня 2009 року №431, яким затверджена розроблена відповідно до рішення 24 сесії 5 скликання Бериславської міської ради №276 від 25.01.2008 року технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта і надана у власність ОСОБА_6 земельна ділянка по вул. 1 Травня, 196 площею 0,0285 га для ведення особистого селянського господарства /а.с. 8,10/.

Відповідно до вимог ст. 22 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства передаються у власність громадян (надаються у користування) із земель сільськогосподарського призначення.

Земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування, належать до земель житлової та громадської забудови та їх використання здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (ст.ст. 38,39 ЗК України в редакції за станом на квітень 2009 року).

Згідно зі ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, а зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка розташована в межах міста Берислав і використовується для розміщення житлової забудови, так як фактично входить до складу земельної ділянки, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться по вул. І Травня, 196, в м. Берислав.

ОСОБА_6 в установленому законом порядку селянське господарство не створила і на облік його не поставила та, як пояснила в суді апеляційної інстанції, наміру створити особисте селянське господарство не мала і не має, а земельна ділянка їй необхідна для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі зведених саме на земельній ділянці площею 0,0285 га.

Враховуючи наведене та те, що спірна земельна ділянка належить до категорії земель житлової забудови, рішення про зміну її цільового призначення Бериславською міською радою не приймалася в установленому законом порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що рішення Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року в оспореній прокурором частині є незаконним та недійсним відповідно до положень ст. 21 ЗК України, якою передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах, і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження відповідачки про те, що суд необґрунтовано погодився з доводами прокурора щодо необхідності погодження технічної документації із землеустрою з відділом Держкомзему у Бериславському районі, колегія суддів вважає таким, що не може бути підставою для скасування ухваленого в справі рішення, оскільки спірна земельна ділянка за своїм правовим режимом (земля житлової та громадської забудови) за діючим в Україні законодавством не може використовуватись для ведення особистого селянського господарства без вирішення питання про зміну її цільового призначення.

До того ж той факт, що передача землі ОСОБА_6 відбувалася не за проектом відведення, який відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, підлягає погодженню, в тому числі, з органом по земельних ресурсах, а за проектом приватизації земель, раніше наданих у користування, свідчить лише про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, а не до земель сільськогосподарського призначення /а.с. 53,64,156/.

Необґрунтованим колегія суддів вважає також посилання ОСОБА_6 на відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду із наведеним вище позовом та відсутність інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

В даній справі інтерес держави полягає у здійсненні контролю за використанням та охороною земель, в тому числі щодо додержання органами державної влади і органами місцевого самоврядування земельного законодавства України.

Враховуючи, що Державна інспекція сільського господарства України, яка відповідно до ст.ст. 5,6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якого належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства, та її органи не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, прокурор набув статусу позивача і правомірно звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави.

Та обставина, що у місті Бериславі наявні 65 власників земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не має правового значення для вирішення заявленого прокурором позову, оскільки не стосується його підстав та предмета.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 Маряни Марянівни відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Л.В. Пузанова