Дата документу 11.02.2014
Провадження № 2/334/587/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

11 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого-
судді - Нікітенко Н.П., при секретарі -
Сагайдак Г.В. , розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Запорізької
міської ради, треті особи без
самостійних позовних вимог
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом,

В с т а н
о в и в :

Позивачка звернулась до суду із
позовом в якому зазначила,
щоІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мама -
ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається із житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованими на земельній ділянці
площею 1267 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельної ділянки площею 0,1000 га за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить матері
на підставі Державного Акта на право
власності на земельну ділянку,
виданого згідно рішення третьої сесії
п'ятого скликання Запорізької міської
ради від 28.07.2006 року № 32/136 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

Згідно із заповітом, складеним ОСОБА_2 26
березня 1983 року, посвідченого
нотаріусом Другої Запорізької
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1673,
все своє майно, де б воно не було та з
чого б воно не складалось мати заповіла
їй, ОСОБА_1.

Оскільки 08 серпня 1986 року між нею та
ОСОБА_5 був укладений шлюб,
зареєстрований Ленінським відділом
ЗАГС м. Запоріжжя, їй було присвоєне
прізвище ОСОБА_1. Дана обставина
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу.

Інші спадкоємці як за законом, так і за
заповітом відсутні.

Після відкриття спадщини вона
прийняла спадщину , оскільки мешкала
разом зі спадкодавцем за адресою:
АДРЕСА_1.

19 березня 2013 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 їй видане Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, згідно
якого після смерті ОСОБА_2 вона є
спадкоємцем за заповітом земельної
ділянки, що розташована АДРЕСА_1 ,
площею 0,1000 га, що належала спадкодавцю
на підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 717757, виданого на підставі рішення
третьої сесії п'ятого скликання
Запорізької міської ради від 28.07.2006
року № 32/136, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № -1-726100239.

Підставою для її звернення до суду з
позовом стала та обставина, що житловий
будинок АДРЕСА_1 не внесений у реєстр
прав власності на нерухоме майно як
об'єкт права приватної власності. Дана
обставина унеможливлює отримання нею у
нотаріуса свідоцтва про право
власності на спадщину.

Разом з тим, право власності ОСОБА_2 на
житловий будинок АДРЕСА_1
підтверджується доказами, а саме:

заповітом, посвідченим 10 січня 1953 року
ОСОБА_7, нотаріусом Другої Запорізької
державної нотаріальної контори, згідно
якого ОСОБА_8 заповіла будинок АДРЕСА_2,
(російською мовою) «ОСОБА_2»;

свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, виданим 04 січня 1957 року
ОСОБА_7, нотаріусом Другої Запорізької
державної нотаріальної контори, згідно
якого спадкоємцем будинку АДРЕСА_2,
який належав спадкодавцю - ОСОБА_8 є
ОСОБА_2;

технічним паспортом, складеним
спеціалістами ОП ЗМБТІ із змінами
станом на 04.04.1995 року де власником
будинку зазначена ОСОБА_2.

матеріалами
інвентарізаційно-реєстраційної справи
ТОВ «ЗМБТІ», які містять:

ухвалу народного суду 1-ї ділянки
В-Хортицького району Запорізької
області від 28.11.1952 року, якою «визнано
факт володіння домобудівлею АДРЕСА_2 на
право особистої власності за ОСОБА_9, бо
документи втрачені в воєнний час»;

свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя,
видане 2-ю міською Державною
нотаріальною конторою 27.12.1952 року за р.
№ 14311, згідно з яким ОСОБА_8 належить 1/2
частина домоволодіння, що знаходиться
в АДРЕСА_2

свідоцтво про право на спадщину, видане
2-ю міською Державною нотаріальною
конторою 27.12.1952 року за р. № 14313, за яким
право власності на 1/2 частину
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_2, переходить від ОСОБА_10 до
ОСОБА_8;

заповіт ОСОБА_8, посвідчений 2-ю міською
Державною нотаріальною конторою 10.01.1953
року за р. № 187 і свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 2-ю
міською Державною нотаріальною
конторою 04.01.1957 року за р. № 1-123, за яким
спадкоємицею майна, зазначеного в
заповіті, є ОСОБА_2, що мешкає в АДРЕСА_2

Зазначені вище дані містяться у
довідці № 14513 від 09.08.2012 року ТОВ
«ЗМБТІ»

Рішенням від 01.08.2012 року реєстратора
ТОВ «ЗМБТІ», їй було відмовлено у
задоволенні заяви про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, розташованого за адресою
АДРЕСА_1.

Постановою від 14.11.2013 року ОСОБА_6,
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу, їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на
житловий будинок АДРЕСА_1 у зв'язку з
тим, що за наданими
правовстановлюючими документами право
власності на зазначений житловий
будинок на ім'я спадкодавця не
зареєстровано.

Таким чином, на думку позивачки, єдиним
способом захисту її цивільних прав та
інтересів є судовий.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи сповіщений у
встановлений законом спосіб.

Треті особи в судове засідання також не
з'явились , про час та місце слухання
справи сповіщені у встановлений
законом спосіб.

Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання; кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, в тому рахунку,
визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини…

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Відомості про зміну поштової адреси -
АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 також містяться в
матеріалах інвентарної справи ТОВ
«ЗМБТІ».

Спірний житловий будинок не є
самовільно збудованою спорудою чи
такою, що є об'єктом незавершеного
будівництва.

Згідно роз'яснень , викладених в листі
Вищого Спеціалізованого Суду України
«Про судову практику розгляду судових
справ про спадкування ( аркуш 20) судами
може визнаватись право власності в
порядку спадкування на спірні будинки,
збудовані до 05 серпня 1992 року (до
прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992
року № 449, якою встановлено порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів) за наявності
відповідних доказів.

Відповідно до листа Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (Держархбудінспекція України)
від 04.10.2013 року № 40-19-5082 «закінчені
будівництвом до 05.08.1992 року
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі і
споруди, прибудовані до них не
підлягають прийняттю в експлуатацію.
Документом, який засвідчує
відповідність таких об'єктів вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Такий технічний паспорт був складений
за життя спадкодавця - ОСОБА_2.

Про правомірність позовних вимог
свідчать також висновки Верховного
Суду України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 355-5 ЦПК
України за перше півріччя 2012 року
(Вісник Верховного Суду України, № 12
(148) 2012), де зазначено (стор.4) « 4. За
змістом статей 2, 3 Закону України від 01
липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» внесення до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень даних про
право власності особи на об'єкт
нерухомого майна, збудований до
набрання чинності зазначеним Законом,
не породжує в особи права власності, а
засвідчує офіційне визнання і
підтвердження державою факту
наявності в особи цього права. Право
власності на збудований до набрання
чинності цим Законом об'єкт нерухомого
майна виникає в порядку, який існував
на час його будівництва (постанова
Верховного Суду України від 13 червня 2012
року у справі № 6-54цс12) (копія Постанови
та витяг з публікації додаються до
позовної заяви).

Відповідно до ст. 100 ЦК УРСР (в редакції
1963 року, яка діяла на час спірних
правовідносин), в особистій власності
громадян можуть бути предмети вжитку,
особистого споживання, комфорту і
підсобного домашнього господарства,
жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ст. 101 ЦК УРСР - в
особистій власності громадянина може
бути один жилий будинок (або частина
його). Залежність виникнення права
власності на жилі будинки від
державної реєстрації права власності
на них чинним на той час законодавством
передбачена не була.

За таких обставин суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3,10,11,15,16,30, 60, 79,84,88, 209, 214-215, 218 ЦПК
України , ст..ст. 15, 16, 392, 1223, 1225 ЦК
України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІНН
НОМЕР_1, зареєстрована АДРЕСА_1) право на
спадщину за заповітом - житловий
будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його
копії.

Суддя:
Нікітенко Н. П.