Справа № 2-5711
Провадження № 2/712/8/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року Соснівський
районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого
судді - Токової С.Є.

при
секретарі - Євтушенко О.В., Ткач
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Житлово-будівельний
кооператив № 66, третя Черкаська
державна нотаріальна контора про
визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, орган опіки та
піклування Соснівського району м.
Черкаси звернулись до суду із
позовом в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання права власності
на 12 частину квартиру, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що 03 лютого 1989
року на засіданні уповноважених
членів ЖБК було вирішено задовольнити
заяву ОСОБА_5 про покращення житлових
умов за рахунок виділення їй
квартири АДРЕСА_1 їй та її чоловіку
ОСОБА_4 з передачею паю на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 її
дочці ОСОБА_2 та зятю ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_2, ОСОБА_1
народився син ОСОБА_3, який з моменту
народження проживав у вищевказаній
квартирі разом з батьками, які були
за рішенням суду позбавлені
батьківських прав. ЖБК № 66 надало
довідку від 16.04.97 р. в якій вказало
про сплату паю ОСОБА_5 і на підставі
даної довідки Черкаське БТІ
зареєструвало право власності і за
останньою, в той час як їй разом із
ОСОБА_4 була надана квартира АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. В
подальшому, рішенням Соснівського
райсуду м. Черкаси від 26.01.2000 року
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_2, видане на ім'я
ОСОБА_5 визнано недійсним та визнано
право неповнолітнього ОСОБА_3 на
проживання у даній квартирі. Проте,
10.11.1999 року третьою Черкаською
державною нотаріальною конторою на
підставі тієї ж довідки ЖБК про сплату
паю ОСОБА_5 та реєстраційного
посвідчення БТІ, які на той час
оспорювались у суді, було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ОСОБА_2 та ОСОБА_4, просили
суд визнати дане свідоцтво
недійсним та визнати право власності
на квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В подальшому позивач змінив
позовні вимоги і крім визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину просив визнати право
власності на 12 частину квартири.

Також на час винесення рішення
ОСОБА_3 досягнув повноліття, а тому
орган опіки та піклування не
звертався із клопотання про розгляд
позовних вимог в інтересах
неповнолітнього.

Ухвалою суду до участі в
розгляді справи залучено ЖБК -66.

Також ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
відповідач ОСОБА_4 після його смерті
спадкоємці із заявами про прийняття
спадщини, а саме спірної квартири до
нотаріальної контори не звертались у
зв'язку з чим правонаступники
відсутні і заміна відповідача судом не
проводилась.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7
позовні вимоги підтримала повністю
просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проти позову
заперечували з посиланням на пропуск
строку позовної давності та те, що
ОСОБА_2 отримала спірну квартиру в
порядку спадкування, а тому вона не
може бути об'єктом спільного майна
подружжя.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 141 ЖК України,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, особі, прийнятій в
члени житлово-будівельного
кооперативу, за рішенням загальних
зборів членів кооперативу надається
окрема квартира яка складається із
однієї чи декількох кімнат у
відповідності з кількістю членів сім'ї,
сумою пайового внеску та допустимим
розміром житлової площі, передбаченим
статутом житлово-будівельного
кооперативу. Член житлово-будівельного
кооперативу, який потребує
покращення житлових умов має
переважне право на отримання
квартири, яка звільнилась в будинку
цього кооперативу.

03.02.1989 року зборами
уповноважених членів ЖБК-66 було
розглянуто заяву ОСОБА_5 про
покращення житлових умов як члена
кооперативу та вирішено задоволити
заяву за рахунок виділення їй та
чоловіку квартири АДРЕСА_1 її дочці
ОСОБА_2 та зятю ОСОБА_1 (протокол від
03.02.1989 р. № 46). Передача паю саме
подружжю ОСОБА_1 підтверджується і
довідкою № 49 від 16.04.2007 року ЖБК-66,
яка міститься в матеріалах справи.

Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 26 січня 2000 року
задоволено позов виконавчого
комітету Соснівської районної ради м.
Черкаси в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_2
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Під час розгляду вказаної
цивільної справи судом було
встановлено, що власниками спірної
квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх
неповнолітній син ОСОБА_3, а ОСОБА_5,
ОСОБА_11 являються власниками
квартири АДРЕСА_1. Вказане рішення
суду набрало законної сили.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням в іншій цивільній справі
не підлягають додатковому
доказуванню при розгляді іншої
справи.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_12 пояснила суду,
що вона працює бухгалтером ЖБК-66 ще з
часу створення кооперативу. Сім'ю
ОСОБА_3 знає теж давно. Їй відомо, що
кооперативом приймалось рішення про
покращення житлових умов ОСОБА_5, а
саме те, що останній було виділено
АДРЕСА_1, а її дочці ОСОБА_2 та зятю
ОСОБА_1 надано квартиру АДРЕСА_2.
ОСОБА_1 зареєстрований у спірній
квартирі з січня 1989 року. Форма № 16 з
якої б було можливо встановити
реєстрацію інших мешканців у квартирі
в ЖБК-66 відсутня, так як згідно
розписки від 12.11.2008 року її забрав на
руки ОСОБА_8

Згідно зі ст. 15 Закону України
«Про власність» (чинною на час
прийняття рішення про передачу
квартир членам кооперативу) член
житлово-будівельного кооперативу який
повністю вніс пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування,
набуває права власності на цю
квартиру.

Відповідно до довідки ЖБК від
05.04.1999 року, пояснень бухгалтера
кооперативу ОСОБА_12, допитаної в
якості свідка, сплату пайового
внеску по квартирі здійснювала
ОСОБА_2, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_1

Таким чином суд приходить до
висновку, що спірна квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя та підлягає
розподілу відповідно до вимог ст. 28
КпШС України (чинною на час
виникнення спірних правовідносин).

На час прийняття рішення судом
дана квартира не зареєстрована на
праві приватної власності, оскільки
свідоцтво видане БТІ на ім'я ОСОБА_2
та ОСОБА_4 скасоване в судовому
порядку.

Також суд вважає за можливе
поновити позивачу строк позовної
давності (ст. 80 ЦК України в редакції
1963 р.), оскільки як встановлено в
судовому засіданні про порушення
свого права позивач дізнався лише у
2007 році коли мав намір переоформити
свою частку у квартирі на ім'я свого
сина.

Більше того, як встановлено в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
тривалий час в квартирі не проживає,
оплату за неї не здійснює, в той час
як позивач ОСОБА_1 постійно проживає
разом із сином у спірному житлі,
сторони після розлучення перебувають
в неприязне них відносинах, а тому
позивач не знав та не міг знати про
порушення свого права.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 62, 215-218
ЦПК України, суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину, видане третьою
Черкаською державною нотаріальною
конторою 10.11.1999 року після смерті
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом десяти днів
з моменту його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: