АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
[1]

28 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва
Мазурик О.Ф., розглянувши матеріали
апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
10 січня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного
суду м. Києва від 10 січня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною
та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною
ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду
з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
07 лютого 2014 року апеляційну скаргу
залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків протягом трьох днів
з дня отримання копії ухвали.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху,
суд виходив з того, що звертаючись до
суду з апеляційною скаргою позивачка
не зазначила в апеляційній скарзі ім'я
(найменування) всіх осіб, які беруть
участь у справі, їх місце проживання
або місцезнаходження та не додала до
скарги її копії, відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Крім цього, не додала до апеляційної
скарги документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Прецедентна практика
Європейського суду з прав людини
виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах «Осман проти
Сполученого королівства» від 28.10.1998
року та «Круз проти Польщі» від 19
червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що
право на суд не є абсолютним. Воно може
бути піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога
надати апеляційну скаргу, яка
оформлена відповідно до ст. 295 ЦПК
України та вимога сплати судового
збору за подання апеляційної скарги на
ухвалу суду не є порушенням права на
справедливий судовий захист і не може
вважатися обмеженням права доступу до
суду.

Як вбачається зі зворотного поштового
повідомлення (а.с. 25), копію ухвали
ОСОБА_1 отримала 20.02.2014, однак вказані в
ухвалі апеляційного суду від 07.02.2014
недоліки в зазначений строк не усунула.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог встановлених
статтею 295 цього Кодексу, а також у разі
несплати суми судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу, яка передбачає
повернення позовної заяви (апеляційної
скарги).

Враховуючи, що недоліки зазначені в
ухвалі Апеляційного суду від 07 лютого
2014 року позивачем не усунуто, ухвала
суду в частині визначення розміру
судових витрат в касаційному порядку
не оскаржена, апеляційну скаргу слід
вважати неподаною та повернути особі,
яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги
суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5
ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи
викладенетакеруючись ст. ст. 121, 297 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
10 січня 2014 року вважати неподаною та
повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала
апеляційну скаргу, що повернення
апеляційної скарги не перешкоджає
повторному зверненню із скаргою до
суду, якщо перестануть існувати
обставини, що стали підставою для її
повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її
постановлення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подання скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 75727137/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3666/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Фаркош Ю.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.