Справа № 522/1634/13
Номер провадження 2/522/2109/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.,

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання зробити
перерахунок кредитної заборгованості,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ПАТ «Омега Банк», ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якій з урахуванням
уточнень просить зобов'язати ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
провести перерахунок щомісячних
платежів, передбачених кредитним
договором шляхом встановлення
фіксованої оплати у національній
грошовій одиниці України - гривні.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 15 жовтня 2007 року
між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого було ПАТ
«Сведбанк», а у подальшому - ПАТ «Омега
Банк» було укладено кредитний договір
№ 1501/1007/88-197, відповідно до умов якого
банк надав позивачеві грошові кошти у
вигляді кредиту у розмірі 105000 доларів
США на строк з 15 жовтня 2007 року по 13
жовтня 2017 року зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 11,9 %
річних. Проте, наприкінці 2009 року у
нього виникла складна ситуація з
фінансовим становищем, оскільки він
втратив роботу, а у країні і в світі
почалась фінансова криза. У зв'язку із
цим позивач звертався до банку із
заявами про реструктуризацію
заборгованості, проте його заяви
розглянуті не були, у зв'язку із чим
позивач звернувся до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідачів - ПАТ «Омега
Банк» та товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, просив відмовити у
задоволенні позову.

Інші відповідачі у судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
судового засідання сповіщені належним
чином, про поважні причини неявки у
судове засідання суд не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
постановити із відмовою у задоволенні
позову. Судом встановлені наступні
фактичні обставини на підставі наявних
у матеріалах справи доказів.

15 жовтня 2007 року між позивачем та АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого було ПАТ «Сведбанк», а у
подальшому - ПАТ «Омега Банк» було
укладено кредитний договір № 1501/1007/88-197,
відповідно до умов якого банк надав
позивачеві грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 105000 доларів США на
строк з 15 жовтня 2007 року по 13 жовтня 2017
року зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 11,9 %
річних.

На забезпечення виконання зобов'язань
позивача за кредитним договором між
АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 1501/1007/88-197-Р-2
від 15 жовтня 2007 року.

Крім того, на забезпечення виконання
зобов'язань позивача за кредитним
договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки № 1501/1007/88-197-Z-2
від 15 жовтня 2007 року, предметом іпотеки
з яким є квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 73,4 кв.м.

Згідно довідки УПФУ у Приморському
районі м. Одеси № 9692/12 від 15 липня 2010
року середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_2 у січні-червні 2010 року складала
1645,14 гривень.

Згідно розрахунку ГУПФУ у Одеській
області від 20 липня 2010 року позивач
отримував станом на цю дату пенсію у
загальному розмірі 2223,08 гривень.

Право вимоги ПАТ «Сведбанк» за
кредитним договором № 1501/1007/88-197 від 15
жовтня 2007 року та усіма правочинами на
його забезпечення було відступлено ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
за договором факторингу № 15 від 28
листопада 2012 року.

ПАТ «Омега Банк» є правонаступником
ПАТ «Сведбанк», що вбачається з п. 1.1
статуту ПАТ «Омега Банк», державну
реєстрацію якого проведено 28 травня 2013
року.

Згідно ч. 1,3 ст. 626 ЦК України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3 ЦК
України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов`язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов`язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема, примусове виконання обов'язку
в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: 1) договори та інші правочини; 2)
створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач, звернувшись до суду із позовом
про зобов'язання відповідача здійснити
певні дії, тобто про примусове
виконання обов'язку в натурі, мав
довести факт виконання такого
обов'язку щодо перерахунку платежів за
кредитним договором та підстави їх
виникнення.

Одночасно з цим, жодних підстав для
здійснення такого перерахунку ані
законом, ані договором не передбачено.

З цього приводу суд зауважує, що п.4
розділу ІІ Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України з метою подолання негативних
наслідків фінансової кризи» від 23.06.2009
року № 1533-VI передбачене право, а не
обов'язок банків щодо здійснення
реструктуризації заборгованості за
кредитними договорами.

Враховуючи викладене, суд доходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог та відсутність підстав для їх
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Омега Банк», товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс», ОСОБА_2, ОСОБА_3
про зобов'язання зробити перерахунок
кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В.Суворова

26.02.2014