Справа № 333/9592/13-ц
Провадження № 2/333/504/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя
у складі:

головуючого судді

Дмитрієвої М.М.,

при секретарі

Мовчан Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила наступне.

З 21.08.2004 року позивач ОСОБА_1 перебуває з
відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, але на цей час шлюбні стосунки
між сторонами припинені, спільне
господарство не ведеться. Від шлюбу
сторони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сумісне життя між подружжям не
склалося. Між сторонами тривалий час
немає розуміння з багатьох питань
сімейних відносин. Спір про майно
відсутній. Відповідач ОСОБА_2 у
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання своїх дітей не
надає. На підставі викладеного позивач
ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб,
зареєстрований 21.08.2004 року Полтавським
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Полтавського
обласного управління юстиції
(актовий запис № 823) між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у
розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення
ними повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, на позовних вимогах
наполягає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, відповідно до якої просить суд
розглянути справу без його участі,
проти позовних вимог заперечує
частково, а саме, в частині стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей
згоден виплачувати суму у розмірі 600
грн. на кожну дитину щомісячно,
оскільки офіційно не працевлаштований.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази суд вважає,
що заявлений позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про одруження
від 21.08.2004 року, серії НОМЕР_1, виданого
Полтавським міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського обласного управління
юстиції встановлено, що 21.08.2004 року
сторони уклали шлюб, про що було
зроблено відповідний актовий запис №
823.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду, у
відповідності до ст. 110 СК України, яка
передбачає можливість пред'явлення
одним з подружжя позову про розірвання
шлюбу.

Судом встановлено, що родина розпалась
остаточно, спільне господарство не
ведеться, бажання до примирення у
сторін відсутнє. Відновити шлюб
неможливо. Від шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного із них, інтересам їх
дитини.

Аналізуючи докази у справі, суд
приходить до висновку, що подальше
спільне життя сторін і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам та
інтересам їх дитини.

З огляду на вище викладене та з
урахуванням позицій відповідача, який
не заперечує проти заявлених вимог
щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що
заявлений позов в частині розірвання
шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення
аліментів з відповідача, слід
зазначити наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження
від 20.03.2007 року, НОМЕР_2, виданого
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, сторони є батьками
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
від 08.07.2010 року, НОМЕР_3, виданого
Комунарським відділом реєстрації
актів цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції,
сторони є батьками малолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що на даний час діти
знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1
проживають разом з нею, що
підтверджується довідкою № 02-21/385 від
20.09.2013 року, виданої сільським головою
Малокобелячківської сільської ради,
Новосанжарського району, Полтавської
області Г.І. Скубій.

Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батьки несуть однакову
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України передбачено, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 Сімейного
кодексу України.

Статтею 184 Сімейного кодексу України
передбачено, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
виходячи з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей, суд приходить до
висновку, щодо стягнення аліментів у
твердій грошовій сумі, оскільки
відповідач має нерегулярний мінливий
дохід.

При визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача,
суд виходить з наступного.

На час звернення позивача до суду
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць з 1 січня для дітей
віком до 6 років становить - 1032 гривні,
для дітей віком від 6 років до 18 років
становить 1286 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного
кодексу України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Встановлено, що позов було подано
позивачем ОСОБА_1 04.12.2013 року.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст. 11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, а також те, що
відповідач визнав позов частково в
частині стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей у
розмірі 600 грн. на кожну дитину
щомісячно, суд вважає за можливе
задовольнити позов частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, у
разі задоволення позову позивача, який
звільнений від сплати судового збору в
розмірі 243 гривні 60 копійок при подачі
позову про стягнення аліментів, цей
судовий збір підлягає стягненню у
дохід держави з відповідача.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
постановою Верховної Ради України від
27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», ст.ст. 105, 110, 111, 112, 180,
182-184, 191 СК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-61, 88,
197, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів -
задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 21.08.2004 року
Полтавським міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Полтавського обласного управління
юстиції (актовий запис № 823) між
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у аліменти
у твердій грошовій сумі в розмірі 600
(шістсот) гривень щомісячно, починаючи
з дати подачі позову до суду - з 04.12.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 600
(шістсот) гривень щомісячно, починаючи
з дати подачі позову до суду - з 04.12.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
рішення в частині стягнення аліментів
в розмірі за один місяць допустити
негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя

М.М. Дмитрієва