Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2012 року в справі за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3 про
відшкодування витрат, пов'язаних зі
сплатою страхового відшкодування.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2012 року
задоволено позов Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, на його користь стягнуто з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Шубівка Кагарлицького району
Київськоїобласті, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1
суму витрат, пов'язаних зі сплатою
страхового відшкодування в розмірі 25 500
грн., інфляційні втрати в розмірі 3 672
грн., 3% річних в розмірі 1 402,50 грн.,
витрати на правову допомогу в розмірі 2
000 грн., витрати по сплаті судового
збору в розмірі 305,75 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.,
витрати на оплату публікації
оголошення в пресі в розмірі 420 грн., а
всього 33 420,25 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
27 березня 2013 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2012 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь МТСБУ 3 %
річних в розмірі 1 402,50 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 3 672 грн.
скасовано з ухваленням в цій частині
нового рішення, яким в задоволенні
позову в цій частині відмовлено; в
частині стягнення з ОСОБА_3 судового
збору рішення змінено - зменшено суму
судового збору до 255 грн.; в решті
рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року
рішення Апеляційного суду м. Києва від
27 березня 2013 року скасовано, справу
передано на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Вважає, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим не
відповідає обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права,
оскільки судом не надано належної
правової оцінки наявним у справі
доказам, не враховано, що ОСОБА_3 не був
попереджений про проведення
автотоварознавчого дослідження та не
був ознайомлений з його висновком, акт
автотоварознавчого дослідження
складений раніше, ніж відбулося ДТП, у
ньому не зазначено, що дослідження
проведено у зв'язку з ДТП від 31 жовтня
2008 року, визначені в акті пошкодження
не відповідають пошкодженням, вказаним
у довідці ДАІ, а розмір матеріального
збитку є завищеним. Також зазначає про
неврахування судом тієї обставини, що
відповідачем частково сплачено у
відшкодування шкоди потерпілому 9 000
грн., а позивачем пропущений строк
позовної давності.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач не явився повторно, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
за адресою реєстрації, яка також була
ним зазначена у касаційній та
апеляційній скаргах, причину неявки не
повідомив.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2008 року
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Нісан», д.н.з.
НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено автомобіль «Мерседес»,
д.н.з. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 листопада 2008 року
винним у вчиненні даної
дорожньо-транспортної пригоди
визнаний ОСОБА_3

Відповідно до акту автотоварознавчого
дослідження № 141, складеного ПП
«ОСОБА_5», розмір матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Мерседес», д.н.з. НОМЕР_3, становить 66
489,32 грн.. В акті зазначена дата його
складання - 15 січня 2008 року.

Потерпілий у дорожньо-транспортній
пригоді ОСОБА_4 звернувся до Моторного
транспортного) страхового бюро України
із заявою про виплату страхового
відшкодування, оскільки були відсутні
відомості щодо наявності договору про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
відповідача, як власника транспортного
засобу..

У відповідності до положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих, МТСБУ в порядку, що
визначений цим Законом, здійснило
виплату страхового відшкодування
ОСОБА_4 04 березня 2009 року в розмірі 25 500
грн.

У грудні 2010 року позивач МТСБУ
звернувся в суд з даним позовом,
посилаючись на зазначені обставини,
просив стягнути з ОСОБА_3 у
відшкодування у порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, 25 500 грн., на
підставі ст. 625 ЦК України - інфляційні
втрати 3 672 грн. та 3% річних - 1 402,50 грн., а
також витрати за юридичні послуги в
сумі 2 000 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 305,75 грн., витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.,
витрати на здійснення публікації в
газеті «Урядовий кур'єр». - 420 грн.

Відповідач не заперечував щодо
обставин та його вини у
дорожньо-транспортній пригоді,
зазначав, що сплатив водію автомобіля
«Мерседес» 8 000 грн. в рахунок
відшкодування завданої у ДТП шкоди,
позивачем пропущений строк,
встановлений законом, для звернення до
суду, оскільки з моменту настання
дорожньо-транспортної пригоди минуло 3
роки.

Задовольняючи у повному обсязі позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
їх доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія вважає, що висновок суду
в частині стягнення з відповідача у
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, в розмірі 25
500 грн. є вірним, відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що акт №14/1 автотоварознавчого
дослідження, на підставі якого було
визначено розмір збитків, завданих у
ДТП власнику автомобіля «Мерседес», не
є належним доказом у справі, оскільки в
акті зазначена дата його складання 15
січня 2008 року, тоді як ДТП сталася 31
жовтня 2008 року, були перевірені
судом апеляційної інстанції та не
знайшли свого підтвердження.

З даного акту та додатків до нього
вбачається, що заява про проведення
автотоварознавчого дослідження від
потерпілого у ДТП ОСОБА_4 надійшла в «ПП
ОСОБА_5» 2 листопада 2008 року, огляд
пошкодженого автомобіля проводився 4
листопада 2008 року, в цей же день, 4
листопада 2008 року, був складений
дефектовочний акт, 24 грудня 2008 року був
складений акт виконаних робіт, який був
використаний при проведенні
автотоварознавчого дослідження.

Наведені обставини свідчать про те, що
автотоварознавче дослідження
проводилось у листопаді - грудні 2008
року, тобто після ДТП, що відбулося 31
жовтня 2008 року.

Крім того, на спростування доводів
апеляційної скарги позивачем була
надана довідка №17/01/14 від 17 січня 2014
року, видана на запит МТСБУ
спціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_5
для апеляційного суду, про те, що в
складеному ОСОБА_5 акті №14/1
автотоварознавчого дослідження про
визначення матеріального збитку
автомобіля «Мерседес», держ.№.НОМЕР_3,
дату складання акту правильно читати
«15 січня 2009 року» замість «15 січня 2008
року».

Доводи апеляційної скарги про те, що із
змісту акту №14/1 не зрозуміло внаслідок
якого ДТП було завдано матеріального
збитку власнику автомобіля «Мерседес»,
судова колегія відхиляє, зважаючи на
те, що вказані в акті №14/1 пошкодження
автомобіля «Мерседес» відповідають
пошкодженням, які зазначені у довідці,
що була видана органами ДАІ після ДТП 31
жовтня 2008 року водію автомобілю
«Мерседес» (а.с. 15).

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що розмір збитків,
визначений актом №14/1, є завищеним і не
відповідає пошкодженням автомобілю
«Мерседес», вказаним у довідці ДАІ,
проте не зазначає, які конкретно
пошкодження, не пов'язані з ДТП, були
виявлені та враховані
автотоварознавцем. При дослідженні
апеляційним судом довідки ДАІ про
пошкодження автомобілю «Мерседес» та
акту №14/1 автотоварознавчого
дослідження встановлено, що розрахунок
матеріального збитку проведений з
урахуванням тих пошкоджень, які були
завдані у ДТП 31 жовтня 2008 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відповідач не отримав повідомлення
про проведення автотоварознавчого
дослідження, у зв'язку з чим не був
присутнім при огляді автомобіля, не є
підставою для визнання висновків цього
дослідження невірними та
необґрунтованими.

Доводи скарги про те, що судом не взято
до уваги ту обставину, що відповідач
частково компенсував завдану
потерпілому шкоду, передавши у
присутності працівників ДАІ 9 000 грн., не
впливають на правильність висновків
суду, враховуючи, що майнова шкода,
завдана потерпілому, становить 66 489,32
грн., отримане ним від позивача
страхове відшкодування, про стягнення
якого в порядку регресу заявлений
даний позов, - 25 500 грн., отже сума 9 000
грн., про сплату якої потерпілому
стверджує позивач не відшкодовує
збитків, завданих потерпілому, та
позивачу, який сплатив страхове
відшкодування.

У додаткових поясненнях до апеляційної
скарги відповідачем заявлено про
застосування позовної давності, проте
така заява не може бути прийнята
апеляційним судом, оскільки вона
подана після постановлення рішенням
суду, до постановлення рішення судом
першої інстанції така заява
відповідачем зроблена не була. Крім
того, відповідно до матеріалів справи
строк позовної давності позивачем не
пропущений, оскільки з даним позовом до
суду він звернувся у грудні 2010 року,
тобто в межах строку позовної давності,
встановленого ст. 257 ЦК України.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду в зазначеній частині.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду щодо
обгрунтованості позовних вимог в
частині стягнення з відповідача в
порядку ст. 625 ЦК України 3 672 грн.
інфляційних втрат та 1 402,50 грн. - 3%
річних від суми боргу.

Зважаючи на те, що ст. 625 ч.2 ЦК України
встановлено відповідальність за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, а саме що сума боргу з
урахуванням індексу інфляції за час
прострочення та 3% річних від
простроченої суми, якщо інший г
процентів не встановлений договором
або законом, сплачується на вимогу
кредитора боржником, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, а в
даному випадку між сторонами відсутні
зобов'язальні правовідносини, судова
колегія вважає, що підстави для
задоволення позовних вимог про
стягнення грошових сум в порядку ст. 625
ч. 2 ЦК України відсутні, у зв'язку з чим
рішення суду в частині задоволення цих
вимог підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в їх
задоволенні.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України у зв'язку з частковим
задоволенням позовних вимог сума
сплаченого судового збору, що
стягується з відповідача на користь
позивача, підлягає зменшенню до 255 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2012 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України 3 % річних в розмірі 1 402,50
грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 672
грн, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про стягнення 3 %
річних в розмірі 1 402,50 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 3 672 грн,
відмовити.

У частині вирішення питання про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України суми судового збору -
змінити, зменшити суму судового збору з
305,75 грн. до 255 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: