Справа №472/1314/13-ц 03.02.2014 03.02.2014 03.02.2014
Провадження №22-ц/784/472/14 Суддя першої
інстанції: Кучерявенка С.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Довжук Т.С., Крамаренко Т.В.,

із секретарем: Бакутою Т.В.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 5 грудня
2013 року по справі

за позовом

ОСОБА_3

до

фермерського господарства «Юлиана»

(далі - ФГ «Юлиана»)

за участю третьої особи - Відділу
Держземагенства у Веселинівському
районі

Миколаївської області

про визнання договору оренди землі та
додаткової угоди до договору
недійсними, -

в с т а н о в и л а :

20 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом ФГ «Юлиана» про визнання
договору оренди землі та додаткової
угоди до договору недійсними.

Позивач зазначав, що йому на підставі
державного акту на праві власності
належить земельна ділянка площею 6,35 га,
розташована в межах території
Луб"янської сільської ради
Веселинівського району Миколаївської
області. 12 грудня 2005 року між ним та
СТОВ «Мрія» укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки, який 29
березня 2007 року зареєстрований у
Веселинівському секторі «Центр ДЗК».

2 лютого 2009 року між ним та ФГ «Юлиана»,
яка стала правонаступником СТОВ «Мрія»
укладено додаткову угоду до договору
оренди землі, якою продовжено строк дії
вказаного договору до 30 листопада 2020
року.

Посилаючись на те, що вказаний договір
оренди земельної ділянки та додаткова
угода не містять умови щодо передачі
земельної ділянки у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, яка
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» є істотною, позивач
просив суд визнати вищезазначений
договір оренди земельної ділянки та
додаткову угоду до нього недійсними.

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 5 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача дослідивши
докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
праві власності на землю від 9 серпня
2005 року належить земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 6,35 га, розташованої в межах
території Луб"янської сільської ради
Веселинівського району Миколаївської
області (а.с.7).

12 грудня 2005 року між позивачем та СТОВ
«Мрія» укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки, який 29
березня 2007 року був зареєстрований у
Веселинівському секторі «Центр ДЗК»
(а.с. 9 -12).

2 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ФГ
«Юлиана» (правонаступник СТОВ «Мрія»)
укладено додаткову угоду до договору
оренди, якою продовжено строк дії
договору оренди до 2020 року. Вказана
додаткова 11 березня 2009 року була
зареєстрована у Веселинівському
секторі «Центр ДЗК» (а.с. 9 -12).

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені ч.1-3,5 і 6 ст. 203 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону
встановлено, що договір оренди землі
набуває чинності після його державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» (чинної на час державної
реєстрації договору оренди) істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Законом України №509-УІ від 16 вересня 2008
року стаття 15 Закону була доповнена
абзацом дванадцятим, згідно з яким
істотною умовою договору оренди землі
є умови передачі у заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Отже, умова щодо передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки на час
державної реєстрації - 29 березня 2007
року договору оренди земельної
ділянки, укладеному між ОСОБА_3 та СТОВ
«Мрія», Законом не була передбачена як
істотна.

Крім того, зі змісту позову та
досліджених доказів, позивач взагалі
не зазначив чим відсутність зазначеної
умови у договорі порушило його законні
права.

Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні (постанова
Верховного Суду України від 25.12.2013 р.
№6-78 цс 13).

Таким чином, з урахуванням
встановленого та положень вказаних
вище норм, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для визнання недійсними
договору оренди землі та додаткової
угоди до нього та обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованих висновків
суду.

За таких обставин, ухвалене у справі
рішення суду відповідає нормам
процесуального і матеріального права,
а тому підстави для його зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 5 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча :

Судді: