Справа №470/1185/13-ц 11.02.2014 11.02.2014 11.02.2014
Провадження №22-ц/784/589/14
Провадження № 22ц-784/589/14
інстанції Луста С.А.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

11 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без участі сторін цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
комерційного банку (далі - ПАТ КБ)
«ПриватБанк»

на заочне рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 12 грудня 2013 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2

про

стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о
в и л а:

У липні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 23 листопада
2007 року між ним та відповідачкою був
укладений кредитний договір №NKXRRX11740005
шляхом відкриття карткового рахунку,
за яким Банк надав відповідачці 6 000 грн.
кредиту зі строком повернення до 23
листопада 2009 року зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 1,0 %
на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту та єдиноразової
винагороди, а ОСОБА_2 - в свою чергу,
зобов'язалася повернути наданий кредит
в передбачений заявою та Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі -
Умови) строк, сплатити проценти за
користування грошовими коштами,
комісію, пеню, штраф.

У зв'язку з неналежним
виконанням відповідачкою умов
кредитного договору, станом на 15 травня
2013 року утворилась заборгованість в
загальному розмірі 46 129 грн. 09 коп., з
яких: заборгованість за кредитом - 5 803
грн.; за процентами - 748 грн. 50 коп.; за
комісією - 3 168 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 33
736 грн. 78 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 2 172 грн. 81 коп. (процентна
складова).

Посилаючись на наведене, Банк
просив стягнути з відповідачки на його
користь 46 129 грн. 09 коп. заборгованості
за кредитом.

Заочним рішенням
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 12 грудня 2013
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення суду ухвалено
судом з порушенням умов кредитного
договору та положень закону.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23
листопада 2007 року між Банком та
відповідачкою був укладений кредитний
договір №NKXRRX11740005 шляхом відкриття
карткового рахунку, за яким Банк надав
відповідачці 6 000 грн. кредиту зі
строком повернення до 23 листопада 2009
року, а ОСОБА_2 в свою чергу,
зобов'язалася погашати заборгованість
за кредитним договором щомісячними
платежами в розмірі 426 грн. 91 коп.
Договором передбачено сплату
процентів за користування кредитом та
штрафних санкцій у випадку невиконання
зобов'язань боржником.

У зв'язку з порушенням виконання
умов кредитного договору, станом на 15
травня 2013 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 46
129 грн. 09 коп.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції керувався
тим, що позивач пропустив встановлений
ст. 257 ЦК України трьохрічний строк
звернення до суду з позовом.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 526,530,610, ч. 1 ст. 612
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом
може встановлюватися спеціальна
позовна давність: скорочена або більш
тривала порівняно із загальною
позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Сплив позовної давності є
підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Як роз'яснено у пункті 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачка в судовому засіданні
суду першої інстанції участі не
приймала й заяву про застосування
строку позовної давності не подавала, а
тому у суду не було правових підстав
для застосування такого строку.

Крім того, із матеріалів справи
також вбачається, що сторони
встановили строк повернення кредиту до
23 листопада 2009 року включно.

Банк звернувся до суду з вимогами
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
за кредитом 18 липня 2013 року.

Згідно з умовами кредитного
договору його складовою є Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт).

Із заяви відповідачки на
отримання кредиту видно, що вона
ознайомлена із вказаними Умовами.

Пунктом 5.5 цих Умов які діяли на
час укладення спірного кредитного
договору, термін позовної давності за
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом, процентів за користування
ним, пені, штрафу сторонами встановлено
тривалістю п'ять років, що відповідає ч.
1 ст. 259 ЦК України.

Отже, позивач звернувся до суду
з вимогою про захист свого цивільного
права в межах погодженої сторонами
позовної давності.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції на зазначені вище норми
закону уваги не звернув, дав невірну
оцінку наданим доказам у їх сукупності,
неправильно витлумачив норми закону та
дійшов невірного висновку про
застосування до спірних правовідносин
наслідків спливу позовної давності.

За наведених обставин, з
відповідачки на користь Банку підлягає
стягненню заборгованість за кредитом
відповідно до положень ст.ст. 526,611,1050,1054
ЦК України.

Згідно розрахунку Банку
заборгованість відповідачки за даним
кредитним договором складає 46 129 грн.
09 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 5 803 грн.; за процентами - 748
грн. 50 коп.; за комісією - 3 168 грн.; пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором - 33 736 грн. 78 коп.; штраф - 500 грн.
(фіксована частина) і 2 172 грн. 81 коп.
(процентна складова).

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Положеннями ст. 616 ЦК України
передбачено право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

Конституційний Суд України у
рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 року дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про нарахування та
сплати неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК
України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку,
спотворює її дійсне правове значення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача, а для
кредитора - джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Асамблеї ООН «Керівні
принципи для захисту інтересів
споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в
якій наголошено: визнаючи, що споживачі
нерідко перебувають у нерівному
становищі з точки зору економічних
умов, рівня освіти та купівельної
спроможності, принципи захисту
інтересів споживачів мають, зокрема, за
мету сприяти країнам у боротьбі зі
шкідливою діловою практикою усіх
підприємств на національному та
міжнародному рівнях, яка негативно
позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Як вбачається з наданого Банком
розрахунку, позивачем нарахована пеня
в розмірі 33 736 грн. 78 коп.

Враховуючи, що розмір нарахованої
Банком пені (33 736 грн. 78 коп.) є надмірно
великий порівняно з розміром
заборгованості за кредитом, процентами
за його користування (6 551 грн.50 коп.) та,
враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки до 6 000 грн.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
даної справи, умовам кредитного
договору, то відповідно до п. 4 ч.1ст. 309
ЦПК України рішення суду першої
інстанції слід скасувати та ухвали
нове рішення про часткове задоволення
позову, стягнувши на користь Банку 18 392
грн. 31 коп. заборгованості за договором.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
відповідачки на користь Банку
пропорційно задоволеним позовним
вимогам також підлягає стягненню 183
грн. 93 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Заочне рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 12 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 18 392
грн. 31 коп. заборгованості за
кредитним договором № NKXRRX11740005 від 23
листопада 2007 року, яка складається з 5 803
грн. - заборгованість за кредитом; 748
грн. 50 коп. за процентами ; 3 168 грн. - за
комісією; 6 000 грн.. пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором;
штраф - 500 грн. (фіксована частина) і 2 172
грн. 81 коп. (процентна складова), а також
183 грн.93 коп. судового збору.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення і може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: