Справа №592/7865/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Фоменко І. М.Номер
провадження 22-ц/788/245/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І., Таран С. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, третя особа: служба у справах
дітей Сумської міської ради про
позбавлення права на спілкування з
дитиною та прийняття участі у її
вихованні

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах
дітей Сумської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні права
спілкування із онукою і участі у її
вихованні, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом,
який мотивує тим, що рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 19.05.2010 року вона призначена
опікуном над малолітньою онукою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з
загибеллю батьків. Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 19.05.2010 року встановлений порядок
спілкування та зустрічей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (дід та баба по лінії матері) з
онукою двічі на тиждень: кожну середу з
17 год. до 20 год. та один з вихідних днів -
в суботу - з 12 год. до 19 год. 30 хв., у
випадку наявності у ОСОБА_7, ОСОБА_5
путівки на оздоровлення дозволити їм
проводити оздоровлення ОСОБА_6 по
путівці разом з ними. Зазначене рішення
було ухвалене коли ОСОБА_6 було 4 роки 4
місяці, на даний час їй вже 8 років 6
місяців. Посилається на те, що
спілкування ОСОБА_6 з відповідачами
призводить до порушення її психічного
стану та погіршення здоров'я, що
порушує процес формування і виховання
дитини. Дитина, під час зустрічей з
відповідачами, особисто неодноразово
заявляла про небажання з ними
спілкуватись. Тому ОСОБА_3 просить
позбавити ОСОБА_5, ОСОБА_4 права на
спілкування з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.
та прийнятті участі її вихованні.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права
спілкування із онукою й участі у її
вихованні. Позов мотивують тим, що
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19.05.2010 року
встановлений порядок їх спілкування та
зустрічей з онукою ОСОБА_6. Інша баба
ОСОБА_3, з якою проживає дитина,
постійно чинить їм перешкоди в
зустрічах з онукою. З цього приводу
вони зверталися з численними заявами,
як до правоохоронних органів, так і до
виконавчого комітету Сумської міської
ради, Служби у справах дітей Сумської
міської ради. Зазначають, що ОСОБА_3
негативно впливає на дитину. ОСОБА_6
налякана, коли спілкується з ними
завжди озирається чи можна їй щось
казати. Проте при спілкуванні без
присутності опікуна ОСОБА_3, дитина
налаштована позитивно. Вважають, що
поданий ОСОБА_3 позов, є намаганням
перешкодити їм бачитись з онукою, а
тому просять визнати незаконними дії
ОСОБА_3 у здійсненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
права на спілкування з онукою, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та участі у її
вихованні; зобов'язати ОСОБА_3
забезпечити встановлений рішенням
суду порядок спілкування та зустрічей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із онукою ОСОБА_6 двічі
на тиждень: кожну середу з 17 год. до 20
год. та один з вихідних днів - в суботу -
з 12 год. до 19 год. 30 хв., у випадку
наявності у ОСОБА_4, ОСОБА_5 путівки на
оздоровлення дозволити їм проводити
оздоровлення ОСОБА_6 по путівці разом з
ними.

Рішенням суду від 25 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Позбавлено права на спілкування з
онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
прийняття участі у її вихованні бабу
ОСОБА_4 на протязі одного року.

В задоволенні позовних вимог про
позбавлення права на спілкування з
дитиною та прийняття участі у її
вихованні у відношенні ОСОБА_5
відмовлено за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод у
спілкуванні та зустрічей ОСОБА_5 із
онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 19 травня 2010 року.

В задоволенні позовних вимог про
визнання незаконними дії ОСОБА_3 у
здійсненні права спілкування з онукою
ОСОБА_6 й участі у її вихованні
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні її позову та в
частині задоволення зустрічного
позову та ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити її позов в
повному обсязі та відмовити в
задоволенні зустрічного позову. В
іншій частині рішення суду залишити
без змін. В доводах апеляційної скарги
посилається на те, що судом при
ухваленні рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно досліджені та з'ясовані
обставини справи. Вважає, що в рішенні
суду не враховані права та інтереси
дитини, зазначені у Конвенції ООН, не в
повній мірі враховано позицію
представника служби у справах дітей,
який зазначив про необхідність зробити
перерву у спілкуванні сім'ї ОСОБА_4 з
онукою на два роки, враховуючи інтереси
та психоемоційний стан ОСОБА_6.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду та відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3,
задовольнивши позов ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у здійсненні права
на спілкування з дитиною та участі у її
вихованні. В доводах апеляційної
скарги зазначає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з'ясування всіх обставин,
що мають значення для справи, без
належного дослідження і оцінки наявних
в матеріалах справи доказів. Зазначає,
що суд проігнорував протиправну
поведінку ОСОБА_3 по невиконанню
протягом тривалого часу законного
судового рішення та позбавив її права
на побачення та спілкування з онукою,
по відношенню до якої вона жодної
неправомірної чи злочинної дії не
вчинила.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх
представника ОСОБА_8, представника
служби у справа дітей Сумської міської
ради ОСОБА_9, вивчивши матеріали справи
і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підлягають частковому
задоволенню.

Частково задовольняючи позови, суд
першої інстанції виходив з того, що
зібрані в справі докази свідчать про
те, що є необхідність позбавити права
на спілкування з онукою та прийняття
участі у її вихованні бабу ОСОБА_4 на
протязі одного року. Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 суд виходив з того, що позивачка
не довела факту, що спілкування ОСОБА_6
з дідусем ОСОБА_5 суперечить інтересам
дитини. Виходячи з положень ч. 3 ст. 249 СК
України, суд першої інстанції
задовольнив вимоги ОСОБА_5 щодо
усунення перешкод у здійсненні права
спілкування з онукою і участі у її
вихованні.

Проте погодитись з висновками суду
першої інстанції в частині задоволення
як первісного, так і зустрічного позову
не можна, так як вони не відповідають
обставинам справи та суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 257 СК України, дід,
баба мають право спілкуватися зі
своїми онуками та брати участь у їх
вихованні. Ч. 3 ст. 249 СК України
передбачено, що опікун, піклувальник не
має права перешкоджати спілкуванню
дитини з її батьками та іншими
родичами, за винятком випадків, коли
таке спілкування суперечить інтересам
дитини.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19.05.2010 року опікуном над
малолітньою дитиною ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з загибеллю
батьків призначена її бабуся по лінії
батька ОСОБА_3.(а. с. 6-8)

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19.05.2010 року було
зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_4 (бабуся по лінії матері дитини)
та ОСОБА_5 (дідусь по лінії матері
дитини) у спілкуванні з ОСОБА_6.
Встановлений порядок спілкування та
зустрічей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з онукою
двічі на тиждень: кожну середу з 17 год.
до 20 год. та один з вихідних днів - в
суботу - з 12 год. до 19 год. 30 хв., у випадку
наявності у ОСОБА_4, ОСОБА_5 путівки на
оздоровлення дозволити їм проводити
оздоровлення ОСОБА_6 по путівці разом з
ними.(а. с. 9-10)

Також судом першої інстанції
встановлено, що між сторонами по справі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 склалися
неприязні відносини, які
відображаються на спілкуванні сім'ї
ОСОБА_4 з малолітньою онукою ОСОБА_6.
ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_4 переслідує
їх з онукою, під час зустрічей
влаштовує сварки. Після таких
зустрічей у дитини погіршується стан
здоров'я та психоемоційний стан. В той
же час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджують, що
ОСОБА_3 постійно перешкоджає їм у
зустрічах з онукою. Уходить з дому в
часи їх зустрічей з дитиною або не
відчиняє їм двері квартири, налаштовує
дитину проти них в зв'язку з чим онука
не хоче з ними зустрічатися. З приводу
зазначених дій як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4
неодноразово звертались до
правоохоронних органів та органів
опіки та піклування, однак ці звернення
не сприяли вирішенню конфліктної
ситуації (а. с. 11-20; 60-61).

Згідно пояснень представника служби у
справах дітей Сумської міської ради
ОСОБА_9 в основі конфлікту між
сторонами лежить одноосібне,
неузгоджене з родичами дитини бажання
ОСОБА_3 усиновити ОСОБА_6. Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 18 квітня 2012 року в задоволенні
заяви ОСОБА_3 про усиновлення ОСОБА_6
відмовлено. Малолітня ОСОБА_6 має
малолітній вік та не усвідомлює всього,
що відбувається навколо неї. Вона
перебуває у віці, коли дорослі, які її
оточують, мають вагомий вплив на
усвідомлення нею подій, які
відбуваються. На засіданні служби у
справах дітей встановлено, (зі слів
класного керівника дитини ОСОБА_15, що
дитина нервувала під час зустрічі з
ОСОБА_4, вона переживає постійний стрес,
який викликаний внутрішнім конфліктом.
Однак ОСОБА_6 погоджувалась на зустрічі
з бабусею в присутності вчителя. Служба
у справах дітей вважає, що позов ОСОБА_3
не підлягає задоволенню, але
враховуючи інтереси та психоемоційний
стан ОСОБА_6 рекомендує зробити перерву
у намаганні сім'ї ОСОБА_4 реалізувати
своє право на спілкування з онукою (а. с.
91-93).

В матеріалах справи мається довідка
завідувача відділу практичної
психології та соціальної роботи
Інформаційно-методичного центру
управління освіти і науки Сумської
міської ради ОСОБА_12, складеної за
результатами відстеження особливостей
спілкування ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
їх малолітньою онукою ОСОБА_6. Зустріч
відбувалась 14.02.2012 року на території
школи. Дівчинка була налаштована
позитивно, не проявляла скутості,
ворожості по відношенню до сім'ї
ОСОБА_4. Спеціаліст відмітив й
позитивну стриманість сім'ї ОСОБА_4, які
не наполягали на підвищеній увазі до
них з боку ОСОБА_6. Під час спілкування в
шкільній кімнаті дві сторони не
проявляли негативних емоцій одна до
одної. Проте, після того, як зустріч
підійшла до завершення й учасники
цього процесу вийшли за межі
навчального закладу, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
надто емоційно почали сперечатися щодо
останніх подій, висувати звинувачення
один до одного. Дівчинка ж у цей час
йшла попереду з дідусем ОСОБА_5 і жваво
спілкувалася. За висновком
спеціаліста, викладеним в довідці,
ситуація ізоляції дівчинки від
спілкування з бабусею ОСОБА_4 та
дідусем ОСОБА_5, налаштування проти них
дівчинки може спричинити порушення у
дитини адекватного сприйняття
оточення та світу в цілому. Присутність
сторонніх осіб під час організації
зустрічей може вирішити ситуацію
епізодично, проте не може її вирішити в
цілому (а. с. 59).

Так як питання виконання рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 19.05.2010 року сторонами в
добровільному порядку не було
вирішено, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись
до державної виконавчої служби з
заявою про його примусове виконання.

Згідно акту державного виконавця від 25
квітня 2012 року ОСОБА_3 зустрічі ОСОБА_4
та ОСОБА_5 з онукою не перешкоджала, але
дитина відмовилась спілкуватися з
ОСОБА_4, а спілкувалася з ОСОБА_5 Через
деякий час дитина спілкувалася з
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, розмовляла,
розповідала як вона навчається у школі
(а. с. 28).

28 квітня 2012 року державним виконавцем
було також складено акт про зустріч
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з онукою. В акті
зазначено, що дівчинці було
запропоновано погуляти з дідусем та
бабусею у парку. Однак вона відмовилась
від спілкування і пішла додому (а. с. 29).

Крім того в матеріалах справи маються
акти, складені фахівцями із соціальної
роботи Сумської міської ради від 05.06.2013
року, 12.06.2013 року, 19.06.2013 року в яких
зафіксовано, що малолітня ОСОБА_6
відмовилась від спілкування з бабусею
ОСОБА_4, яка прийшла, щоб зустрітися з
нею (а. с. 30-32).

Допитані в судовому засіданні
апеляційного суду свідки ОСОБА_13 та
ОСОБА_14, які працюють консьєржами в
під'їзді будинку, де проживає ОСОБА_3 та
малолітня ОСОБА_6, пояснили, що ОСОБА_4
та ОСОБА_5 постійно приходять з наміром
поспілкуватися з онукою, але дитина в
присутності іншої бабусі ОСОБА_3
показово відмовляється спілкуватися з
ними. При цьому сім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4
ніколи не поводили себе агресивно та не
влаштовували ніяких сварок з ОСОБА_3

В підтвердження своїх вимог ОСОБА_3
надала суду медичні довідки про стан
здоров'я малолітньої ОСОБА_6 з яких
вбачається, що дитина дійсно має
хронічні захворювання та періодично
проходить лікування (а. с. 26; 77-79). Однак
яких-небудь належних доказів, що
зустрічі ОСОБА_6 з бабусею та дідусем по
лінії матері спричиняють погіршення
фізичного чи психічного стану здоров'я
дитини, ОСОБА_3 суду не надала.

В справі маються докази, які дійсно
свідчать про те, що малолітня ОСОБА_6
відмовлялась від спілкування з ОСОБА_4
Відповідно до ст. 13 Конвенції про права
дитини дитина має право вільно
висловлювати свої думки. Якщо дитина
категорично відмовляється з якихось
причин спілкуватися з одним із родичів,
силувати її до цього ніхто не має права.
В той же час наведені вище докази
свідчать про те, що дитина
відмовляється спілкуватися з ОСОБА_4 в
зв'язку з конфліктними відносинами між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, а тому ця
обставина не є підставою для
позбавлення ОСОБА_4 права на
спілкування з онукою та прийняття
участі у її вихованні, як вирішив суд
першої інстанції, так як безспірні
докази будь-якого негативного впливу
на дитину з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
матеріалах справи відсутні.

Не може погодитись колегія суддів і з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 не чинити
перешкод у спілкуванні та зустрічей
ОСОБА_5 із онукою. Як вбачається з
зустрічної позовної заяви ОСОБА_4,
ОСОБА_5 просили усунути їм перешкоди у
здійсненні права спілкування із онукою
і участі у її вихованні шляхом визнання
дій ОСОБА_3 незаконними та зобов'язання
її забезпечити встановлений рішенням
суду порядок спілкування та зустрічей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із онукою, який
визначений рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 19.05.2010 року.

Спір щодо участі у вихованні та
спілкуванні з онукою між сторонами
було вирішено рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 19.05.2010 року.
Усунуто перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
здійсненні права спілкування із онукою
і участі у її вихованні шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_4, ОСОБА_5 у спілкуванні з онукою
ОСОБА_6 та встановлено порядок
спілкування та зустрічей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з онукою. Такий спосіб усунення
перешкод у здійсненні права
спілкування із онукою і участі у її
вихованні, який обрали ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а саме: забезпечення виконання
попереднього рішення суду, яким
встановлено порядок спілкування та
зустрічей їх з онукою, діючим сімейним
законодавством не передбачений.

Крім того ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зазначають
в чому повинні полягати дії ОСОБА_3 по
забезпеченню виконання зазначеного
рішення суду. З пояснень сторін та
представника служби у справах дітей
Сумської міської ради в судовому
засіданні апеляційного суду
вбачається, що між ОСОБА_3 та сім'єю
ОСОБА_4 існує конфлікт, який пов'язаний
з загибеллю їх сина та доньки та
намаганням ОСОБА_3 усиновити ОСОБА_6. І
саме існування цього конфлікту заважає
налагодженню контакту та повноцінних
зустрічей сім'ї ОСОБА_4 з онукою. Таким
чином, колегія суддів вважає, що спір за
вирішенням якого звернулись ОСОБА_4,
ОСОБА_5 стосується виконання судового
рішення та вони не позбавлені
можливості вирішити спірне питання в
інший спосіб, визначений діючим
законодавством.

Отже, виходячи з викладеного, рішення
суду першої інстанції на підставі п. п.
3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає
скасуванню в частині задоволення як
позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення
права спілкування з онукою та участі у
її вихованні баби ОСОБА_4, так і
позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод
у спілкуванні та зустрічей ОСОБА_5 із
онукою, з відмовою в задоволенні цих
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. п.
3,4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 грудня 2013 року скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про позбавлення права на
спілкування з онукою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняття участі у її
вихованні баби ОСОБА_4 та в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_3 не
чинити перешкод у спілкуванні та
зустрічей ОСОБА_5 із онукою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 19 травня 2010 року та відмовити
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні
цих позовних вимог.

В іншій, оскаржуваній частині, рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 25 грудня 2013 року, - залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено протягом
двадцяти днів у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді