Провадження №2/522/2594/14
12 лютого 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Єршової Л.С.
при секретарі Бондаревій Є.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
відшкодування шкоди, завданої
Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просять суд стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 7210,00 грн., завдану внаслідок
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками квартири
АДРЕСА_2, яка 12.02.2013 року була залита
водою з вини відповідача, яка проживає
в АДРЕСА_1. Про факт здійснення заливу,
за заявою позивачів, Житловим
управлінням фірми «Ренесанс ЛТД-92»
було складено акт від 15.02.2013 року та
відповідно ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92
складено дефектний акт щодо ремонту
стелі після залиття та попередній
кошторис на ремонт вказаної квартири.
Через залиття власного приміщення
позивачі зазнали шкоди, що полягає в
частковому пошкодженні приміщення, а
саме: пошкоджені стелі в житловій та
ванній кімнатах на суму 7210,00 грн. Під
час здійснення заливу позивачі
зверталися до відповідача з проханням
надати пояснення з приводу
пошкодження їх майна та відшкодування
спричиненої шкоди, але відповідач ніяк
не реагувала на вказані звернення.
Позивачі надали до суду заяви про
розгляд справи за їх відсутністю та
згоду на постановлення судом заочного
рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином,
причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи вищевикладене, згідно з ст.
224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі
згоди позивача, розглянути позов за
відсутністю відповідача та ухвалити по
справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є співвласниками квартири АДРЕСА_2, на
підставі договору купівлі-продажу від
01.04.1999 року, укладеного на Одеській
універсальній біржі «Вітязь»,
зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН»
№89-стр 194 -кн 317 пр. 02.04.1999 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.02.2013 року комісією у складі головного
інженеру, прораба та мастера Житлового
управління фірми «Ренесанс ЛТД-92»
складено акт залиття квартири АДРЕСА_1.
Зазначеним актом встановлено, що
сталося залиття квартири з вини
мешканців квартири НОМЕР_1 (власник
квартири ОСОБА_3). Через залиття у
приміщенні наявні жовті плями та
намокання стелі. Причиною залиття, як
зазначено у акті, було халатне
користування сантехнічними приборами
у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно відповіді КП «Бюро технічної
інвентаризації Одеської міської ради»
за ОСОБА_3 зареєстровано право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачі надали розрахунки щодо
розміру завданої залиттям
матеріальної шкоди, яка складає 7210,00
грн. (вартість відновлювального
ремонту приміщення згідно кошторису
5710,00 грн. та загальна вартість
матеріалів для проведення ремонтних
робіт - 1500 грн.).

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу
України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 5 п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
24.01.2006р., власник та наймач (орендар)
квартири зобов'язаний дотримуватись
вимог нормативно-правових актів у
сфері житлово-комунальних послуг,
пожежної і газової безпеки, санітарних
норм і правил; використовувати
приміщення житлового будинку за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання.

У відповідності з ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.1192 ЦК розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілим,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.ст. 1166 та 1167
ЦК України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди, зокрема в
результаті бездіяльності
заподіювача, необхідна сукупність
таких обов'язкових умов: а) наявність
шкоди; б) протиправність дій
заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок
між протиправною поведінкою
заподіювача і шкодою; г) вина в
заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність
за загальним правилом настає лише за
вини заподіювача шкоди. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
особи та завданою шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності, яка
передбачає, що шкода стала об'єктивним
наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдано не з її вини. Тобто
цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини; якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в шкоді, завданій позивачу.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Вина відповідача у залитті квартири
АДРЕСА_2, підтверджується наданими
позивачем доказами, зокрема актом
залиття від 15.02.2013 року та відповідно
складеним ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92
дефектним актом щодо ремонту стелі
після залиття та попереднім кошторисом
на ремонт вказаної квартири. Будь-яких
належних та допустимих доказів на
спростування фактів, зазначених у
вказаних актах обстеження
відповідачем суду не надано. Тобто
відповідач не надав суду доказів про
відсутність його вини в заподіянні
шкоди.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
зазначені докази у їх сукупності, суд
вважає, що вина відповідача у залитті
квартири АДРЕСА_2, а тому позовні вимоги
щодо стягнення матеріальної шкоди
підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 229.40 грн. суму сплаченого
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 322, 1192, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
79, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
відшкодування шкоди, завданої
залиттям квартири, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 матеріальну
шкоду у розмірі 7210,00 грн. (сім тисяч
двісті десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по
сплаті судового збору у розмірі 229,40
грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто Приморським районним
судом м. Одеси за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Приморського
районного суду м. Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Єршова
Л.С.

12.02.2014