У Х В А Л А

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом заступника
Фастівського міжрайонного прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Київської обласної державної
адміністрації, головного управління
Держкомзему в Київській області до
Фастівської районної державної
адміністрації Київської області,
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Журавлівське» (далі - СТОВ
«Журавлівське»), ОСОБА_3 про визнання
незаконним і скасування розпорядження
районної державної адміністрації,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку та
зобов'язання вчинити дії за касаційною
скаргою Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області на рішення апеляційного суду
Київської області від 24 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року заступник Фастівського
міжрайонного прокурора Київської
області звернувся до суду із указаним
позовом, посилаючись на те, що
розпорядженням Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області від 4 травня 2007 року
затверджено технічну документацію із
землеустрою та передано у власність
СТОВ «Журавлівське» земельну ділянку
для сільськогосподарського
виробництва площею 7,1411 га в межах
Малоснітинської сільської ради
Фастівського району Київської області,
на яку СТОВ
«Журавлівське» 10 травня 2007 року
отримало державний акт на право
власності.

За результатами прокурорської
перевірки було встановлено, що
передача ділянки у власність
товариства відбулася з порушенням
вимог земельного законодавства, а саме
- спірна ділянка передана безоплатно у
власність юридичної особи, що
суперечить вимогам ст. ст. 82, 116 ЗК
України, які передбачають безоплатну
передачу ділянок у власність лише
фізичним особам. Крім того, при
передачі у власність товариства
земельної ділянки не розроблявся
проект землеустрою щодо відведення
ділянки у власність та не одержано
висновок державної землевпорядної
експертизи з цього приводу. Також у
СТОВ «Журавлівське» не виникло
право власності на цю ділянку у зв'язку
із набуттям у 2005 році права власності
на розташовані на ній господарські
будівлі і двори, оскільки згідно діючої
на той час редакції ст. 120 ЗК України
право власності на земельну ділянку
могло переходити до набувача
нерухомості лише на підставі
цивільно-правової угоди, яка відсутня.

8 квітня 2008 року СТОВ «Журавлівське»
уклало із ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу, за яким продало йому
частину земельної ділянки площею 0,1667
га, на якій розташоване належне ОСОБА_3
приміщення телятника. Вважав, що даний
договір купівлі-продажу згідно зі ст.
ст. 203, 215 ЦК України є
недійсним, оскільки за п. б) п. 15
Перехідних положень ЗК
України (в редакції, що діяла на час
укладення договору) заборонено
купівлю-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які перебувають у власності громадян
та юридичних осіб.

У зв'язку з цим позивач просив суд
визнати незаконним і скасувати
розпорядження Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області від 4 травня 2007 року щодо
передачі у власність СТОВ
«Журавлівське» земельної ділянки для
ведення сільськогосподарського
виробництва площею 7,1411 га; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
СТОВ «Журавлівське» 10 травня 2007 року;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1667 га, укладений 8 квітня 2008
року між СТОВ «Журавлівське» і ОСОБА_3;
зобов'язати СТОВ
«Журавлівське» повернути земельну
ділянку площею 7,1411 га до земель
державної власності у придатному для
використання стані.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від
29 листопада 2012 року позов заступника
Фастівського міжрайонного прокурора
Київської області задоволено. Визнано
незаконним та скасовано розпорядження
Фастівської районної державної
адміністрації Київської області від 4
травня 2007 року № 328 «Про передачу
земельної ділянки у власність дирекції
СТОВ «Журавлівське» для
ведення сільськогосподарського
виробництва в межах Малоснітинської
сільської ради Фастівського району
Київської області. Визнано недійсним
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, площею
7,1411 га, виданий 10 травня 2007 року СТОВ
«Журавлівське». Визнано недійсним
договір купівлі-продажу частини
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
укладений 8 квітня 2008 року між
СТОВ «Журавлівське» та ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за
№ 1896. Зобов'язано СТОВ «Журавлівське»
повернути земельну ділянку, площею 7,1411
га (експертна вартість якої становить 2
206 627 грн 66 коп.) до земель державної
власності Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області в межах Малоснітинської
сільської ради Фастівського району
Київської області у придатному для
подальшого використання за цільовим
призначенням стані, в якому вона
знаходилась до надання її у власність
зазначеному товариству. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 вересня 2013 року рішення
міськрайонного суду в частині визнання
незаконним і скасування розпорядження
Фастівської районної державної
адміністрації Київської області від 4
травня 2007 року № 328; визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку та
зобов'язання СТОВ «Журавлівське»
повернути земельну ділянку до земель
державної власності скасовано,
провадження в цій частині закрито.
Рішення суду в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
частини земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
укладеного 8 квітня 2008 року між СТОВ
«Журавлівське» та ОСОБА_3, скасовано та
в цій частині ухвалено нове рішення про
відмову у позові.

У касаційній скарзі Фастівська районна
державна адміністрація Київської
області, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції в частині
відмови у задоволені позовних вимог
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 8 квітня 2008 року та
в цій частині залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов прокурора в
частині визнання незаконним
розпорядження Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області від 4 травня 2007 року та
зобов'язання СТОВ «Журавлівське»
повернути ділянку до земель державної
власності, суд першої інстанції
виходив з того, що спірна земельна
ділянка відносилася до земель
державної форми власності, передача
яких безоплатно у приватну власність
юридичним особам земельним
законодавством України не передбачено.

Закриваючи провадження у справі на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в
частині визнання незаконним і
скасування розпорядження Фастівської
районної державної адміністрації
Київської області від 4 травня 2007 року,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку та
зобов'язання СТОВ «Журавлівське»
повернути земельну ділянку до земель
державної власності, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що цей спір
вирішено постановою Київського
апеляційного господарського суду від 3
липня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в
іншій частині, апеляційний суд виходив
із того, що при укладенні договору про
відчуження частини належної йому на
праві приватної власності земельної
ділянки, площею 0,1667 га, для
обслуговування приміщення телятника,
СТОВ «Журавлівське» діяло в межах
чинного законодавства як власник
земельної ділянки, оскільки вказана
земельна ділянка не була земельним
паєм.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що розпорядженням
Фастівської районної державної
адміністрації Київської області від 4
травня 2007 року №328 затверджено
технічну документацію із землеустрою
та передано у власність
СТОВ «Журавлівське» земельну ділянку
для сільськогосподарського
виробництва, площею 7,1411 га, в межах
Малоснітинської сільської ради
Фастівського району Київської області,
на яку СТОВ «Журавлівське» 10 травня 2007
року отримало державний акт на право
власності.

8 квітня 2008 року СТОВ «Журавлівське»
уклало із ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу, за яким продало йому
частину земельної ділянки площею 0,1667
га, на якій розташоване належне ОСОБА_3
приміщення телятника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі в
частині визнання незаконним і
скасування розпорядження Фастівської
районної державної адміністрації
Київської області від 4 травня 2007 року,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку та
зобов'язання СТОВ «Журавлівське»
повернути земельну ділянку до земель
державної власності у придатному для
використання стані, апеляційний суд,
взявши за основу рішення
господарського суду, не врахував, що
вказана норма процесуального права
стосується лише рішень судів
загального юрисдикції.

Судові рішення інших юрисдикцій можуть
враховуватись лише у контексті ч. 3 ст. 61
ЦПК України, згідно з якою обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, апеляційний суд не звернув
уваги на те, що питання, пов'язані із
закриттям провадження у справі,
вирішуються шляхом постановлення
ухвали суду, а не рішення суду (ч. 2 ст. 208
ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 18, 19 ЗК України до
земель України належать усі землі в
межах її території, в тому числі
острови та землі, зайняті водними
об'єктами, які за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії,
однією з яких є землі
сільськогосподарського призначення.
Категорії земель України мають
особливий правовий режим.

Статтею 22 ЗК України, в редакції, чинній
на час укладення спірного договору
купівлі-продажу, передбачено, що
землями сільськогосподарського
призначення визнаються землі, надані
для виробництва
сільськогосподарської продукції,
здійснення сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури

або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги) та
несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі тимчасової консервації
тощо).

Сільськогосподарським підприємствам
землі сільськогосподарського
призначення передаються для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (ч. 3 ст. 22 ЗК України).

У підпункті б) п. 15 розділу Х Перехідні
положення ЗК України передбачено, що до
набрання чинності законами України про
державний земельний кадастр та про
ринок земель не допускається
купівля-продаж або іншим способом
відчуження земельних ділянок і зміна
цільового призначення (використання)
земельних ділянок, які перебувають у
власності громадян та юридичних осіб
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельних ділянок, виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також
земельних часток (паїв), крім передачі
їх у спадщину, обміну земельної
ділянки на іншу земельну ділянку
відповідно до закону та вилучення
(викупу) земельних ділянок для
суспільних потреб.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 213 - 215, 316 ЦПК України на зазначені
вимоги закону уваги не звернув та не
врахував, що положення
п. 15 розділу Х Перехідних положень ЗК
України, в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
жодних виключень щодо заборони на
відчуження земель
сільськогосподарського призначення,
не передбачено; цільове призначення
відчуженої СТОВ «Журавлівське»
земельної ділянки чітко визначено - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Фастівської районної
державної адміністрації Київської
області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 24 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська