Справа № 196/1114/13-ц
№ провадження 2/196/47/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
смт Царичанка

Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт
Царичанка Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права на право на
земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2
про визнання права на право на земельну
частку (пай).

В обгрунтування своїх вимог вказав, що
23 лютого 2005 року ним було укладено
спадковий договір з ОСОБА_3, за умовами
якого ОСОБА_1 набуває право власності
на належну йому земельну частку (пай) з
земель КСП ім. Шевченка в розмірі 3,1 га
за Сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серії ДП № 007903, виданим
Царичанською райдержадміністрацією
11.02.1997 року, після смерті ОСОБА_3 та
виконання позивачем зобов'язань перед
відчужувачем, зазначених в договорі.

У відповідності зі ст. 1304 ЦК
України спадковий договір між ним та
ОСОБА_3 було укладено в письмовій формі
з нотаріальним посвідченням договору.

Зазначає, що він в повному обсязі
виконував його обов'язки по договору -
систематичне надання коштів на
лікування, про що свідчить розписка
онуки відчужувача - ОСОБА_4, яка на той
час проживала разом з ОСОБА_3 і фактично
здійснювала контроль за виконанням ним
умов спадкового договору.

В жовтні 2005 року відчужувач за
спадковим договором ОСОБА_3 помер.

За приписами ст. 302 ЦК України та
п.8.9 Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаірусами України, затвердженого
наказом Мін'юсту України № 296/5 від
22.02.2012 року в разі смерті відчужувача
набувач набуває право власності на
майно відчужувача за відміткою на
правовстановлюючому документі про
перехід права власності.

25 квітня 2012 року він звернувся до
державного нотаріуса Царичанської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
з заявою вчинити відмітку про перехід
права власності на земельну частку
(пай) розміром 3,1 га від померлого
ОСОБА_3 до нього на підставі спадкового
договору та свідоцтва про смерть
відчужувача на Сертифікаті на право на
земельну частку (пай) з земель КСП ім.
Шевченка Царичанського району серії ДП
№ 007903 на ім'я ОСОБА_3, виданому
Царичанською РДА 11.02.1997 року, але листом
від 25.05.2012 року нотаріус відмовила йому
у вчиненні такої відмітки чи напису,
мотивуючи тим, що Сертифікат на право
власності на земельну частку (пай) не є
правовстановлюючим документом.

Вважає, що таке твердження
суперечить ст. 8 Указу Президента
України від 08.08.1995 року № 720 "Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" та Постанові Кабміну
України № 801 від 12.10.1995 року "Про
затвердження форми сертифікату на
право на земельну частку (пай)", де за
текстом цієї форми зазначено, що "право
на земельну частку (пай) може бути
об'єктом купівлі-продажу, дарування,
міни, успадкування, застави".

Крім того зазначає, що у
встановлений законом шестимісячний
срок після смерті відчужувача за
спадковим договором ОСОБА_3 спадкоємці
не заявляли про прийняття спадщини чи
визнання недійсним спадкового
договору і лише у листопаді 2011 року син
покійного ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом про визнання пропуску строку
позовної давності з поважних причин,
визнання спадкового договору його
батька з ним недійсним та визнання
права власності на вищезазначену
земельну частку (пай) за ним в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Царичанського районного
суду Дніпропетровської області від
06.11.2012 року позов ОСОБА_6 до позивача
було задоволено, а рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області вказане рішення скасовано і
прийнято нове рішення, яким ОСОБА_6
відмовлено в задоволенні всіх його
позовних вимог до нього. На день смерті
ОСОБА_3 разом з ним проживав згідно
довідки Рудківської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області його
правнук ОСОБА_2.

Прохає визнати за ним на підставі
спадкового договору право на право на
земельну частку (пай) розміром 3,1 га,
варістю 51567 грн., згідно Сертифіката на
право на земельну частку (пай) серії ДП
№ 007903, виданого 11.02.1997 року, після
смерті ОСОБА_3

В попереднє судове засідання
позивач та його представник - ОСОБА_7 не
з'явилися, надіслали до суду заяви з
проханням розглядати дану справу без
їх участі, позовні вимоги підтримують
повністю.

Відповідач в попереднє судове
засідання також не з'явився, до суду
надійшла заява з проханням розглядати
дану справу за його відсутності,
позовні вимоги визнає.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У попередньому судовому
засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2, видане 17.08.2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Царичанського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась
спадщина: право на земельну частку
(пай), розміром 3,01 в умовних кадастрових
гектарах з земель колишнього КСП ім.
Шевченка с. Рудка Царичанського району
Дніпропетровської області, яке
належало померлому на підставі
Сертифіката на право на земельну
частку (пай) серії ДП № 007903, виданого
Царичанською районною державною
адміністрацією 11 лютого 1997 року.

23.02.2005 року між ОСОБА_3 та
позивачем був укладений спадковий
договір, посвідчений нотаірусом
Царичанського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за
№ 162, згідно якого ОСОБА_3 після своєї
смерті передає у власність належне
йому право на право на земельну частку
(пай), а ОСОБА_1 згідно п.6.1 спадкового
договору зобов'язувався не пізніше 15
числа щомісячно надавати грошову
винагороду в розмірі п'яти мінімумів
доходів громадян та на підставі п.6.2
спадкового договору забезпечувати
згідно рецептів лікарів належними
лікувальними засобами.

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за
спадковим договором одна сторона
(набувач) зобов'язується виконувати
розпорядження другої сторони
(відчужувача) і в разі його смерті
набуває право власності на майно
відчужувача.

Згідно положень ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 1304 ЦК України спадковий
договір укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню.

Спадковий договір від 23.02.2005 року
посвідчений нотаріально, відповідає
вимогам ст. ст. 1302-1308 ЦК України щодо
змісту та форми.

Після смерті ОСОБА_3 у
встановлений законом шестимісячний
строк будь-які спадкоємці не заявляли
про прийняття спадщини чи про визнання
недійсним спадкового договору.

В листопаді 2011 року син покійного
- ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про
визнання пропуску строку позовної
давності з поважних причин, визнання
спадкового договору його батька з
позивачем недійсним та визнання права
власності на вищезазначену земельну
частку (пай) за ним в порядку
спадкування за законом і рішенням
Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 06.11.2012
року позов ОСОБА_6 було задоволено, але
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 лютого
2013 року рішення Царичанського
районного суду Дніпропетровської
області від 06.11.2012 року скасовано, в
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1
про визнання пропуску строку позовної
давності з поважних причин, визнання
спадкового договору недійсним та
визнання права на земельну частку (пай)
відмовлено.

На день смерті ОСОБА_3 разом з ним
згідно довідки Рудківської сільської
ради Царичанського району
Дніпропетровської області від 11.06.2012
року за № 192/2.10 проживав його правнук
ОСОБА_2 (відповідач в справі).

Відповідачем позовні вимоги
визнані в повному обсязі, тобто визнані
всі ті обставини, на які позивач
посилається на обгрунтування своїх
заявлених позовних вимог.

За вказаних обставин, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 203, 1302, 1304 ЦК України,
ст.ст. 130, 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України,
суд

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права на право на земельну
частку (пай) задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
на право на земельну частку (пай),
розміром 3,01 в умовних кадастрових
гектарах з земель колишнього КСП ім.
Шевченка с. Рудка Царичанського району
Дніпропетровської області, згідно
Сертифіката на право на земельну
частку (пай) серії ДП № 007903, виданого
Царичанською районною державною
адміністрацією 11 лютого 1997 року, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, на
підставі спадкового договору від 23
лютого 2005 року, посвідченого
нотаріусом Царичанського районного
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 162.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з подачею
апеляційної скарги через районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О.М.Гудим