Справа № 204/8644/13-ц
Провадження № 2-о/204/11/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді

Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа
Красногвардійський РВ в м.
Дніпропетровську ГУ ДМС України у
Дніпропетровській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року заявник звернувся
до суду із заявою, в якій просив
встановити факт, постійного проживання
на Україні станом на 24 серпня 1991 року. В
обґрунтування заяви заявник
посилається на те, що він народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Бірюкове,
Луганської області. З моменту
народження постійно проживав з
батьками в місті Борисов, Мінська
область до 1977 року. У 1977 році переїхав
на постійне місце проживання в Україну,
м. Дніпропетровськ. Відповідно до
записів у трудовій книжці, починаючи з
25 травня 1977 року працював на Південному
машинобудівному заводі до 28 серпня 1978
року, після чого у період з 24 жовтня 1978
року по 04 липня 1989 року на
Дніпропетровському машинобудівному
заводі. Згідно з довідкою гуртожитку №3
Дніпропетровського машинобудівного
заводу, заявник був прописаний та
проживав в даному гуртожитку в період з
19 жовтня 1979 року по 22 січня 1991 року. 17
листопада 1978 року між заявником та
ОСОБА_2 було укладено шлюб, відповідно
до свідоцтва, Серія НОМЕР_1, виданого
відділом РАЦС Ленінського району м.
Дніпропетровська. Від даного шлюбу є
повнолітні діти: син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно з договором купівлі-продажу
від 01 вересня 1983 року, який був
посвідчений Третьою державною
нотаріальною конторою м.
Дніпропетровська, дружині заявника на
праві особистої власності належить
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в
якому заявник постійно проживає із
сім`єю з 1983 року і по теперішній час.
Заявник зазначив, що приблизно з
вересня 1992 року при нез`яснованих
обставин втратив паспорт громадянина
колишнього СРСР, зразка 1974 року (серія
НОМЕР_2, виданого 5 серпня 1975 року,
виданий відділом міліції Борисівської
міськради Мінської області
Білоруської РСР). Після втрати
паспорта, заявник постійно проживав за
вищевказаною адресою з свою родиною, з
території України не виїжджав і не
вступав до громадянства інших держав.
На даний час у ОСОБА_1 виникла
необхідність виїзду за межі України,
але відсутність паспорта громадянина
України суттєво обмежують можливість
вільного пересування по території
України та за її межами, у зв`язку з чим
заявник звернувся з офіційною
письмовою заявою в Красногвардійський
РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України
у Дніпропетровській області, на яку 12
листопада 2013 року отримав відповідь,
про те, що факт реєстрації заявника на
території України станом на 13
листопада 1991 року не підтверджується, у
зв`язку з чим було рекомендовано
звертатися до суду із заявою в порядку
окремого провадження.

В судове засідання, заявник не з'явився,
але надав суду заяву в якій просив
розглядати справу у його відсутність.
Позовні вимоги просив задовольнити в
повному обсязі.

Представник зацікавленої особи до суду
не з`явився, повідомлявся належним
чином про день та час судового
засідання, причин неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява підлягає задоволенню по
наступним підставам.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України -
судовим порядком можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі
Бірюкове, Луганської області.

Відповідно до записів у трудовій
книжці, починаючи з 25 травня 1977 року
працював на Південному
машинобудівному заводі до 28 серпня 1978
року, після чого у період з 24 жовтня 1978
року по 04 липня 1989 року на
Дніпропетровському машинобудівному
заводі (а.с.6-7).

Згідно з довідкою гуртожитку №3
Дніпропетровського машинобудівного
заводу, ОСОБА_1 був прописаний та
проживав в даному гуртожитку в період з
19 жовтня 1979 року по 22 січня 1991 року
(а.с.15).

17 листопада 1978 року між заявником та
ОСОБА_2 було укладено шлюб, відповідно
до свідоцтва, Серії НОМЕР_1, виданого
відділом РАЦС Ленінського району м.
Дніпропетровська. Від даного шлюбу є
повнолітні діти: син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Ці факти
підтверджуються (а.с. 8-12).

Відповідно з договором купівлі-продажу
від 01 вересня 1983 року, який був
посвідчений Третьою державною
нотаріальною конторою м.
Дніпропетровська, дружині заявника на
праві особистої власності належить
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.4-5). Як зазначено в довідці голови
квартального комітету № 29
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська, ОСОБА_1 з 1983 року і по
теперішній час постійно проживає за
адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. (а.с.13).

Як заявник вказав, що приблизно з
вересня 1992 року при нез`яснованих
обставин втратив паспорт громадянина
колишнього СРСР, зразка 1974 року (серія
НОМЕР_2, виданого 5 серпня 1975 року,
відділом міліції Борисівської
міськради Мінської області
Білоруської РСР). Після чого він
звернувся з офіційною письмовою заявою
в Красногвардійський РВ в м.
Дніпропетровську ГУ ДМС України у
Дніпропетровській області. У видачі
паспорту громадянина України заявнику
було відмовлено та рекомендовано
звернутися до суду (а.с.14).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
дану заяву необхідно задовольнити та
встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 24 серпня 1991 року
постійно проживав на території України
та проживає і до теперішнього часу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57-61, 209, 215, ч. 2 ст. 256 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа
Красногвардійський РВ в м.
Дніпропетровську ГУ ДМС України у
Дніпропетровській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України -
задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 24 серпня 1991 року
постійно проживав на території України
та проживає і до теперішнього часу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.О.
Дубіжанська