АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/1964/13-ц 22-ц/774/268/К/14
Провадження № 22-ц/774/268/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 212/1964/13-ц
інстанції - Водоп’янов С.М.
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_4, який

діє також в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 26 квітня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4, який діє також в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , до
Виконавчого комітету Жовтневої
районної у місті ради про визнання
права власності на самочинне
будівництво, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_4, який діє
також в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду із
позовом до Виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті ради про
визнання права власності на самочинне
будівництво. В обґрунтування позову
зазначив, що йому та його
неповнолітньому синові на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1
яка розташована на першому поверсі. З
дозволу виконавчого комітету (рішення
від 13.02.1998 року) після узгодження
відповідного проекту він здійснив
прибудову до цієї квартири у вигляді
балкону. В 2012 році ОСОБА_4 звернувся до
КП ДОР «Криворізьке БТІ» для
приватизації зазначеної квартири,
однак йому повідомили, що балкон
самовільно прибудований, а також, що в
свідоцтві про право власності невірно
вказана загальна площа квартири, тому
просив суд визнати за ним право
власності на перебудовану квартиру
АДРЕСА_1 а саме добудовану прибудову
«а» площею 3,2 кв.м., у зв'язку з чим
збільшилася загальна площа приміщень у
квартирі та фактично складає 36,8кв.м.,
житлова площа фактично складає 17,4кв.м.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
(далі - Інспекція) просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
відмовити у задоволені позову ОСОБА_4,
оскільки судом не враховано, що дозвіл
на виконання будівельних робіт у 1998
році видавався органами державного
архітектурно-будівельного контролю
України відповідно до ДБН А.3.1-2-93, і
позивачу, який звернувся до
Виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Кривому Розі ради у 2012
році з метою узаконення зазначеної
будівлі, було відмовлено у зв'язку з
відсутністю таких повноважень
виконкому. Крім того, суд не звернув
уваги на те, що прибудова квартири
розміщена на земельній ділянці, яка
позивачу не виділялась. Отже, вважає, що
позивачем самочинно побудовано
прибудову до квартири АДРЕСА_1 а судом
безпідставно задоволені його позовні
вимоги.

У письмових запереченнях позивач
зазначає про наявність підстав для
задоволення його позовних вимог та про
обізнаність апелянта про рішення суду
з моменту отримання його пакету
документів 28 червня 2013 року.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 у 1998 році перебувала у
комунальній власності ЖКВ Південного
гірничо-збагачувального комбінату.

Позивач ОСОБА_4, будучи на той час
квартиронаймачем зазначеної квартири,
з метою поліпшення житлових умов
звернувся до Жовтневої районної ради
народних депутатів м. Кривого Рогу із
заявою про надання дозволу на
будівництво балкону за наданим
проектом.

Рішенням Жовтневої районної
ради народних депутатів м. Кривого Рогу
від 13.02.1998 року надано дозвіл ЖВК
Південного гірничо-збагачувального
комбінату виконати прибудову балкону
до квартири АДРЕСА_1 згідно узгодженому
проекту та після закінчення
будівництва внести зміни до технічного
документації та здати балкон в
експлуатацію комісії виконкому.

У 2006 році ОСОБА_4 приватизував
зазначену квартиру та отримав право
власності на неї, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданим КП
«Криворізьке БТІ » від 17.04.2006 року,
згідно якого власниками квартири на
праві приватної спільної сумісної
власності є ОСОБА_4 та його
неповнолітній син ОСОБА_5

У 2012 році позивач ОСОБА_4
звернувся до Виконавчого комітету
Жовтневої районної у місті ради з метою
узаконення прибудови, однак згідно
листа від 27.12.2012 року № 16/23-267 йому було
повідомлено, що повноваження щодо
прийняття в експлуатацію прибудов
виконкомам районних рад не делеговано.

Повідомленням КП ДОР
«Криворізьке БТІ» від 07. 12.2012 року до
виконкому вказано, що «в свідоцтві №
Ж352 про право власності від 04.04.2006 року,
виданому згідно до розпорядження УЖБП
від 17.03.2006 року №Ж352, невірно вказана
загальна площа приміщень квартири. У
зв'язку з помилкою та добудовою
прибудови, загальна площа по квартири
збільшилася та фактично скаладає - 36,8
кв.м., житлова площа фактично скаладає -
17,4 кв.м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив із наявності підстав для
задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду з
наступних підстав.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 7
Постанови №6 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва), не може бути застосовано
правила статті 376 ЦК при вирішенні
справ за позовами:

- про визнання права власності на
самочинно переобладнані квартири в
багатоквартирних будинках різних
житлових фондів, оскільки такі
правовідносини врегульовано іншими
нормами законодавства, зокрема статтею
383 ЦК та відповідними нормами Житлового
кодексу України щодо власників
квартир;

- про визнання права власності на
самочинно збудовані тимчасові споруди;

- про визнання права власності на
самочинно збудовані приналежності до
основної речі (ганок, веранда, мансарда
тощо).

Згідно п. 9 цієї ж постанови при
розгляді справ зазначеної категорії
судам слід мати на увазі, що відповідно
до статті 26 Закону № 2780-XII спори з
питань містобудування вирішуються
радами, інспекціями державного
будівельного архітектурного контролю
у межах їх повноважень, а також судом
відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні
питання про відкриття провадження у
справі за позовом про визнання права
власності на самочинно збудовані
об'єкти суд має звертати увагу чи
зазначено у позовній заяві відповідно
до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо
звернення позивача до інспекції
державного будівельного
архітектурного контролю про прийняття
об'єкта до експлуатації та посилання на
докази щодо зазначених обставин. У разі
відсутності посилання на такі
обставини або докази суд має
відповідно до вимог статті 121 ЦПК
залишити позовну заяву без руху та
надати строк для усунення недоліків із
наслідками, передбаченими частиною
другою статті 121 ЦПК.

Якщо позивач не звертався до
компетентного державного органу із
заявою про прийняття об'єкта до
експлуатації, суд вирішує спір по суті
з урахуванням наведених обставин та
вимог закону.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої
інстанції не врахував зазначених вище
роз'яснень та залишив поза увагою
наступне.

01 січня 1994 року Наказом
Мінбудархітектури України від 10.08.93
року № 136 затверджені та введені в дію
державні будівельні норми ДБН А. 3.1-2-93
«Порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт» (далі - ДБН).

Відповідно до п. 1.1. ДБН А. 3.1-2-93 дозвіл на
будівництво є юридичним документом, що
посвідчує право забудовника та
генпідрядника на виконання
будівельних робіт, їх фінансування,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж видачу ордерів на
земляні роботи.

Пунктом 1.2. вказаного ДБН визначено, що
дозволи забудовникам (замовникам) на
виконання робіт з будівництва
видаються органами державного
архітектурно- будівельного контролю
України (далі - Держархбудконтролю).

Згідно пп. В пункту 2.1 ДБН А. 3.1-2-93
рішення відповідної Ради народних
депутатів є лише одним із документів,
який повинен подаватись до органу
держархбудконтролю для отримання
дозволу.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, який набрав
чинності з 12 березня 2011 року, прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів проводиться
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
або видачі сертифіката. Експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Як убачається з технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1, реєстровий № 14497775
від 22.11.2012 р., виготовленого КП ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації», позивачем самочинно
побудована прибудова до квартири.

При цьому ця прибудова розміщена на
земельній ділянці, яка не передавалась
у власність відповідача у
встановленому законом порядку.

У відповідності до п.4 ст.26. ст.27 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
необхідної документації, отриманої
забудовником до початку виконання
будівельних робіт, зокрема: вихідних
даних, технічних умов, будівельного
паспорта, розроблення проектної
документації та проведення у випадках,
передбачених ст. 31 цього закону, її
експертизи; затвердження проектної
документації; виконання підготовчих та
будівельних робіт.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої
інстанції не з'ясував, чи звертався
позивач за дозволом на виконання
будівельних робіт до органів
держархбудконтролю, у компетенцію
якого входить питання прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва, чи
вирішувалось питання щодо виділення
позивачу земельної ділянки, на якій
розташована самочинна прибудова, чи є
така прибудова спорудою, спір щодо якої
підлягає вирішенню судом, та хто є
належним відповідачем у даній справі.

Розглянувши справу без участі
належного відповідача, суд першої
інстанції вирішив питання про права та
обов'язки особи, не залученої до участі
у справі в якості сторони, та дійшов
передчасного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Оскільки апеляційний суд не наділений
повноваженнями щодо залучення до
участі у справі осіб, які не брали
участь у справі під час її розгляду в
суді першої інстанції, колегія суддів
позбавлена можливості залучити до
участі в даній справі належного
відповідача та вирішити спір по суті.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
є передчасним, у зв'язку з чим його
необхідно скасувати та на підставі п.3,
4 ч.1 ст.309 ЦПК України ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ч.1 ст.309,
ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 26 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4, який діє також в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, до Виконавчого
комітету Жовтневої районної у місті
ради про визнання права власності на
самочинне будівництво відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів