Справа № 315/1510/13-ц
Номер провадження № 2/315/45/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року Гуляйпільський
районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді:
Каракай Н.Д.,

при секретарі:
Прокопенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Гуляйполе
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
орган опіки та піклування
Гуляйпільської районної державної
адміністрації Запорізької області,
орган опіки та піклування
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В
И В:

11 жовтня 2013 року до Гуляйпільського
районного суду Запорізької області
надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 22.10.2011 року він уклав шлюб з
відповідачкою. Від даного шлюбу вони
мають сина ОСОБА_3, який народився 08.03.2012
року. Сімейні стосунки з відповідачкою
фактично припинилися з 05.07.2012 року.
Зараз вони проживають окремо,
спільного господарства не ведуть.
Відповідачка з моменту припинення
сімейних відносин почала вчиняти
позивачу перешкоди у спілкуванні с
сином, зокрема категорично заборонила
йому відвідувати дитину, що суттєво
порушує його права та інтереси як
батька.

Далі в позові вказується на те, що
наприкінці липня 2012 року позивач
звернувся до органу опіки та
піклування Гуляйпільської
райдержадміністрації Запорізької
області. За результатами розгляду його
звернення головою Гуляйпільської
райдержадміністрації було винесено
розпорядження про безперешкодне
спілкування позивача з його сином за
місцем проживання матері ОСОБА_2 - двічі
на тиждень. Однак, відповідачка не
виконує вказане рішення та продовжує
вчиняти позивачу перешкоди у
спілкуванні з дитиною, а саме
категорично забороняє йому
відвідувати сина.

Також, в позові зазначається, що
позивач не веде аморальний спосіб
життя, має гідні матеріально-побутові
умови і хотів би, щоб його син
виховувався обома батьками та бачити
його, у тому числі і за місцем свого
проживання.

Просить суд зобов'язати відповідачку
ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні
з їхнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
надати йому можливість приймати участь
у вихованні дитини та визначити для
цього систематичні побачення з сином, у
тому числі поза межами домоволодіння
відповідачки з можливістю спільного з
дитиною відпочинку та відвідування
місця його проживання по АДРЕСА_1.

Ухвалою Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 15.11.2013
року до участі у справі були залучені в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
орган опіки та піклування
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області та орган опіки та піклування
Гуляйпільської районної державної
адміністрації Запорізької області (
а.с.11).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав повністю,
просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову
частково заперечувала, в судових
дебатах просила при вирішенні спору
врахувати вік її сина ОСОБА_4.

Представник третьої особи Копасов О.М.
проти задоволення позову не заперечує
відповідно до висновку, наданого
органом опіки та піклування
Гуляйпільської райдержадміністрації
№ 012/01-39 від 20.01.2014 року та згідно до
розпорядження голови Гуляйпільської
райдержадміністрації Запорізької
області № 326 від 28.08.2012 року.

Представник третьої особи
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області в судове засідання не з'явився,
про час та місце його проведення
повідомлений належним чином, причин
своєї неявки суду не повідомив, заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи не надав.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали учать у справі, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
них докази, прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 22
жовтня 2011 року між сторонами був
укладений шлюб, про що в Книзі
реєстрації шлюбів 22.10.2011 року зроблено
відповідний актовий запис № 86, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб, виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Гуляйпільського районного управління
юстиції Запорізької області серії
НОМЕР_1 від 22.10.2011 року ( а.с.6).

У шлюбі у них 08.03.2012 року народився син -
ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації
народжень 03.04.2012 року зроблено
відповідний актовий запис № 02, що
підтверджено копією свідоцтва про
народження, виданим виконавчим
комітетом Дорожнянської сільської
ради Гуляйпільського району
Запорізької області серії НОМЕР_2 від
03.04.2012 року (а.с.7).

В судовому засіданні також
встановлено, що батько дитини - ОСОБА_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.
с. 5).

Згідно довідки, виданої Дорожнянською
сільською радою Гуляйпільського
району Запорізької області за № 137/01-25
від 22.11.2013 року гр. ОСОБА_1, 1988 року
народження, має склад сім'ї: батько -
ОСОБА_1, 1967 року народження, мати -
ОСОБА_3, 1967 року народження, сестра -
ОСОБА_6, 1991 року народження, бабуся -
ОСОБА_7, 1940 року народження ( а. с. 18).

Розпорядженням голови Гуляйпільської
районної державної адміністрації
Запорізької області № 326 від 28.08.2012 року
за зверненням гр. ОСОБА_1 йому було
встановлено дні спілкування з
малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
шляхом відвідування його за адресою
проживання матері: АДРЕСА_2 двічі на
тиждень за попередньою домовленістю
сторін ( а.с.8).

Відповідно до акту обстеження умов
проживання, складеного представниками
органу опіки та піклування
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області від 22.11.2013 року умови для
проживання в будинку, де проживає
позивач є нормальними: будинок
газифікований, до нього підведено
водопостачання, є все необхідне для
проживання, в кімнатах чисто та охайно
(а.с.20-21).

Згідно характеристики з місця
проживання позивача він
зареєстрований та проживає в будинку
своїх батьків. Закінчив Бердянський
машинобудівний коледж, на даний час
навчається в Запорізькому
національному технічному університеті
на заочній формі навчання. Офіційно
ніде не працює. Відомостей про
притягнення його до кримінальної
відповідальності не має. Серед сусідів
та товаришів користується повагою.
Активно приймає участь у житті села (
а.с.19).

За рішенням Гуляйпільського районного
суду Запорізької області № 0806/1387/2012 від
30.07.2012 року ОСОБА_1 сплачує аліменти на
утримання сина ОСОБА_4. Заборгованості
по сплаті аліментів не має ( а. с. 28), що
також слідує з пояснень сторін в
судовому засіданні.

За інформацією, наданою КУ
«Гуляйпільська психіатрична лікарня»
ЗОР встановлено, що гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_8, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 в цьому закладі на
стаціонарному лікуванні не перебував.
За архівом не значиться ( а. с. 26).

Відповідно до акту обстеження умов
проживання, складеного представниками
органу опіки та піклування
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області від 21.11.2013 року умови для
проживання в будинку відповідачки
ОСОБА_2 є нормальними, а саме будинок
газифікований, до будинку заведена
вода, кімнати чисті, охайні та затишні.
Дитина забезпечена всім необхідним для
проживання та розвитку (а. с. 22).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої
Дорожнянською сільською радою
Гуляйпільського району Запорізької
області за № 18/01-24 від 17.01.2014 року ОСОБА_2
проживає в АДРЕСА_2 з малолітнім сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання вона характеризується як
ввічлива, працьовита людина. Серед
сусідів та односельців користується
повагою (а.с.30, 31).

Рішенням Гуляйпільського районного
суду Запорізької області № 315/1503/13-ц від
22 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвано ( а. с.29).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 не дозволяє
позивачу батькові дитини бачитися з
дитиною та приймати участь в її
вихованні.

З липня 2012 року позивач майже не
побачить дитину, хоча бажає як і раніше
приймати участь у вихованні свого сина,
проводити з ним час, дарувати йому свою
любов, піклування та увагу, фінансово
та морально допомагати.

Позивач намагався вирішити питання
побачень з дитиною мирним шляхом, але
безуспішно, в зв'язку з чим, він
звернулися з заявою про визначення
способу участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею до комісії з питань
захисту прав дитини Гуляйпільської
райдержадміністрації Запорізької
області.

За його зверненням було винесено
відповідне розпорядження голови
Гуляйпільської районної державної
адміністрації № 326 від 28.08.2012 року, яким
було визнано можливим спілкування гр.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, який
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, з його малолітнім сином
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_2 та встановлено порядок
побачень позивача з дитиною, а саме
двічі на тиждень по місцю проживання
дитини за попередньою домовленістю з
її матір'ю (а. с. 8).

Але, незважаючи на вказане
розпорядження відповідачка не
перестала чинити позивачу перешкод у
спілкуванні з дитиною.

Згідно з висновком органу опіки та
піклування Гуляйпільської
райдержадміністрації про участь
батька у вихованні сина № 012/01-39 від
20.01.2014 року орган опіки та піклування
вважає, що гр. ОСОБА_1 має право на
спілкуванні з сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі на тиждень за місцем
проживання батька, а саме за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 27-28).

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 СК України
врегульовано сімейні особисті
немайнові та майнові відносини між
подружжям, між батьками та дітьми,
усиновлювачами та усиновленими, між
матір'ю та батьком дитини щодо її
виховання, розвитку та утримання.

Відповідно, ч. 2 ст. 2 СК України регулює
сімейні особисті немайнові та майнові
відносини між бабою, дідом, прабабою,
прадідом та внуками.

Відповідно до ч.7 ст. 7 СК України,
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, у тому числі, і
спілкуватися зі своїм батьком, бабусею
та дідусем.

Відповідно до ст.141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. А той із батьків, з
ким проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч.1 ст. 159 СК України
регламентує, якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Положеннями Конвенції про права дитини
від 1989 року, яка ратифікована
Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в
ст. 27 передбачено, що дитина має право
на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26.04.2001р. №2402-111
батько і мати мають рівні права та
обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст. 15 вказаного Закону
України дитина, яка проживає окремо від
батьків або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею.

За сукупності вищевказаних обставин,
які повністю підтверджуються доказами,
дослідженими в судовому засіданні, суд
вважає за доцільне задовольнити позов
частково та визначити спосіб участі
позивача у вихованні його сина ОСОБА_4,
враховуючи вік дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 157, 169, 212-215 ЦПК
України ст.ст. 19, 141, 157, 159 СК України, суд,
-

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - орган опіки та
піклування Гуляйпільської районної
державної адміністрації Запорізької
області, орган опіки та піклування
Дорожнянської сільської ради
Гуляйпільського району Запорізької
області, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною - задовольнити
частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з
малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити систематичні побачення
ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
двічі на тиждень в середу та неділю з
10-00 до 17-00 години за місцем проживання
батька дитини: АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

З повним текстом рішення учасники
процесу можуть ознайомитися 28.01.2014
року.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до апеляційного
суду Запорізької області протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: Каракай Н. Д.