Справа №591/6300/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - ШершакНомер провадження
22-ц/788/146/14 Суддя-доповідач - Сибільова Л.
УХВАЛА

19 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В., Криворотенка В. І.,

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 24 липня 2013 року

у справі за поданням головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції Лешанової
Інни Миколаївни про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України,

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 24 липня 2013 року подання
головного державного виконавця
відділу ДВС Сумського міського
управління юстиції Лешанової І.М.
задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, закордонний паспорт НОМЕР_2,
виданий 08 листопада 2012 року УДМС
України в Сумській області,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, у
праві виїзду за межі України без
вилучення закордонного паспорту або
іншого документу до виконання рішення
суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати та відмовити
старшому державному виконавцю відділу
ДВС Сумського міського управління
юстиції у задоволенні заяви про
тимчасове обмеження її виїзду за межі
України. Вказує, зокрема. що в
матеріалах справи відсутні докази, які
підтверджують її ухилення від
виконання рішення суду про стягнення з
неї коштів.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_2, який
підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, пояснення головного
державного виконавця відділу ДВС
Сумського міського управління юстиції
Лешанової І.М., яка заперечує проти
скарги та вважає ухвалу суду вірною,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

24 липня 2013 року головний державний
виконавець відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції Лешанова
І.М. звернулася до суду з зазначеним
поданням, мотивуючи його тим, що у неї
на виконанні перебуває два виконавчих
провадження ВП 34894570 і ВП 34538530 з
примусового виконання двох виконавчих
листів №2а-1870/8192/11 від 19 червня 2012 року,
виданих Сумським окружним
адміністративним судом про стягнення
з приватного підприємця ОСОБА_2 на
користь держави податкової
заборгованості по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 334518,98 грн. та
податкової заборгованості з податку на
додану вартість в загальній сумі 61908,75
грн., з яких 48031 грн. - за основним
платежем і 13877,75 грн. - штрафні санкції.

Боржник ухиляється від виконання
рішень. При здійсненні перевірки її
майнового стану за адресою, зазначеною
у виконавчому листі: АДРЕСА_3,
встановлено, що боржник вибула з даної
адреси до пред'явлення виконавчого
документу на виконання, майно відсутнє.
За відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУ ДМС в Сумській області
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. В ході проведення виконавчих
дій встановлено, що за цією адресою
знаходиться центр реінтеграції
бездомних осіб, боржника та її майна
не виявлено.

11 квітня 2013 року до відділу ДВС
надійшла заява стягувача в особі ДПІ м.
Суми з проханням тимчасово обмежити
виїзд за кордон ОСОБА_2, так як остання
документована 8 листопада 2012 року
паспортом для виїзду за кордон. Рішення
судів не виконані.

Просила тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
без вилучення закордонного паспорту
або іншого документу.

Вирішуючи спір та обмежуючи ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України, суд
першої інстанції виходив з того, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї рішенням
суду.

Цей висновок суду узгоджується з
обставинами справи, вірно
встановленими судом, та відповідає
вимогам процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
у головного державного виконавця
відділу ДВС Сумського міського
управління юстиції Лешанової І.М. на
виконанні перебуває два виконавчих
провадження ВП 34894570, ВП 34538530,
відкритих 27 вересня 2012 року, з
примусового виконання двох виконавчих
листів №2а-1870/8192/11, виданих 3 вересня 2012
року Сумським окружним
адміністративним судом на підставі
постанови від 19 червня 2012 року, яка
набрала законної сили 10 липня 2012 року,
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на користь
держави податкової заборгованості по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
334518,98 грн. та податкової заборгованості
з податку на додану вартість в
загальній сумі 61908,75 грн., з яких 48031 грн.
- за основним платежем і 13877,75 грн. -
штрафні санкції. В виконавчих листах
зазначено, що на час винесення
постанови боржник проживає в АДРЕСА_3
(а.с.6-7, 13,15).

Боржник ухиляється від виконання
судового рішення.

При здійсненні державним виконавцем
перевірки майнового стану за адресою,
визначеною у виконавчих листах:
АДРЕСА_3, встановлено, що боржник
вибула з даної адреси до пред'явлення
виконавчого документу на виконання,
майно відсутнє (а.с.10).

За відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС в Сумській області
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. В ході проведення виконавчих
дій встановлено, що за цією адресою
знаходиться центр реінтеграції
бездомних осіб; боржника та її майна
не виявлено.

Згідно повідомлення державному
виконавцеві Центру реінтеграції
бездомних осіб управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради у вересні 2012
року до центру звернувся представник
боржника з заявою про дозвіл
реєстрації її місця проживання за
адресою центру з посиланням на те, що
боржник власного житла та місця, за
яким може бути зареєстрована, не має.
На підставі Законів України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб та безпритульних дітей», Порядку
реєстрації місця проживання або
перебування бездомних осіб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 серпня 2011 року
№ 895, та Положення про центр
реінтеграції бездомних осіб, ОСОБА_2
зареєстрована 14 вересня 2012 року за
юридичною адресою центру в АДРЕСА_2, але
там не проживає, власного майна там не
має. Згідно облікової картки від 12
вересня 2012 року №189, яка заповнювалась
зі слів представника ОСОБА_2, фактичне
місце проживання її: АДРЕСА_1 (а.с.9, 11).

Вказана адреса є адресою
зареєстрованого місця проживання
одного з її представників за
довіреністю (а.с. 256).

Згідно повідомлення Управління
Державної міграційної служби України в
Сумській області ОСОБА_2 8 листопада 2011
року була документована паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_2 (а.с.17).

11 квітня 2013 року до відділу ДВС
надійшла заява стягувача в особі ДПІ м.
Суми з проханням тимчасово обмежити
виїзд за кордон ОСОБА_2, так як остання
має закордонний паспорт (а.с.4-

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Пункт 18 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає, що
державний виконавець у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням, має право
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

П. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну»
передбачає, що ухилення громадянина
України від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), є однією з підстав, для
тимчасового обмеження (до виконання
зобов'язань) у праві виїзду за кордон.

Представник боржника не спростував
доводів державного виконавця про те, що
за місцем своєї реєстрації в центрі
реінтеграції бездомних осіб, а також за
місцем, яке вона повідомила вказаному
центру як свою фактичну адресу
проживання, боржник не проживає, її
майно за вказаними адресами та за
адресою місця проживання, зазначеною у
виконавчих документах, відсутнє.
Будинок, який їй належав, вона до
ухвалення судового рішення
подарувала іншій особі, яка перед
ухваленням судового рішення продала
його третьому власнику.

Вказані обставини підтверджуються
актом державного виконавця (а.с.10).

За боржником зареєстрований
автомобіль, розшуканий та затриманий
державним виконавцем в м. Харкові, який
фактично знаходиться в користуванні та
володінні іншої особи на підставі
довіреності.

На виклики державного виконавця
боржник не з'являється (а.с.12-16).

Вказані обставини є доказом того, що на
час звернення державного виконавця з
даним поданням до суду боржник реально
не мала наміру виконувати рішення
суду, погіршила свій майновий стан,
оформивши відчуження належного їй
майна, яке на час відкриття виконавчого
провадження не було предметом
обтяження, поставила себе в такі
умови свідомо, що робить неможливим
примусове виконання рішення суду, а
заходів до добровільного його
виконання вона не вживає, змінила місце
реєстрації місця проживання після
ухвалення судового рішення, фактичне
місце проживання державному виконавцю
не повідомляє.

Доказів поважності причин невиконання
рішення суду боржник державному
виконавцю і суду не надала.

Суд вірно оцінив таку поведінку
боржника як свідомі дії, направлені на
ухилення від виконання своїх
обов'язків у виконавчому провадженні,
виконанню яких не заважають незалежні
від неї обставини.

Доводи скарги про те, що боржник не
оскаржувала дій державного виконавця
по примусовому виконанню рішення суду
та не має наміру виїжджати за кордон, а,
отже, не ухилялась від виконання
судового рішення, не спростовують
висновків суду.

Посилання в скарзі на те, що суд не міг
розглядати справу за правилами
цивільного судочинства, також є
безпідставними.

За змістом статті 377-1 ЦПК України
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується у порядку,
визначеному цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими статтею 17 Закону України
«Про виконавче провадження»,
примусове виконання яких здійснюється
державною виконавчою службою.

Інші процесуальні кодекси, в тому числі
КАС України, не містять відповідних
норм у розділах, які регулюють
вирішення процесуальних питань,
пов'язаних із виконанням судових
рішень, ухвалених за нормами цих
кодексів.

Таким чином, ст. 377-1 ЦПК України є
спеціальною нормою, яка застосовується
на стадії виконання судових рішень,
ухвалених незалежно від виду
судочинства та рішень інших органів
(посадових осіб).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 24 липня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -