Справа № 342/107/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді:
Корюкіної М. П.,

секретаря:
Сьомкайло І.-М. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до
Серафинецької сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Серафинецької сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, по договору купівлі-продажу
від 01.12.1990 року.

В позовній заяві зазначив, що 01.12.1990
року ОСОБА_2 продав йому житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу
оформлявся в Серафинецькій сільській
раді. На підставі даного договору
Коломийське МБТІ 2013 року зареєструвало
на нього (ОСОБА_1) будинок, як на
власника. Дружина (ОСОБА_3) померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В даний час він хоче
продати будинок, але не може це зробити,
так як не має свідоцтва про право
власності на будинок. Свідоцтво
відсутнє через те, що договір
купівлі-продажу не було зареєстровано
у виконкомі Серафинецької сільської
ради, а з 2004 року за новим ЦПК виконкоми
сільських рад вже не наділені таким
правом. В зв'язку з цим змушений
звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. В
заяві поданій до суду справу просить
слухати у його відсутності. Позовні
вимоги підтримує повністю. Позов
просить задовольнити.

Із заяви Серафинецької сільської ради
вбачається, що відповідач просить
розглядати справу без участі їхнього
представника. Позовні вимоги визнають.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі суд вважає, що позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав:
відповідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ст. 655 ч. 1 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В судовому засіданні встановлено, що
01.12.1990 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 01.12.1990 року, при
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР,
договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Договір купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями від
01.12.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
виконавчому комітеті Серафинецької
сільської ради, зареєстровано не було
(довідка Серафинецької сільської ради
від 23.01.2014 року № 60, при матеріалах
справи).

Згідно ст. 657 ч. 1 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Конституцією України за кожним
закріплюється право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. Також -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України).

ОСОБА_1 в даний час хоче продати
будинок, але не може це зробити, так як
не має свідоцтва про право власності на
будинок і через це нотаріусом у
вчиненні договору купівлі-продажу
даного житлового будинку з
господарськими будівлями відмовлено,
що підтверджується довідкою від 23.01.2014
року № 40, при матеріалах справи.

Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

ОСОБА_3 (дружина позивача) померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (копія свідоцтва про
смерть серія: НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2
року, при матеріалах справи).

Відповідач заперечень щодо визнання
права власності за позивачем, не має.
Інших осіб, які б заявляли свої вимоги
по даному питанню, не встановлено.

В зв'язку з цим суд вважає що позов слід
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
по договору купівлі-продажу від 01.12.1990
року.

На підставі викладеного та ст. 316 ч. 1, ст.
317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. 391 ч. 1, ст. 655
ч. 1, ЦК України, керуючись ст. ст. 209, 212,
214, 215, 218, ст. 294 ч. 1 ЦПК України,

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
по договору купівлі-продажу від 01.12.1990
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Івано-Франківського апеляційного суду
через Городенківський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Корюкіна М.П.