Справа №587/2166/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Куц В. І.Номер провадження
22-ц/788/402/14 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В., Ільченко О. Ю.,

а участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_6 та Відділ Державної виконавчої
служби Сумського районного управління
юстиції

про визнання незаконним акту
державного виконавця про передачу
майна стягувачу від 16 січня 2013 року,
скасування свідоцтва про право
власності на домоволодіння та
земельну ділянку від 06 лютого 2013 року,
скасування державної реєстрації права
власності на домоволодіння та земельну
ділянку від 06 лютого 2013 року та
визнання права власності на 1/2 частину
домоволодіння та земельної ділянки,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 17 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення
судом першої інстанції при ухваленні
рішення норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати рішення Сумського районного
суду Сумської області від 17 січня 2014
року та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, а саме: визнати незаконним акт
державного виконавця про передачу
майна стягувачу - ОСОБА_4 в рахунок
погашення боргу, затвердженого
відділом ДВС Сумського районного
управління юстиції Сумської області 16
січня 2013 року; скасувати свідоцтво про
належність на праві власності ОСОБА_4
житлового будинку з надвірними
побутовими будівлями загальною площею
386,9 кв.м., житловою площею 105 кв.м. та
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд та ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,26 га., які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, яке було видано 06
лютого 2013 року приватним нотаріусом
Сумського районного нотаріального
округу ОСОБА_6; скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_4 на
житловий будинок з надвірними
будівлями загальною площею 386, 9 кв.м.,
житловою площею 105 кв.м. та земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд та ведення
особистого підсобного господарства,
площею 0,26 га., які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, номер запису 98682,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна НОМЕР_1; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними побутовими
будівлями загальною площею 386, 9 кв.м.,
житловою площею 105 кв.м. та 1/2 частину
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд та ведення
особистого підсобного господарства,
площею 0,26 га., які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувають у
зареєстрованому щлюбі з 25 січня 1992 року
і проживають однією сім'єю. ОСОБА_5 був
власником земельної ділянки загальною
площею 0, 26 га., яка розташована по
АДРЕСА_1, також йому належано
домоволодіння розташоване за вказаною
адресою. Згідно договору іпотеки від 29
листопада 2006 року ОСОБА_5 за згодою
ОСОБА_3 передав в іпотеку АКІБ
«Укрсиббанк» належавший йому житловий
будинок з надвірними побутовими
будівлями по АДРЕСА_1, вартість якого
на той час складала 808 000 грн. Рішенням
Сумського районного суду Сумської
області від 23 лютого 2011 року було
стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 479
555 грн. заборгованості за договором
позики та судові витрати на суму 1 820
грн. Ухвалою Сумського районного суду
Сумської області від 03 грудня 2012 року
були замінені сторони виконавчого
провадження з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 на ОСОБА_4 про стягнення з
ОСОБА_5 боргів за договором позики на
загальну суму 1405685 грн. Відповідно до
довідки ВДВС Сумського РУЮ в 2012 році у
відділі перебувало зведене виконавче
провадження, до складу якого входило 12
виконавчих проваджень про стягнення з
ОСОБА_5 на користь стягувачів 5252957 грн. 34
коп., а станом на 28 липня 2013 року
перебувало 5 виконавчих проваджень про
стягнення з ОСОБА_5 боргів на користь
держави та фізичної особи на загальну
суму 1297129 грн. Згідно постанови
заступника начальника ВДВС Сумського
РУЮ про передачу майна стягувану в
рахунок погашення боргу від 16 січня 2013
року було передано в рахунок погашення
стягувану ОСОБА_4 належавше ОСОБА_5
майно, а саме: домоволодіння (яке було
предметом іпотеки) та земельну ділянку
, які розташовані по АДРЕСА_1.
Відповідно до акту державного
виконавця ВДВС Сумського РУЮ від 16
січня 2013 року про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
дане майно було передано стягувачу
ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу за
оцінкою, якою воно було передано на
реалізацію на загальну суму 1783666 грн. 06
лютого 2013 року приватним нотаріусом
Сумського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 було видано свідоцтво
про право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями та
земельну ділянку при ньому загальною
площею 0,26 га. на загальну суму 1783666 грн.,
які розташовані по АДРЕСА_1, оскільки
майно не було реалізоване, торги не
відбулися і ОСОБА_4 виявив бажання
залишити за собою непродане майно, що
раніше належало ОСОБА_5 06 лютого 2013 року
приватний нотаріус ОСОБА_6 здійснив
державну реєстрацію права власності
за ОСОБА_4 даного майа. ОСОБА_5 вказане
домоволодіння за згодою позивачки
передав в іпотеку, а ОСОБА_3 в
установлений законом строк не
оскаржила дії державного виконавця.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України,
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.
Договір про поділ житлового будинку,
квартири, іншого нерухомого майна, а
також про виділ нерухомого майна
дружині, чоловікові зі складу усього
майна подружжя має бути нотаріально
посвідчений.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно: 1)
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Майно не може
бути витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень. Якщо майно було набуте
безвідплатно в особи, яка не мала права
його відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_3 набула право власності 1/2
частину земельної ділянки площею 0,26 га.
та 1/2 частину будинку з надвірними
будівлями загальною площею 386,9 кв.м.,
житловою площею 105 кв.м., які
розташовані по АДРЕСА_1, а тому її
майнове право було порушено є
необґрунтованим. Судом першої
інстанції було встановлено, що ОСОБА_3
проживала і по теперішній час проживає
з ОСОБА_5 однією сім'єю, отримані гроші у
ОСОБА_4 та інших осіб за договором
позики були використані в інтересах
їхньої сім'ї. Протилежне в судовому
засіданні доведено не було.

Ствердження апеляційної скарги про те,
що майно було набуте ОСОБА_4 не в
процесі проведення публічних торгів з
реалізації арештованого майна, порядок
проведення яких врегульовано
тимчасовим положенням «Про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна», а тому
акт державного виконавця про передачу
майна стягувану порушують права
ОСОБА_3 є безпідставними.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про
те, що домоволодіння було побудоване
сторонами під час шлюбу та незгода
ОСОБА_3 з діями державного виконавця не
можуть бути підставами для
задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: