У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,
суддів:Леванчука А.О.,Нагорняка В.А.,
Писаної Т.О.,Юровської Г.В., розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_7 про звернення стягнення на
майно, виселення та зустрічним позовом
ОСОБА_7 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» про розірвання договору,
за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 квітня
2013 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«ПриватБанк» (далі −? ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_7 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та проживають у
квартирі, зі зняттям їх з
реєстраційного обліку, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до укладеного
договору від 27 травня 2008 року

№ DNI0GA00000193 ОСОБА_7 отримав кредит у
розмірі 91 828,52 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28 травня 2018 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позивач та
відповідач 28 травня 2008 року уклали
договір іпотеки № бн, згідно з яким
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру

АДРЕСА_1, загальною площею 63,2 кв.м, яка
належить ОСОБА_7 та майновим
поручителям ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на праві
спільної часткової власності.

У зв'язку з невиконання з боку
відповідача зобов'язань за кредитним
договором станом на 08 лютого 2012 року
заборгованість складала 135 888,95 дол. США
(еквівалент 1 084 393,81 грн).

Представник ОСОБА_7 позовні вимоги не
визнав та звернувся із зустрічним
позовом про розірвання кредитного
договору від 27 травня

2008 року № DNI0GA00000193 з дати винесення
рішення по справі.

Вимоги до інших співвласників (ОСОБА_8
та ОСОБА_7.) не заявлялись.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2013 року позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки квартири від 28
травня 2008 року на частку ОСОБА_7 у
квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 63,20
кв.м, з якої житлова площа в розмірі 42,90
кв.м належить ОСОБА_7 на праві спільної
часткової власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 03 квітня 1996 року виконкомом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів, зареєстрованого
Дніпропетровським МБТІ, номер запису 20
в книзі 277п, реєстраційний номер 14174596 в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, та за рахунок
реалізації якої в межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», шляхом проведення
прилюдних торгів з початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки майна, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій у рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором від 27 травня 2008
року, яка склалася станом на 29 квітня 2013
року в розмірі 816 581,30 грн.

У задоволенні решти вимог позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення
стягнення на майно та виселення
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
розірвання договору відмовлено
повністю. Вирішено питання судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року апеляційні скарги ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 задоволено
частково, рішення суду першої
інстанції скасовано. У задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7
про звернення стягнення на майно,
виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
розірвання договору відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року та рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 квітня
2013 року та передати справу на новий
судовий розгляд до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права судом першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд першої інстанції виходив з
наявності передбачених умовами
укладених між сторонами у справі
договорів про надання кредиту та
іпотеки, а також ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 598,
ст.ст. 599, 600, 601, 604-609, 629, 625 ЦК України, ч. 1
ст. 20 Закону України «Про заставу»,
частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» підстав, при цьому
встановив, що відповідач ОСОБА_7
неналежно виконує свої зобов'язання за
договорами, у встановлений законом та
договором іпотеки тридцятиденний
строк вимогу банку про погашення
заборгованості не виконав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції й ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідно до ст. 366 ЦК України
звернення стягнення на частку у майні,
що є у спільній частковій власності,
можливе за умови відмови боржника від
продажу своєї частки у праві спільної
часткової власності або відмови інших
співвласників від придбання частки
боржника; інші співвласники не були
залучені до участі у справі, а на стадії
апеляційного оскарження цей недолік
суду першої інстанції усунути
неможливо.

Проте із вказаними висновками судів
повністю погодитися не можна з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін; суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їх прав у
випадках, встановлених цих Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору

від 27 травня 2008 року № DNI0GA00000193 ОСОБА_7
отримав кредит у розмірі 91 828,52 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 28 травня
2018 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позивач та
відповідач 28 травня 2008 року уклали
договір іпотеки № бн, згідно з яким
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 63,2 кв.м, яка належить
ОСОБА_7 та майновим поручителям ОСОБА_8
і ОСОБА_9 на праві спільної часткової
власності, на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого

03 квітня 1996 року виконкомом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів, зареєстрованого КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» в книзі №
277п, реєстраційний номер 14174596.

У зв'язку з невиконанням з боку
відповідача зобов'язань за кредитним
договором станом на 08 лютого 2012 року
заборгованість складала

135 888,95 дол. США (еквівалент 1 084 393,81 грн): 79
865,14 дол. США - заборгованість за
кредитом, 22 643,00 дол. США -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 5562,73 дол. США -
заборгованість за комісією за
користування кредитом, 21 317,34 дол. США -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до кредитного
договору: 31,33 дол. США - штраф (фіксована
частина), 6 469,41 грн. - штраф (процентна
складова).

До співвласників ОСОБА_8 та ОСОБА_9
позивач вимог про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення не
заявляв. Судом першої інстанції
співвласники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до
участі у справі не були залучені.

Суд зобов'язаний вирішувати справи
відповідно до закону, у зв'язку з чим
він має право й зобов'язаний визначити
суб'єктивний склад учасників спору
залежно від характеру правовідносин і
норм матеріального права, які
підлягають застосуванню.

Проте на порушення вимог ст.ст.10, 212-214
ЦПК України суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи, не
роз'яснив позивачеві наслідки вчинення
або невчинення певних процесуальних
дій, не обговорив питання щодо
залучення до участі у справі інших
співвласників предмета іпотеки, що
призвело до неможливості встановити
фактичні обставини справи.

Відповідно до ст.ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається в апеляційному суді за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, за
винятками і доповненнями,
встановленими ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307, 309 ЦПК України
апеляційний суд позбавлений
можливості скасувати рішення суду
першої інстанції з направленням справи
на новий розгляд, зокрема направити
справу на новий розгляд для
притягнення до участі у справі інших
співвласників, на чиї права та інтереси
впливає ухвалене у справі рішення суду.

Ураховуючи наведене, у зв'язку з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неможливості встановити
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, а ухвалені у справі рішення
судів - скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року та рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 29
квітня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О.
Писана Г.В. Юровська