інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/1590/14 Доповідач у 2
інстанції БерезовенкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Березовенко Р.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення 3% річних, інфляційних витрат
та процентів від суми позики.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із даним позовом, в якому просив
стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 3 %
річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України,
відповідно до договору позики від
28.09.2006 року в розмірі 73737 грн. 95 коп.;
інфляційні витрати в розмірі 93161,64 грн.;
в порядку ст. 1048 ЦК України проценти від
суми позики в розмірі 440100,59 грн. та
сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 28.09.2006 року між ним
та ОСОБА_2 укладено договір позики, за
яким останній отримав у борг суму в
розмірі 89000 доларів США строком
повернення до 12.10.2006 року.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 29.03.2010 року
стягнуто із ОСОБА_2 на його користь суму
боргу в розмірі 705770 грн.; три відсотки
річних прострочення виконання
зобов»язання в сумі 46742,80 грн. та судові
витрати в сумі 1650 грн. В решті позову
відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення
суду від 30.03.2011 року Броварським
міськрайонним судом Київської області
видано виконавчий лист про стягнення
боргу.

Станом на 04.10.2013 року рішення суду
виконано частково, заборгованість
ОСОБА_2 з 30.03.2010 року по 26.06.2013 року
становила 705770 грн., а з 27.06.2013 року по
04.10.2013 року 629550, 74 грн. Сума нарахованих
відсотків з 30.03.2010 року по 26.06.2013 року
складає 68575,95 грн. за період з 27.06.2013 року
по 04.10.2013 року 5162 грн. всього 73737,95 грн.
Розмір інфляційних витрат за період з
серпня 2010 року по травень 2013 року
складає 93161 грн.

Зазначав, що він, як позикодавець, має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики. Сума
нарахованих процентів згідно із
договором позики від 28.09.2006 року
становить 440100 грн. З підстав стягнення
наявного боргу, змушений звернутися до
суду.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24
грудня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 %
річних за період з 01.12.2010 року по 26.06.2013
року в розмірі 54339 грн. 93 коп., 3 % річних
за період з 27.06.2013 року 04.10.2013 року в
розмірі 5162 грн., інфляційні витрати за
період з 01.12.2010 року по 01.06.2013 року в
розмірі 40605 грн. 93 коп. та судовий збір в
розмірі 1001 грн. 07 коп. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
стягнення 506 893,25 грн. скасувати та
ухвалити в цій частині нове, яким
задовольнити ці позовні вимоги.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов»язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Визначення грошового зобов»язання
закріплено в Законі України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до ст. 1 Закону грошове
зобов»язання це зобов»язання боржника
заплатити кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
договору та з інших підстав,
передбачених цивільним законодавством
України.

Згідно з приписом ч.1 ст. 509 ЦК України,
зобов»занням є правовідношення, згідно
з яким боржник зобов»язаний вчинити на
користь кредитора певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов»язку. Частиною другою цієї статті
встановлено, що зобов»язання виникає з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України,
цивільні права та обов»язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що непередбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов»язки. Частиною 5 статті 11
ЦК України визначено, що у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов»язки можуть виникати із рішення
суду, тобто ч.5 ст. 11 ЦК України, прямо
передбачає можливість виникнення
грошового зобов»язання на підставі
судового рішення, а відтак і
застосування до боржника, що
прострочив виконання зобов»язання,
негативних наслідків, установлених ч.2
ст. 625 ЦК України.

Правилами ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки НБУ. У разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 29.03.2010 року
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто
суму боргу в розмірі 705770 грн., 3 % за
прострочення виконання зобов»язання в
сумі 46742,80 грн. та судові витрати в
розмірі 1650 грн. Вказане рішення суду
набрало законної сили 01.12.2010 року.

30 березня 2011 року Броварським
міськрайонним судом Київської області
видано виконавчий лист про стягнення
боргу із ОСОБА_2

Постановою державного виконавця від
31.03.2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-334 від 30.03.2011 року.

Постановою державного виконавця від
27.06.2013 року передано стягувачу ОСОБА_1
майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в
рахунок погашення боргу в розмірі 76219,26
грн., а саме 1/3 частку трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Згідно із листом від 04.12.2013 року,
виданим ВДВС Броварського МРУЮ
Київської області станом на 03.12.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1
складає 629550,74 грн., три відсотки річних
за прострочення виконання
зобов»язання - 46742,80 грн. та судові
витрати в розмірі 1650 грн., всього 677943,54
грн.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 29.03.2010 року стягнуто із ОСОБА_2 на
користь позивача суму боргу в розмірі
705770 грн.(відповідно до розписки від 28
вересня 2006 року а.с.15); три відсотки
річних за прострочення виконання
зобов»язання в сумі 46742,80 грн. та судові
витрати в сумі 1650 грн., однак вказане
рішення суду набрало законної сили
01.12.2010 року. На виконання вищевказаного
рішення суду від 30.03.2011 року
Броварським міськрайонним судом
Київської області було видано
виконавчий лист про стягнення боргу.

Тобто, висновок суду першої інстанції
про необхідність нарахування сум 3%
річних та індексу інфляції з дня
набрання рішенням суду про стягнення
боргу законної сили є вірним, оскільки
зобов»язання боржника про сплату
заборгованості саме в розмірі 705770 грн.
(відповідно з якої позивачем зроблено
розрахунок) виник лише з часу набрання
рішенням суду законної сили.

Крім того, вірним є висновок суду
першої інстанції щодо
необгрунтованості та безпідставності
позовних вимог про стягнення процентів
за користування кредитними коштами
саме при розгляді цієї справи, оскільки
його позовні вимоги щодо стягнення
суми боргу вже були розглянуті судом і
було ухвалене відповідне рішення щодо
цього, і при цьому вимог про стягнення
відсотків позивач не заявляв, що на
думку колегії суддів свідчить про те,
що такої домовленості між сторонами не
існувало (ст. 1048 ЦК України), відсутня
вона також і в розписці від 28 вересня 2006
року, відповідно до якої позивач провів
розрахунок і звернувся з позовом лише в
жовтні 2013 року.

Висновки суду першої інстанції
викладені в рішенні, відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянтом не
наведено доводів, які б спростували
висновки суду, викладені в рішенні.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов