АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/509/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Акопян В.І

суддів: Петренко В.М., Лобова О.А.

при секретарі - Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського
районного суду м. Полтави від
20 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області про визнання незаконним та
протиправним акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 26.04.2013 року,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Акопян В.І., -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2013 року відмовлено
у відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області про визнання незаконним та
протиправним акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 26.04.2013 року.

Із вказаною ухвалою не погодився
ОСОБА_1, в інтересах якого апеляційну
скаргу подала ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
просив скасувати ухвалу суду першої
інстанції та прийняти нове судове
рішенн, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
інспекції сільського господарства в
Полтавській області про визнання
незаконним та протиправним акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 26.04.2013 року, суд
першої інстанції посилався на те, що
позов пред'явлено до суб'єкта владних
повноважень, тому даний спір повинен
розглядається в адміністративному
суді.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду зроблений на підставі
повного та об'єктивного дослідження
матеріалів позовної заяви та в повній
мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
субєктами владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії, дій чи
бездіяльності.

Аналогічні розяснення містяться в
рішенні Конституційного суду України
від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі
за конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень; положення пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно поширення компетенції
адміністративних судів на "спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності" слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2 "Про
внесення змін та доповнень до
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", яким внесено зміни до
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", де зазначено, що всі
спори, щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з пунктами 1, 3 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Враховуючи те, що Державна інспекція
сільського господарства в Полтавській
області під час складання акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 26.04.2013 року, діяла як
суб'єкт владних повноважень, то спір
повинен розглядатися адміністративним
судом.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від
13 січня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства України у
Полтавській області про визнання
незаконним та протиправним акту
перевірки, з посиланням на те, що спори
між фізичними особами і Державною
інспекцією сільського господарства
України у Полтавській області
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства. Проте
акт, який оскаржує ОСОБА_1, складений
Інспекцією, у розумінні пункту 1
частини першої статті 3, частини другої
статті 2, пункту 1 частини другої статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України не є
нормативно-правовим актом або правовим
актом індивідуальної дії, оскільки не
встановлює, не змінює та не припиняє
жодних прав та не створює обов'язків
для ОСОБА_1

Акт перевірки є службовим документом
Інспекції, який підтверджує сам факт
проведення перевірки, а також містить
встановлені у ході проведення
перевірки ті чи інші обставини та
факти, що виключає розгляд вимог про
скасування таких актів у порядку
адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала Октябрського
районного суду м. Полтави від 20 грудня
2013 року про відмову у відкритті
провадження у даній справі,
постановлена з дотриманням вимог
процесуального права і підстав для її
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 грудня 2013 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
64 грн. 45 коп. недоплаченого
судового збору.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.І. Акопян

Судді:
О.А. Лобов

В.М. Петренко