У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 07 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 25 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 18 липня 2006
року між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № CVVWSE00000194,
згідно з умовами якого відповідач
отримала кредит в сумі 8 тис. грн, зі
сплатою 24 % річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитним договором.
Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконала належним чином, у зв'язку з
чим станом на 19 квітня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі
98 338 грн 23 коп., з яких: 6 525 грн 79 коп. -
заборгованість за кредитом; 34
019 грн 63 коп. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом;
54 792 грн 81 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором.

Позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№ CVVWSE00000194 від 18 липня 2006 року в сумі 98 338
грн 23 коп. та судовий збір на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 07 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 25 вересня 2013 року, у
задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що згідно з копією
кредитного договору №
CVVWSE00000194 від 18 липня 2006 року, укладеного
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3,
відповідач отримала кредит в сумі 8 тис.
грн зі сплатою 2,00 % на місяць за
користування кредитом на суму залишку
з кінцевим терміном повернення 17 липня
2009 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за
вказаним кредитним договором станом на
19 квітня 2013 року сума загальної
заборгованості ОСОБА_3 становить 98 338
грн 23 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що суду на його вимогу не було
надано оригіналу кредитної справи та
належно завіреної копії спірного
кредитного договору, як доказу
належного виконання ПАТ КБ
«ПриватБанк» зобов'язань перед
позичальником, встановлених пунктом 1.1
кредитного договору, яким встановлено,
що кредит надається шляхом надання
готівки через касу на строк з 18 липня
2006 року по 17 липня 2009 року включно в
розмірі 8 тис. грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України
письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання ухвали суду від 21 червня 2013
року, постановленої за клопотанням
відповідача, про витребування з ПАТ КБ
«ПриватБанк» оригіналу кредитної
справи та належно завіреної копії
кредитного договору № CVVWSE00000194 від 18
липня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, від
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» 06
серпня 2013 року надійшла відповідь про
те, що банком проведено внутрішнє
службове розслідування в ході якого
встановлено, що кредитний договір
№ CVVWSE00000194 від 18 липня 2006
року в архіві ПАТ КБ «ПриватБанк»
відсутній.

Відповідно до п. 2 гл. 3 Інструкції про
касові операції в банках України,
затвердженої постановою правління
Національного банку України від 14
серпня 2003 року № 337, з каси банку
готівка національної валюти видається
за такими видатковими документами,
зокрема, за заявою на видачу готівки -
фізичним особам з поточних, вкладних
(депозитних) рахунків та фізичним і
юридичним особам переказ без відкриття
рахунку (з представленням юридичною
особою довіреності на уповноважену
особу) за операціями з клієнтами
(видача кредиту тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, суду
не надано доказів, які б свідчили про
виконання обов'язку банку перед
позичальником за його заявою про
видачу готівки за кредитом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову,
оскільки позивач не довів належними та
допустимими доказами обставини, які
підтверджують його право на повернення
кредитних коштів.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 07 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 25 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: Л.М.
Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана