Номер провадження № 22-ц/785/1323/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 29 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи: Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю,
Одеська міська рада, виконавчий
комітет Одеської міської ради, ОСОБА_5
про знесення самовільно побудованого
нерухомого майна та відновлення
становища, що існувало до порушення
права,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до
суду з позовом до ОСОБА_4 з вимогами
зобов'язати ОСОБА_4 за власний рахунок
знести об'єкт самочинного будівництва -
незавершений будівництвом житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1; у разі
невиконання ОСОБА_4 дій щодо знесення
об'єкту самочинного будівництва -
незавершеного будівництвом житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, обов'язок
по знесенню об'єкту самочинного
будівництва покласти на позивачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рахунок
відповідача; зобов'язати ОСОБА_4 за
власний рахунок привести сарай літ.«Б»
та прохід до домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, до
попереднього стану, а у разі
невиконання ОСОБА_4 дій щодо приведення
сараю літ.«Б» та проходу до
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, до попереднього
стану, обов'язок по приведенню об'єктів
сараю літ.«Б» та проходу до
домоволодіння покласти на позивачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 за рахунок відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
зазначили, що їм належить 7/25 частин
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
міни від 26.12.2003 року, ОСОБА_4 на праві
власності належить 8/25 частин
домоволодіння за АДРЕСА_1, яке вона
прийняла в дар на підставі договору
дарування, укладеного 18.01.2003 року. До
липня 2011 року користування своїми
частками домоволодіння сторони
здійснювали за взаємною згодою та без
суперечок, однак згодом відповідачка
без відповідної документації та згоди
співвласників домоволодіння почала
здійснювати будівельні роботи шляхом
руйнування сараю літ. «Б», який
знаходився у їх спільній власності і
через який здійснювався вхід до
належного їм будинку, побудував на їх
місці самочинну будівлю.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 29.11.2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким задовольнити її позов.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на підставі договору міни від 26.12.2003
року, посвідченого нотаріально, за
реєстром № 6-3877, належить 7/25 частки
житлового будинку з надвірними
господарчими спорудами АДРЕСА_1, що
складається в цілому з кам'яних
житлових будівель загальною площею 52,2
кв.м. та надвірних господарчих споруд: :
«А», «А1» - житлове, «Б», «Е», «З» - сараїв,
«Г» - літн. кухні, «И» - льоху, № 1-5, 6 -
огородження, І-ІІІ - мостіння,
розташованих на земельній ділянці
розміром - 437 кв.м.

Відповідачці ОСОБА_4 на праві власності
належить 8/25 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 яке в цілому складається з двох
кам'яних житлових будівель, визначених
на схематичному плані технічного
паспорту літерами: «А», «А1», загальною
житловою площею - 52,2 кв.м.. та надвірних
споруд «Б», «Е», «Ж», «З» - сараї, «Г» -
літня кухня, «И» - льох, № 1-5 -
огородження, І-ІІІ - мостіння,
розташованих на земельній ділянці
розміром - 437 кв.м. Зазначену частку
нерухомого майна відповідач прийняла в
дар на підставі договору дарування
укладеного 18 січня 2003 року з ОСОБА_7,
посвідченого нотаріально, за реєстром
№3-151. Право власності відповідачки у
встановленому законом порядку
зареєстровано в Одеському КП «ОМБТІ та
РОН», номер запису 6097, в книзі стр. 100 кн.
100 доп.

У загальному користуванні власників
житлового будинку з надвірними
спорудами знаходиться земельна
ділянку що призначена для
обслуговування домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 437
кв.м., порядок користування зазначеною
земельною ділянкою між співвласниками
не визначався, межі земельних ділянок
не встановлювались.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4
власними силами без отримання
відповідних дозволів та узгоджень було
проведено реконструкцію сараю літ.«Б»,
за що притягувалась до
адміністративної відповідальності за
самочинне будівництво, і такі роботи
були нею здійсненні через
незадовільний стан сараю, який
руйнувався і потребував на
реконструкцію, що підтверджено актом
від 10.10.2011 року комісією КП ЖКС
«Пересипський».

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
01.03.2013 року вхід в житловий будинок
позивачів в літ.«А», який належить
сторонам, через зазначені в технічному
паспорті від 29.03.2012 року входи можливий.
На момент обстеження існують наступні
входи в частину будови позивачів: вхід
№ 1 (позначений на схемі-додатку № 1),
який дозволяє потрапити з території
внутрішнього двору домоволодіння до
входу в приміщення 2-1 літ.«а2» - даний
вхід був відзначений на технічному
паспорті від 29.03.2012 року; прохід на
територію внутрішнього двору частково
завалений сміттям, проте капітальні
зміни відсутні і можливість проходу не
порушена. Експертом виявлена інша
можливість організації доступу на
ділянку, що не суперечить інтересам
власників/користувачів і відповідає
діючим нормам. Частина паркану в точці,
позначеній на плані цифрою два на
момент обстеження демонтовані. Частина
демонтованого каменю складена в
існуючому отворі і не вимагає
спеціальних заходів з демонтажу.
Зазначений проріз, позначені в додатку
№ 1 цифрою « 2», по ширині складає
величину більше 120 см і може бути
використаний у якості проходу на
територію позивачів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є
власником спірного сараю, що
підтверджується довідкою МБТІ для
відчуження та рішенням суду, позивачі
не позбавлені можливості іншим шляхом
потрапляти в будинок аніж через
хвіртку в сараї, тому відповідачка мала
право на власний розсуд здійснити його
реконструкцію, не змінюючи його місце
розташування та межі за планом, а також
господарське призначення.

Проте повністю погодитися із таким
висновком суду не можна.

Вбачається з матеріалів справи, не
заперечується відповідачкою ОСОБА_4 те,
що в стіні сараю під літ. «Б», яка
виходить на вулицю, існував прохід
через хвіртку до будинку, яким сторони
володіють на праві власності.

Після реконструкції цей прохід був
закладений камінням, що
підтверджується матеріалами справи і
такі дії вчинені ОСОБА_4

Вважаючи ОСОБА_4 власником спірного
сараю, суд першої інстанції помилково
виходив з того, що таке випливає із
довідки - характеристики КП «ОМБТІ та
РОН» № 12930 від 16.01.2003 року, виготовленої
для відчуження попереднім власником
ОСОБА_7, в якій визначено, що 8/25 частки
домоволодіння складаються з літ «АІ» -
« 3-3» площею 14,6 кв.м. - житлове; «3-2»
площею 11,40 кв.м. - кухня; літ. «а3» - « 3-5»
площею 0,8 кв.м. - туалет, « 3-1» площею 8,6
кв.м. - коридор; « 3-4» площею 1,7 кв.м. -
умивальник, літ «а5» - «II» площею 1,0 кв.м.
- тамбур, літ «Б» - сарай, частина
мостіння, частина огорожі, оскільки
довідка не є правовстановлювальним
документом, а її зміст в частині права
на сарай суперечить іншим документам
про право власності на будинок у різні
роки.

Сам договір дарування, який є
правовстановлювальним документом для
ОСОБА_4 жодних відомостей про
визначення конкретного порядку
користування приміщеннями, визначення
реальної частки, що припадає на
ідеальну в будинку не містить, а
характеристика будинку зазначена лише
в цілому, що співпадає із аналогічною
характеристикою в
правовстановлювальному документі -
договорі міни ОСОБА_2, ОСОБА_3

Не може вважатися підтвердженою
обставина набуття права власності на
сарай через наявність рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 20.03.2012 року, оскільки воно не є
рішенням про визнання права власності
і у задоволенні позову відмовлено з
формальних міркувань, в тому числі,
через ненадання оригіналів документів.

Водночас факт перебування спірного
сараю у спільному користуванні всіх
попередніх власників вбачається з
наступного.

Так, рішенням Судової колегії по
цивільним справам Одеського обласного
суду від 17.10.1963 року розірвано шлюб між
первісними власниками будинку ОСОБА_8
та ОСОБА_9, розділено між ними будинок
АДРЕСА_1, в користування ОСОБА_8 на 11/25
частин будинку виділено в користування
певні приміщення, в тому числі ? частину
сараю під літ.»Б», а в самому сараї
визначено встановити двері для виходу
на вулицю Польову, так само ? частина
сараю виділена у користування ОСОБА_9

За актом встановлення фактичного
користування будівлями та спорудами
від 03.04.1965 року у фактичному
користуванні ОСОБА_8 перебували певні
приміщення, в тому числі ? частина сараю
під літ.»Б».

Рішенням Народного суду Ленінського
району м.Одеси від 20.07.1965 року були
визначені ідеальні частки у спірному
будинку, ОСОБА_8 - 7/25 частин відносно
всього домоволодіння, ОСОБА_6 - 2/5
частини, ОСОБА_9 - 8/25 частин.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Одеси від 24.05.1995 року в порядку
розподілу будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_10
визнано право власності на 7/25 частин
будинку, які складалися із певних
приміщень, а також ? частини сараю під
літ.»Б».

В усіх подальших
правовстановлювальних документах
конкретні приміщення, що складали
ідеальну частку співвласників, не
зазначалися, проте це не спростовує
того, що сарай під літ.»Б» перебував у
спільному користуванні і жодному із
співвласників не присуджувався в
цілому.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув, оцінки
наявним документам у справі не надав,
що свідчить про невідповідність
рішення суду вимогам ст.ст.214,215 ЦПК
України.

Таким чином, встановлені обставини
свідчать про набуття позивачами права
користування проходом до будинку через
сарай під літ.»Б», і відсутність
правових підстав змінювати такий
порядок з боку лише одного із
співвласників ОСОБА_4 без отримання
згоди на це решти співвласників.

За таких обставин рішення в частині
відмови в задоволенні вимог про
приведення у попередній стан проходу
до будинку підлягає скасуванню, із
ухваленням нового по суті справи про
задоволення таких вимог з огляду на
викладені обставини.

При цьому та обставина, що висновком
експерта зазначено про можливість
влаштування іншого входу до будинку не
є перешкодою для задоволення вимог
позивачів, оскільки їх право
ґрунтується на праві співвласника
користуватися спільним майном, а не на
користуванні чужими речами в порядку
Глави 30 ЦК України, лише за яких такий
довід був би доречним.

Не підлягає задоволенню апеляційна
скарга в частині відмови в задоволенні
вимог про знесення об'єкту самочинного
будівництва, оскільки не встановлено
істотних обставин, які б свідчили про
унеможливлення здійснювати право
власності позивачам за його наявності,
тим більш, що доказів про вихід за межі
існуючої раніше будівлі, порушення
будівельних норм та правил при його
реконструкції не надано, та
відновлення проходу через нього є
адекватним способом захисту прав
позивачів при виниклих
правовідносинах.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 листопада 2013 року в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про приведення проходу у
первісний стан скасувати, ухвалити
нове.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 за власний рахунок
привести у первісний стан прохід до
будинку АДРЕСА_1 через сарай під літ.
«Б», в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: