У Х В А Л А

27 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І. , Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_6, до товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство Київ»,
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_7, про зобов'язання
надати житлове приміщення, що
звільнилося у комунальній квартирі,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_6, звернулися до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що вони зареєстровані та проживають
в комунальній квартирі АДРЕСА_1 та
займають кімнату площею 14,9 кв. м. У
липні 2011 року в їх квартирі звільнилась
кімната площею 28,3 кв. м. Оскільки вони
потребують поліпшення житлових умов,
крім того, ОСОБА_3 працює у товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Підприємство Київ», вони мають
переважне право на надання цього
житлового приміщення.

Ураховуючи викладене, позивачі просили
суд зобов'язати відповідачів прийняти
рішення про приєднання житлової
кімнати площею 28,30 кв. м у комунальній
квартирі АДРЕСА_1 до кімнати площею 14,9
кв. м у цій же квартирі, видавши на ім'я
ОСОБА_3, з урахуванням інших членів
сім'ї, які подали цей позов, ордер на
право вселення в житлове приміщення.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 14 березня 2013 року ОСОБА_7
залучено до участі в справі в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 2 квітня 2013 року позов
задоволено. Зобов'язано товариство з
обмеженою відповідальністю
«Підприємство Київ», Печерську районну
в м. Києві державну адміністрацію
прийняти рішення про надання ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка діє в інтересах
ОСОБА_6, житлової кімнати площею 28,30 кв.
м у комунальній квартирі АДРЕСА_1,
видавши відповідний ордер на право
вселення в житлове приміщення.

Додатковим рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 27 травня 2013
року вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
16 жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_6,
відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 листопада 2013
року відмовлено ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у відкритті касаційного
провадження у справі з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У грудні 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального закону, а саме чч. 1, 2
ст. 54 ЖК України та ч. 3 ст. 22 Конституції
України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявниками додано ухвалу
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 11 червня 2008 року, що
постановлена за результатом розгляду,
на їхню думку, аналогічної справи.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданого до неї
копії судового рішення не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки із
доданого до заяви судового рішення не
вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення вимог,
що є питанням процесуального права і
вони не є підставою для допуску до
провадження, то в задоволенні заяви
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_6, до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство Київ»,
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_7, про зобов'язання
надати житлове приміщення, що
звільнилося у комунальній квартирі до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська

В.А. Черненко