Справа № 667/9603/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Верескун Є.В.

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, її
представника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із
позовом, у якому просить визнати
договір купівлі-продажу квартири від
03.08.2012 року, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, недійсним
в частині, що стосується покупця з
моменту вчинення угоди та визнати за
нею право власності на вищезазначену
квартиру.

На обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила такі обставини:

03.08.2012 року позивачка купила
квартиру, яка розташована у АДРЕСА_1.

Правовстановлюючий документ на
квартиру «договір купівлі-продажу» був
оформлений не на ім»я позивачки, а на її
сина - відповідача у справі.

До червня місяця 2013 року
позивачка мешкала ум.
Дніпропетровську, де мала на праві
власності квартиру АДРЕСА_2.

За наполяганням сина позивачка
виставила свою квартиру на продаж, а
син почав шукати її квартиру у м.
Херсоні.

21.06.2012 року позивачка продала
квартиру у м. Дніпропетровську за 164300
гривень, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 21.06.2012 року, після
чого переїхала до м. Херсона і
тимчасово оселилася у сина.

Син знайшов квартиру, яку
позивачка оглянула і вона їй
сподобалася.

Сину позивачка повідомила, що
квартиру вона бажає оформити не на своє
ім»я, а на нього, щоб згодом у нього не
було проблем із прийняттям спадщини.
Тому при купівлі вищезазначеної
квартири квартира була оформлена на
сина.

Купівля квартири вчинена за
180504гривні. Це особисті кошти позивачки,
одержані від продажу квартири в м.
Дніпропетровську, та частина власних
заощаджень.

У зв'язку з тим, що квартира
потребує ремонту позивачка тимчасово в
ній не проживала.

Позивачці стало відомо, що
невістка з сином, розірвавши шлюб,
звернулася до суду із позовом про поділ
майна, у якому просить виділити їй
будинок, а сину квартиру

Позивачка людина похилого віку,
їй 86 років. Спірна квартира це її єдине
житло, яке фактично було придбане за її
кошти і для неї.

Права позивачки як власника
порушені, а тому вона бажає визнати
частково недійсним договір
купівлі-продажу квартири в частині, що
стосується покупця, оскільки покупцем
за цим договором є вона, за рахунок її
коштів і для неї укладався спірний
договір.

У судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позов,
просили суд його задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов,
не заперечував проти його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не
визнала, просила суд у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, показання свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив, що 03.08.2012 року приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчено договір купівлі-продажу
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, у якому покупцем зазначено
ОСОБА_3 (а.с.6,7).

Фактично покупцем зазначеної
квартири була позивачка.

Зазначена обставина
підтверджується такими доказами:

Поясненнями позивачки, відповідно до
яких вона продала квартиру в м.
Дніпропетровську і на отримані від
продажу квартири кошти і частково
заощадженні нею кошти, оскільки
працювала в аптеці до 75 років, була
придбана квартира у м. Херсоні, яка була
оформлена на сина з тим, щоб уникнути
оформлення спадщини, адже позивачка
особа похилого віку - ІНФОРМАЦІЯ_1, і

Пояснення позивачки відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
між продажем позивачкою квартири у м.
Дніпропетровську та купівлею неї
квартири у м. Херсоні сплинув дуже
короткий термін, а саме: у м.
Дніпропетровську квартира була
продана 21 червня 2012 року (а.с.5), а
квартира у м. Херсоні була придбана
03.08.2013 року, тобто фактично обидві угоди
слідували одна за одною.

Поясненнями свідка ОСОБА_7, яка
пояснила, що вона була власником
квартири АДРЕСА_1, яка дісталася їй у
спадок після смерті матері. Під час
перебування в гостях у сім»ї ОСОБА_3
під час святкування 85 - річчя позивачки,
між нею та позивачкою, яка на той час
проживала у них, продавши свою квартиру
у м. Дніпропетровську, виникла
попередня домовленість про
купівлю-продаж вищезазначеної
квартири. Ініціатором купівлі
квартири була позивачка. Позивачка
оглянула квартиру, як майбутній
власник, квартира їй сподобалася. Кошти
за квартиру в іноземній валюті
(доларах) до укладення угоди свідок
отримала саме від позивачки. Свідок
пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 не
була учасником угоди. З сім»єю ОСОБА_4
свідок дружить протягом тривалого
часу, але ніхто з подружжя ніколи не
говорив про наміри придбати квартиру,
оскільки мають у власності добротний
будинок, а квартира хоч і значиться
трикімнатною, але маленька і
потребувала ремонту.

Свідок ОСОБА_8, нотаріус, яка
посвідчувала спірний договір купівлі -
продажу квартири, показала, що у
підготовці укладання договору
купівлі-продажу квартири приймала
безпосередньо участь позивачка, яка
спочатку мала намір придбати квартиру,
оформивши її на внука, але через
складнощі з оформленням документів з
органів опіки та піклування, угоди не
оформили. Потім документи готувалися
для оформлення угоди за участю
позивачки, були надані її паспорт та
код, але через поганий зір позивачки,
вирішили угоду оформити на сина,
оскільки посвідчення угоди за участю
позивачки, яка самостійно не могла
підписати документи, передбачало інший
порядок посвідчення угоди, а сторони
поспішали з укладенням угоди.

Кошти за придбану квартиру під
час укладення угоди не передавалися

Відповідачка ОСОБА_4 була
присутня безпосередньо під час
укладення угоди, оскільки формально
потребувалася її згода на укладення
угоди.

Показання вказаних свідків
узгоджуються із поясненням позивачки,
відповідача ОСОБА_3 і підтверджують, що
квартира придбавалася для позивачки і
за її кошти.

Суд зазначає, що відповідачка
ОСОБА_4 у судовому засіданні не
спростовувала жодне із тверджень
зазначених свідків, позивачки і
відповідача.

Показання свідка ОСОБА_9 суд не приймає
до уваги, оскільки вона не була
присутньою під час укладання угоди чи
під час домовленостей між сторонами
угоди до її укладання. Показання свідка
про те, що подружжя ОСОБА_4 придбали
квартиру ніби-то для сина не
підтверджуються іншими доказами.

Крім того, суд критично оцінює
показання свідка ОСОБА_9, оскільки вона
є двоюрідною сестрою відповідачки, а
тому є заінтересованою особою у справі.

Суд зазначає, що відповідачка ОСОБА_4 в
обґрунтування того, що квартира була
придбана за сімейні кошти, не надала
жодних доказів.

Твердження ОСОБА_4 базуються
тільки на законодавстві, яким
призюмується спільність майна
подружжя, якщо воно придбане під час їх
перебування у шлюбі.

Суд враховує ту обставину, що
продаж квартири позивачкою у м.
Дніпропетровську та купівля нею
квартири у м. Херсоні буди здійснені
протягом короткого терміну у часі,
угоди слідували одна за одною.

Походження коштів для купівлі
квартири позивачкою доведено, а саме:
кошти від продажу квартири у м.
Дніпропетровську та її власні
заощадження від трудової діяльності,
яку вона здійснювала до 75 року,
працюючи в аптеці, чого ніхто із сторін
не заперечував.

Суд вважає доведеним і факт
купівлі квартири позивачкою для себе,
при цьому враховує її показання,
показання відповідача ОСОБА_3, свідка
ОСОБА_7 про те, що стосунки між
позивачкою та невісткою -
відповідачкою у справі ОСОБА_4 були не
дуже добрими, а тому у позивачки було
бажання проживати окремо, що було
можливим тільки в разі придбання
окремого житла.

Той факт, що позивачка після
продажу квартири у м. Дніпропетровську
проживала певний час разом із сином та
невісткою у їх будинку не дає підстав
стверджувати, що вона мала намір
проживати з ними постійно.

Оцінивши докази у справі, суд приходить
до висновку, що фактично продавцем за
договором купівлі-продажу квартири за
адресою: АДРЕСА_1, була саме позивачка.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.215 ЦК України,
якщо недійсність прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована сторона заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний недійсний.

Судом встановлено, що фактично
покупцем за спірним договором була
позивачка, але покупцем у договорі
вказано відповідача, який визнає
зазначену обставину, а тому спірний
договір в частині, що стосується
покупця, є недійсним.

При визнанні договору недійсним судом
мають бути застосовані наслідки
недійсного правочину.

Правові наслідки недійсності
правочину визначені ст.216 ЦК України,
але вказані у цій статті наслідки
застосовуються, коли правочин
визнається недійсним з підстав, прямо
визначених законом, але в даному
випадку суд визнає частково недійсним
договір з підстав, які прямо не
зазначені у законі, а тому і наслідки
мають бути застосовані не ті, які прямо
зазначені законом, а ті, які випливають
з часткової недійсності угоди.

В даному випадку суд вважає, що як
наслідок, покупцем за спірним
договором необхідно визнати позивачку,
а відтак вона набуває всіх прав
покупця, які випливають із договору
купівлі-продажу квартири, тобто
позивачка є власником квартири.

Проте відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України
право власності на квартиру
набувається з моменту його реєстрації,
але право власності на квартиру
зареєстровано за відповідачем, а тому
повноцінний захист прав позивачки
можливий тільки в сукупності із
скасування рішення державного
реєстратора про реєстрацію права
власності на квартиру в Державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за ОСОБА_3

Позовна вимога про визнання за
позивачкою права власності на квартиру
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Суд визнає позивачку покупцем у
спірному договорі купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 03.08.2012 року, і
відповідно до ч.1 ст.328 ЦК вона набуває
права власності на квартиру на
підставі зазначеного договору
купівлі-продажу, а відтак додаткового
визнання її права власності на
квартиру не потребується.

Для позивачки, як для покупця квартири,
наступають правові наслідки, визначені
законом.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а згідно ст.4,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Права позивачки при купівлі квартири
не порушувалися, оскільки зазначення у
договорі покупцем ОСОБА_3 не обмежувало
фактично її право власності на
квартиру, на самостійне проживанні у
квартирі.

Проте подружжя ОСОБА_3 розірвали шлюб і
відповідачка звернулася до суду із
позовом про поділ майна, включивши до
спільного майна подружжя, яке підлягає
поділу, і придбану позивачкою
квартиру. Справа про поділ майна
подружжя ОСОБА_3 перебуває у
провадженні Суворовського районного
суду м. Херсона. Вказані обставини
сторони не оспорюють.

Право власності позивачки було
порушено при пред'явленні позову
відповідачкою про поділ майна, до
складу якого була включена і квартира
позивачки,і тільки після цього у
позивачки виникло право на звернення
до суду за захистом своїх порушених
прав власника.

Встановивши порушення прав позивачки,
суд прийшов до висновку про їх захист у
вищезазначений спосіб

Керуючись ст.ст. 3,4, 10,11,60,179,209,212 ЦПК
України, ст.ст.16, 203, ч.3 ст.215, ст.216 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності на майно - задовільнити
частково.

Визнати договір купівлі-продажу від
03.08.2012 року квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
зареєстрованого в реєстрі за №4319,
недійсним в частині покупця.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, покупцем
за договором купівлі-продажу від
03.08.2012року, посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за №4319,
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Скасувати рішення державного
реєстратора про реєстрацію за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код
НОМЕР_2, права власності на квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у
Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
О.Л. Черниш