Справа №: 398/2356/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"27" серпня 2014 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку ВАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» від 19.02.2003 року зареєстрованого на універсальній товарній біржі «Партнер» за №1127; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 будівлю гуртожитку в будинку №10, що знаходиться по вул. Луначарського. ОСОБА_3 кіровоградської області, житловою площею 2 949,3 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 4 338,2 кв.м; зобовязати «Бюро технічної інвентаризації» м. Олександрія Кіровоградської області анулювати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на будівлю гуртожитку по вул. Луначарського, 10, що зареєстроване за ОСОБА_2; зобовязати «Бюро технічної інвентаризації» м. Олександрія Кіровоградської області зареєструвати право власності на будівлю гуртожитку по вул. Луначарського, 10 за ПАТ «Олександрійська фабрика діаграмних паперів».

Під час судового розгляду представник відповідач звернувся до суду з письмовою заявою, де вказує, що у даній справі необхідно закрити провадження, так як цей спір відноситься до юрисдикції господарського суду. Вказує, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2003 року та витребування будівлі гуртожитку по вул. Луначарського, 10 з незаконного володіння має ознаки господарського, як такий, що повязаний з господарською діяльністю, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та надала копії процесуальних документів апеляційного суду Кіровоградської області та ухвали Верховного Суду України, де зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства оскільки особи не зареєстровані, як субєкти підприємницької діяльності (Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25.09.2008 року №22-2155/2008).

Представники позивача заперечували щодо задоволення даної заяви та вказали, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2003 року укладено між відкритим акціонерним товариством «Олександрійською фабрикою діаграмних паперів» та ОСОБА_2. Зазначив, що у договорі відсутня інформація про придбання будинку №10 фізичною особою підприємцем ОСОБА_2. Крім того, вказали, що ОСОБА_2 придбала житловий будинок готельного типу.

Суд дійшов висновку, що Закон України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року є спеціальним щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним щодо правил укладення господарських договорів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року №1956-XII, товарна біржа є організацією, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Товарна біржа діє на основі самоврядування, господарської самостійності, є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, власні поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням. Товарна біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року №1956-XII, брокери є фізичними особами, зареєстрованими на біржі відповідно до її статуту, обовязки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року №1956-XII, оподаткування товарної біржі та її членів провадиться у порядку, встановленому законодавством України.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що договір купівлі-продажу було укладено в Універсальній Товарній Біржі «Партнер», таким чином вищезазначені норми Закону України підлягають застосуванню.

Суд дійшов висновку, що при укладенні договору ОСОБА_2 мала бути членом біржі, яка є організацією, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність відповідно до Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року №1956-XII.

Крім того, Цивільний кодекс Української РСР 1963 року не містив норм про обовязковість зазначення статусу сторін у договорах купівлі-продажу. Однак, на момент підписання договору ОСОБА_2 була зареєстрована, як субєкт підприємницької діяльності.

Таким чином, є підстави закрити провадження у даній справі.

Згідно ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 205 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Олександрійська фабрика діаграмних паперів» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Розяснити позивачу його право звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в пяти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА