Справа № 755/3048/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, просив встановити наступний порядок користування приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_1, виділивши позивачу ОСОБА_1 кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу ОСОБА_2 кімнату площею 16,2 кв.м; відповідачу ОСОБА_3 кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками, в рівних частинах, по 1/3 кожний, квартири АДРЕСА_1. Однак, позивач не має змоги вселитись до квартири та проживати у цій квартирі без виділення йому окремого житлової кімнати, оскільки між сторонами виникають суперечки з цього приводу, чим ущемляються права позивача. На даний час, за попередньої домовленістю між відповідачами, сторони прийшли згоди щодо визначення наступного порядку користування спірною квартирою, а саме: виділити позивачу ОСОБА_1 кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу ОСОБА_2 - кімнату площею 16,2 кв.м, відповідачу ОСОБА_3 - кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, місця загального користування залишити у спільному користуванні власників квартири, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, просив позов задовольнити, пояснив, що дійсно на даний час спірна квартира належить на праві власності позивачу та відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка набула права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини відповідача - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час, між співвласниками квартири визначений порядок користування квартирою, відповідач постійно займає окрему житлову кімнату площею 16,2 кв.м, тому виділення йому у користування цієї кімнати не порушує його права, а навпаки дає можливість розпорядитьсь своєю кімнатою на свій власний розсуд без порушення прав інших співвласників.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, просила позов задовольнити, пояснила, що після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач успадкувала 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. На даний час, між співвласниками склався порядок користування цією квартирою, кожен з них займає окрему кімнату, відповідач займає окрему жилу кімнату площею 14,1 кв.м, тому визначення такого порядку користування квартирою, який запропоновано позивачем, не порушує житлові права відповідача, відповідає її інтересам, яка отримує можливість на свій власний розсуд розпоряджатись виділеною у користування окремою житловою кімнатою.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 набули права власності на квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках, в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10 березня 1994 року. (а.с.8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

26 листопада 2013 року держаний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Ястремська Ж.В. видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом майна померлого спадкодавця ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, набула права власності на 1/3 частину АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

За нормою частини першої ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Дана правова норма кореспондується з положеннями ст. 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз'яснено в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, квартира, якає спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Виходячи з предмету позовних вимог, позивач ОСОБА_1 просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити позивачу ОСОБА_1 кімнату з лоджією площею 14,1 кв.м; відповідачу ОСОБА_2 кімнату площею 16,2 кв.м; відповідачу ОСОБА_3 кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, а місця загального користування залишити в спільному користуванні власників.

За нормою статті 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до частини першої ст. 159 Житлового кодексу України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення (кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також частина кімнати. Не можуть бути самостійним предметом договору найму приміщення, непридатні для проживання (підвали тощо), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора та ін.).

Таким чином, не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора).

Відповідно до даних технічного паспорту - квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат загальною жилою площею 44,4 кв.м, у тому числі: 1-а кімната -16,2 кв.м, 2-а кімната - 14,1 кв.м, 3-я кімната - 14,1 кв.м, та місць загального користування: кухня площею 8,1 кв.м, ванна кімната площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, коридор площею 11,2 кв.м, балкон площею 5,1 кв.м. (а.с.6-7)

Таким чином, враховуючи, що власниками спірної квартири є три особи, а загальний розмір житловою площі квартири складає 44,4 кв.м, тому фактично на кожного власника квартири припадає по 14,8 кв.м жилої площі квартири (44,4 кв. / 3 = 14,8 кв.м)

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками, в рівних частках, тобто по 1/3 кожний, квартири АДРЕСА_1, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю, тому суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою шляхом виділення кожному з співвласників квартири окрему жилу кімнату, а саме: позивачу ОСОБА_1 - окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м з лоджією, ОСОБА_2 окрему житлову кімнат площею 16,2 кв.м, ОСОБА_3 окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, оскільки такий порядок користування спірною квартирою не порушує права та законні інтереси інших співвласників квартири, підстав вважати, що визначення такого порядку користування житловими приміщеннями ущемляються житлові права відповідачів, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує позицію відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в межах даного спору визнали позов, підтримали визначений позивачем порядок користування спірною квартирою, тому з урахуванням положень ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суд задовольняючи позов ухвалює рішення про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 в місті Києві, виділивши ОСОБА_1 у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м з лоджією, виділивши ОСОБА_2 у користування окрему житлову кімнат площею 16,2 кв.м, виділивши ОСОБА_3 у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, залишити місця загального користування: кухню площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, коридор площею 11,2 кв.м - в спільному користуванні власників.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн.60 коп., тобто по121 грн. 80 коп. з кожного відповідача, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа про сплату судового збору. (а.с.1)

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 358, 360 Цивільного кодексу України, ст.ст.63, 150, 159 Житлового кодексу України, п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 174, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 в місті Києві, виділивши ОСОБА_1 у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м з лоджією, виділивши ОСОБА_2 у користування окрему житлову кімнат площею 16,2 кв.м, виділивши ОСОБА_3 у користування окрему житлову кімнату площею 14,1 кв.м без лоджії, залишити місця загального користування: кухню площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, коридор площею 11,2 кв.м - в спільному користуванні власників.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я