Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

"10" січня 2014 р.
Справа № 126/3579/13-ц

Провадження № 2/126/1146/13

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Хмель Р.В.

при секретарі Дончик О. А.,

за участі представинка
відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7, являючись сусідом
позивачів в АДРЕСА_1 облаштував
свиноферму, яка знаходиться на
відстані 19 м від житлової забудови
ОСОБА_2 та на відстані 40 м від житлових
будинків ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В результаті діяльності вказаної
свиноферми в повітрі стоїть сморід від
продуктів життєдіяльності свиней, що
призводить до погіршення самопочуття,
нестачі повітря та, як наслідок,
погіршення загального стану здоров'я.
Окрім того, вказані дії призвели до
погіршення стану питної води в
криницях та неможливості її
використання.

Позивачі неодноразово
звертались зі скаргами та зверненнями
до різних інстанцій. Бершадська
районна СЕС на їх звернення
неодноразово проводила перевірки, в
результаті який було встановлено ряд
порушень, так 25.09.2012 року було
встановлено, що чисельність свиней у
свинарнику перевищує встановлену
норму, а гноєсховище розташоване з
порушенням ДСП 173 від 19.06.1996 року, 08.11.2012
року ОСОБА_7 органами СЕС повторно було
запропоновано зменшити поголів'я
свиней та притягнуто його до
адміністративної відповідальності.
Однак 27.11.2012 року актом було
зафіксовано, що поголів'я свиней
замість 15 складає 58, а будівля
свиноферми розташована занадто
близько до житлових будівель.
Застосовані до ОСОБА_7 санкції жодного
результату не дали, як і аналогічні
звернення до Бершадської РДА про те, що
свинарник є самочинним будівництвом.

Приписи органів державної
влади ОСОБА_7 не виконує, що призвело до
того, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_7, в
якому просять зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні ними
їх земельними ділянками шляхом
знесення самочинно збудованої
свиноферми, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 та стягнути з нього
матеріальну шкоду і судові витрати.

21 листопада 2013 року під час
з'ясування обставин справи в судовому
засіданні з'ясувалось, що відповідач
ОСОБА_7 не являється власником
земельних ділянок, розташованих в
АДРЕСА_1. Відповідно до довідки
Баланівської сільської ради № 623 від
20.11.2013 року та копій свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, земельна
ділянка ОСОБА_5, що розташована в
АДРЕСА_3 межує з земельними ділянками
по АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_6 та
№ НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_8. А
тому за клопотанням первісного
відповідача ОСОБА_7, проти задоволення
якого позивачі не заперечували, його
було замінено на належних
відповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Позивачі в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали та просили
задовольнити з підстав, викладених у
позові, оскільки самочинно збудована
будівля порушує їх права, чинне
законодавство та правила
добросусідства.

Представник відповідачів в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив в задоволенні позову
відмовити, оскільки позивачами не було
підтверджено належними доказами свого
права, як власників чи користувачів
земельних ділянок та житлових
будинків, на звернення до суду із
захистом своїх прав та інтересів. Також
ними не доведено що саме в наслідок
утримання свиней відповідачами
допущено забруднення повітря та питної
води в криниці, не надано доказів
наявності таких забруднень.

Вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши докази, які
містяться в матеріалах справи суд
встановив, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в
якому просять зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні ними
їх земельними ділянками шляхом
знесення самочинно збудованої
свиноферми, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 та стягнути з нього
матеріальну шкоду і судові витрати.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 103
Земельного кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Згідно ст. 104 цього ж кодексу
власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на сусідній
земельній ділянці, здійснення якої
може призвести до шкідливого впливу на
здоров'я людей, тварин, на повітря,
земельні ділянки та інше. Ст. 391 ЦК
України визначено, що власник майна
має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно із додатками до
позовної заяви органи державної
санітарно -епідеміологічної служби
перевіряли дотримання санітарного
законодавства в с. Баланівка
Бершадського району Вінницької
області по АДРЕСА_1, за результатами
перевірок 25.09.2012 року, 08.11.2012 року та
27.11.2012 року ОСОБА_7 притягнуто до
адміністративної відповідальності.
Однак в судовому засіданні, зокрема
довідкою Баланівської сільської ради
Бершадського району Вінницької
області № 613 від 20.11.2013 року (а.с. 44) та
копіями свідоцтв про право власності
на нерухоме майно (а.с. 45, 46),
встановлено, що ОСОБА_7 не являється
власником чи користувачем земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1. При
цьому відносно самих власників
земельних ділянок: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
жодних заходів процесуального примусу
не застосовувалось, до
адміністративної відповідальності не
притягнуто, а інше в судовому засіданні
позивачами та доказами не доведено.
Також позивачами не доведено того, що
вони є власниками земельних ділянок,
розташованих по сусідству із
земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6
та у відповідності до вищевказаних
норм законодавства України мають право
звертатись до суду за захистом своїх
прав, як власників земельних ділянок.

Крім того, в позові позивачі
стверджують, що діяльність свиноферми,
розташованої по вищевказаній адресі
призвела до погіршення стану питної
води в криницях, повітря та загального
стану здоров'я, однак жодним доказом
дані обставини не доведені. В судовому
засіданні сторонами не використано їх
права, визначені ст. 27, 31 ЦПК України,
зокрема після заміни неналежного
відповідача не змінено предмет позову
та не заявлено клопотань про
витребовування чи залучення до
матеріалів справи будь - яких
документів в якості доказів. А тому суд,
враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст.
1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті, прийшов до висновку
про відсутність доказів які б
підтверджували неправомірність дій чи
бездіяльність належних відповідачів.
Отже, позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди є
необґрунтованими та не доведеними
жодним наданим суду доказом.

Щодо позовної вимоги в частині
знесення самочинного будівництва
відповідачами, яке збудовано на
належній їм земельній ділянці, то
згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані
або будуються на земельній ділянці,
що не була відведена для цієї мети, або
без відповідного документа, який дає
право виконувати будівельні роботи
чи належно затвердженого проекту,
або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Судом
встановлено, що відповідно до листа №
02-КО-617-2 від 25.12.2012 року інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області за
результатами проведення перевірки
було встановлено факт самочинного
виконання будівельних робіт, у зв'язку
з чим забудовника притягнуто до
адміністративної відповідальності та
попереджено про необхідність
приведення у відповідність об'єкта
вимогам чинного законодавства.

На день розгляду справи в суді,
сторонами не надано документів, які б
підтверджували те, що вищевказані
вимоги встановлені інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області
відповідачами не виконано, а тому дані
позовні вимоги, як і попередні є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства, а отже задоволенню не
підлягають.

Зважаючи на відмову у задоволенні
позовних вимог, судові витрати по
справі слід покласти на позивачів.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 212-215
ЦПК України, ст. ст. 103, 104 Земельного
кодексу України, 375, 376, 391, 1167 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Бершадський районний суд в 10-ти
денний строк з дня його проголошення.

Суддя: