Справа № 296/5671/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
у складі:

судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання
Світко Т.І.;

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна», ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
незаконним та скасування рішення
адміністрації ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна» від 11.09.2006 року в
частині видання ордерів на житлову
площу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з
позов в, в якому просять визнати
незаконним та скасувати рішення
адміністрації ВАТ "Житомирський завод
хімічного волокна" від 11.09.2006р. в
частині видання ордерів на додаткову
житлову площу гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з
урахуванням жилих приміщень, які вони
раніше займали.

В обґрунтування позовних вимог
вказали, що рішенням виконавчого
комітету Житомирської міської ради №313
від 24.02.2005 року гуртожитку, в якому вони
проживають та який розташований по
АДРЕСА_1, надано статус житлового
будинку. На даний час вказане
приміщення до комунальної власності не
передано, гуртожиток перебуває на
балансі ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна», входить до його
статутного фонду та є власністю ВАТ.
Наказом №10 від 23.02.2006 року по ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» приміщення, які
використовувалися як побутові, окрім
переходів, було визнано додатковими
жилими приміщеннями. Відповідно до
протоколу №2 засідання постійної
діючої комісії ЗАТ «Житомирський завод
хімічного волокна» від 08.06.2006 року
кімнатам, що використовувались не за
призначенням, в гуртожитку по АДРЕСА_1
надано статус житлових кімнат.
Рішенням адміністрації ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» від 11.09.2006 року відповідачам
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були видані ордери на
додаткову житлову площу - кімнату,
позначену на плані літерою VII загальною
площею 37,5 кв.м. Позивачі вважають
вказане рішення незаконним, оскільки
це приміщення є допоміжним та
знаходиться у спільному користуванні
всіх мешканців, а тому просять його
скасувати.

В судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належно.
04.02.2014 року подали до суду заяви про
розгляд справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримують в повному
обсязі.

Позивач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали та просять їх
задовольнити. Вказали, що рішення щодо
переведення приміщення переходу зі
статусу нежилого в жиле Житомирською
міською радою не приймалося, а тому
рішення адміністрації від 11.09.2006р.
підлягає скасуванню.

Представник ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна» в судому засіданні
позовні вимоги визнав повністю.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні
вимоги не визнали та просять в позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням
виконкому Житомирської міської ради
№131 від 24.02.2005 року гуртожитку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
враховуючи висновки Житомирського
філіалу інституту «НДІ
проектреконструкція», міської
санітарно-епідеміологічної станції
СПДЧ №2, надано статус житлового
будинку (а.с. 9 т.1).

Разом з тим, на даний час вказане
приміщення гуртожитку перебуває на
балансі ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна», входить до
статутного фонду та є власністю ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна». Позивачі та відповідачі
зареєстровані та проживають у
названому гуртожитку.

Наказом №10 від 23.02.2006 року по ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» приміщення, які
використовувались як побутові, було
визнано додатковими жилими
приміщеннями (а.с. 11 т.1).

Відповідно до протоколу №2 засідання
постійної діючої комісії ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» від 08.06.2006 року кімнатам, що
використовувались не за призначенням,
в гуртожитку по АДРЕСА_1 надано статус
житлових кімнат (а.с. 12, 13 т.1).

На підставі рішення адміністрації ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» від 11.09.2006 року відповідачам
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були видані ордери
№410, №416 на додаткову житлову площу з
урахуванням жилих приміщень, які вони
раніше займали.

Профспілкового комітету на даному
підприємстві не існує, оскільки він
саморозпустився в 1994 році.

З наявних в матеріалах справи ордерів
№410, 416 вбачається, що вони були видані
відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно,
розміром 46,00 кв.м. кожному.

В судовому засіданні встановлено, що
ордери видавалися з урахуванням площ
жилих кімнат, які відповідачі займали,
на підстав раніше виданих ордерів, а
також з урахуванням площі приміщення
переходу позначеного на плані літерою
VII, загальною площею 37,5 кв.м. (а.с. 23 т.1).

З висновків Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ зроблених в ухвалі
від 05.06.2013р. за результатами перегляду
даної справи в касаційному порядку,
вбачається, що чинним законодавством
не врегульоване питання зміни
призначення нерухомого майна зі
статусу нежитлового в житлове. Тому,
при вирішенні даного спору слід
виходити з аналогії закону.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 8
Житлового кодексу Української РСР,
Положення "Про порядок обстеження
стану жилих будинків з метою
встановлення їх відповідності
санітарним та технічним вимогам та
визнання житлових будинків і житлових
приміщень непридатними для
проживання", затвердженим постановою
Ради Міністрів Української РСР від
26.04.1984 року №189, переведення приміщення
з одного статусу в інший можливе на
підставі рішення відповідної місцевої
ради, яке приймається на підставі
пропозиції відомства чи громадської
організації, в порядку встановленому
місцевою владою, за наявності висновку
про те, що вказані приміщення
відповідають вимогам, які
законодавство встановлює для житлових
приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з листа виконавчого комітету
Житомирської міської ради №18/8578 від
29.10.2013 року, виконавчим комітетом
Житомирської міської ради рішення про
переведення приміщення переходу на
другому поверсі житлового будинку
АДРЕСА_1 у додаткову житлову кімнату не
приймалось. Інформація щодо проведення
перевірки інспекцією ДАБК вказаного
приміщення відсутня. Виконавчим
комітетом Житомирської міської ради
рішення про реконструкцію житлового
будинку АДРЕСА_1 не приймалось. (а.с. 50
т.2).

Оскільки, будь-якого рішення з приводу
переведення приміщення переходу,
позначеного на плані літерою VII
загальною площею 37,5 кв.м., з нежитлового
у житлове органом місцевого
самоврядування не приймалося, суд
вважає, що рішення адміністрації ВАТ
«Житомирський завод хімічного
волокна» від 11.09.2006 року про видачу
відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ордерів
№410, №416 на додаткову житлову площу з
урахуванням жилих приміщень, які вони
раніше займали, є незаконними та
підлягає скасуванню.

На думку суду, відсутність самого
рішення (його копії) в матеріалах
справи, не може бути підставою для
відмови в позові.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім того
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позов є обґрунтованим, позивачами
доведено правомірність своїх вимог,
які не спростовуються доводами
відповідачів.

Визнання недійсним наказу від 11.09.2006
року не позбавляє права відповідачів
на проживання в раніше наданих ним
кімнатах.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна», ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення адміністрації ВАТ
"Житомирський завод хімічного волокна"
від 11.09.2006р. в частині видання ордерів
на додаткову житлову площу ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

Стягнути з ВАТ «Житомирський завод
хімічного волокна», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 37грн. оплати за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та 8грн. 50коп. витрат
по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Й. Адамович