У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Гончара
В.П., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_3 про стягнення витрат на
навчання, за касаційною скаргою
Харківського національного
університету внутрішніх справ на
рішення апеляційного суду Донецької
області від 2 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся до суду з указаним
позовом, просив стягнути із ОСОБА_3
витрати, пов'язані із навчанням, у
розмірі 23 533 грн 94 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 2 серпня
2004 року ОСОБА_3 було зараховано до
складу курсантів Харківського
національного університету внутрішніх
справ.

5 вересня 2007 року із ОСОБА_3 було
укладено договір про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
за умовами якого у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ після
закінчення навчання до трирічного
терміну перебування на службі, курсант
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати, повязані із його навчанням в
університеті, згідно із затвердженим
розрахунком.

Після закінчення навчання в
університеті, 27 червня 2009 року ОСОБА_3
було відраховано зі складу курсантів
та відкомандировано для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
Донецькій області, а 23 липня 2010 року
звільнено з органів внутрішніх справ
за власним бажанням.

Справа розглядалась судами різних
інстанцій неодноразово.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 28 січня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідача на
користь позивача витрати, пов'язані з
навчанням у розмірі 23 533 грн 94 коп.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 2 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції змінено.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача витрати, пов'язані з навчанням
у розмірі 12 094 грн 09 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. В
іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Харківський
національний університет внутрішніх
справ просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до
наказу Харківського національного
університету внутрішніх справ № 171 о/с
від 2 серпня 2004 року ОСОБА_3 зараховано
курсантом 1 курсу за спеціальністю
"Інформаційні управляючі системи та
технології".

5 вересня 2007 року між Харківським
національним університетом внутрішніх
справ та ОСОБА_3 укладено договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України (далі -
Договір).

Відповідно до п. 2.3.6. Договору ОСОБА_3
зобов'язується у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі
відшкодувати фактичні витрати,
повязані з його утриманням під час
навчання в університеті згідно із
затвердженим розрахунком.

Після закінчення навчання 27 червня 2009
року ОСОБА_3 відраховано зі складу
курсантів та відкомандировано для
подальшого проходження служби до ГУ
МВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в
Донецькій області № 254 о/с від 23 липня
2010 року ОСОБА_3 звільнено з органів
внутрішніх справ за власним бажанням.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не
відпрацював в органах внутрішніх справ
трирічний строк після закінчення
вищого навчального закладу та
звільнився за власним бажанням, тому з
нього відповідно до положень п. п. 2.3.6, 4.4
Договору необхідно стягнути фактичні
витрати, пов'язані з утриманням у
навчальному закладі, згідно із
затвердженим розрахунком у розмірі 23 533
грн 94 коп.

Зменшуючи розмір стягнутих із
відповідача коштів до 12 094 грн 09 коп.,
апеляційний суд виходив із того, що
підготовку за державним замовленням
курсант ОСОБА_3 проходив із 5 вересня 2007
року, тому з нього необхідно стягнути
фактичні витрати, пов'язані з
утриманням у навчальному закладі, за
період із 2007 року до 27 червня 2009 року.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі за підставами,
передбаченими пунктом 3 цього договору,
особа зобов'язується відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з
утриманням у навчальному закладі
згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно із ч. 5 Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
МВС України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 313 від 1
березня 2007 року (далі - Порядок) витрати
відшкодовуються: 1) у повному розмірі:
особами чоловічої статі, що вислужили
встановлений законодавством строк
строкової військової служби до вступу
у навчальний заклад, та жіночої статі -
за весь період навчання; особами, що
навчалися понад встановлений
законодавством строк строкової
військової служби, - за період навчання,
що перевищує такий строк; 2) з
урахуванням різниці суми витрат з
утримання осіб у навчальному закладі
та утримання військовослужбовців
строкової служби за відповідною
військово-обліковою спеціальністю.

Доводи касаційної скарги про те, що
апеляційний суд не взяв до уваги докази
про витрати університету на комунальні
послуги за 2004-2005 роки не заслуговують
на увагу з таких підстав.

Зменшуючи розмір стягнутих із
відповідача коштів, апеляційний суд
виходив із установленої обставини, що
підготовку за державним замовленням
курсант ОСОБА_3 проходив тільки з 5
вересня 2007 року, та стягнув фактичні
витрати, пов'язані з утриманням у
навчальному закладі, за період із 2007
року до 27 червня 2009 року.

Такий висновок апеляційного суду
відповідає встановленим обставинам
справи та узгоджується з нормами
матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 2 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова