Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя-доповідач
06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого Баркової
суддів Ткаченко
Т.Б., Мироненко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 20 лютого 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа
Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Маріупольського міського
управління юстиції в Донецькій області
(Жовтневий ВДВС ММУЮ), про стягнення
заборгованості по аліментам та
неустойки (пені) за прострочення сплати
в с т а н о в и л а:
У вересні 2012 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.
Зазначала, що рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 19
лютого 2007 року ОСОБА_3 була позбавлена
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5, 1994 року
народження. На підставі цього рішення
було видано виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі
? частини всіх видів заробітку (доходів)
на утримання сина ОСОБА_5 В наслідок
прострочення відповідачем сплати
аліментів за період з 10 травня 2006 року
по 01 вересня 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 38 256 гривень 83
копійки, яку позивачка просила
стягнути разом з пенею у розмірі 12 290
гривень 75 копійок на підставі ст. 196 СК
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 20 лютого 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заборгованість по аліментам за період
з травня 2006 року по вересень 2012 року в
розмірі 29 847 гривень, неустойку (пеню)
за прострочення сплати аліментів в
розмірі 12 290 гривень 75 копійок, а всього
42 137 гривень 75 копійок.

В решті частини позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просила рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким визначити розмір
заборгованості по аліментам в сумі 17 376
гривень, а в задоволені решти позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
справа розглянута за відсутності
представника Жовтневого ВДВС ММУЮ,
належним чином повідомленого про час і
місце розгляду справи, про що свідчить
поштове повідомлення (а.с. 118).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_3, яка підтримала
доводи апеляційної скарги, заперечення
позивача ОСОБА_4, її представника
ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду зміні.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 19 лютого 2007 року
ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав
відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Опікуном неповнолітнього ОСОБА_5
призначена його тітка - ОСОБА_4 Стягнуто
аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітнього ОСОБА_5 в
розмірі ? частини її заробітку
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку,
починаючи з 10 травня 2006 року та до
повноліття дитини (а.с. 7).

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідач належним чином не
виконувала рішення суду по сплаті
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, з неї підлягає стягненню
заборгованість по аліментам,
розрахована на підставі документально
підтверджених даних про доходи, а також
пеня за весь час прострочення виплат,
зменшена з урахуванням матеріального і
сімейного стану відповідача та
положень ст.11 ЦПК України.

Проте, повністю погодитися з таким
висновком суду колегія суддів не може
виходячи з наступного.

Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст. 187 СК
України, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Указана норма матеріального права
визначає порядок стягнення аліментів
за виконавчим листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст.187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» і відповідно до ч.7 цієї
статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

За положеннями ч.4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Отже, якщо виник спір щодо розміру
заборгованості, визначеного державним
виконавцем, то його розмір
визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 аліменти на утримання сина
ОСОБА_5 за рішенням суду не сплачувала,
внаслідок чого за період з травня 2006
року по вересень 2012 року утворилась
заборгованість.

Оскільки розрахунок суми
заборгованості по аліментам державним
виконавцем було проведено без
врахування даних про доходи
відповідача, судом першої інстанції
здійснено його перерахунок.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду щодо
обчислення заборгованості за період з
травня 2006 року по березень 2009 року
виходячи із середнього заробітку як
для непрацюючих. Оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, в цей
період відповідач ОСОБА_3 не працювала,
тому як знаходилася у декретній
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Отримана відповідачем у зв'язку з цим
державна допомога, відповідно до пп. 10,12
п.12 постанови Кабінету Міністрів
України № 146 від 26 лютого 1993 року та ст.
73 Закону України «Про виконавче
провадження», не належать до доходів,
які враховуються при визначені розміру
аліментів.

Отже, виходячи із законодавчо
встановленого обов'язку батьків
утримувати своїх неповнолітніх дітей
та мінімально встановленого розміру (30
% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку), колегія суддів
вважає, що заборгованість по аліментам
за період з 10 травня 2006 року по 01
березня 2009 року становить 6305 гривень 10
копійок, а саме:

за період з 10 травня 2006 року по 01 червня
2006 року - 158 гривень 10 копійок (25% від 329,04
грн. з/пл., але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
який з 01 квітня 2006 року складав 527
гривень);

За період з 01 червня 2006 року до 01 жовтня
2006 року - щомісячно по 158 гривень 10
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
квітня 2006 року складав 527 гривень);

За період з 01 жовтня 2006 року по 01 січня
2007 року - щомісячно по 160 гривень 80
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
жовтня 2006 року складав 536 гривень);

За період з 01 січня 2007 року по 01 квітня
2007 року - щомісячно по 167 гривень 40
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
січня 2007 року складав 558 гривень);

За період з 01 квітня 2007 року по 01 жовтня
2007 року - щомісячно по 178 гривень 50
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
квітня 2007 року складав 595 гривень);

За період з 01 жовтня 2007 року по 01 січня
2008 року - щомісячно по 181 гривні 20
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
жовтня 2007 року складав 604 гривні);

За період з 01 січня 2008 року по 01 квітня
2008 року - щомісячно по 198 гривень 90
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
січня 2008 року складав 663 гривні);

За період з 01 квітня 2008 року по 01 липня
2008 року - щомісячно по 203 гривні 40
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
квітня 2008 року складав 678 гривень);

За період з 01 липня 2008 року по 01 жовтня
2008 року - щомісячно по 204 гривні (30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, який з 01 липня 2008
року складав 680 гривень);

За період з 01 жовтня 2008 року по 01 січня
2009 року - щомісячно по 210 гривень 30
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
жовтня 2008 року складав 701 гривню);

За період з 01 січня 2009 року по 01 березня
2009 року - щомісячно по 232 гривні 80
копійок (30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, який з 01
січня 2009 року складав 776 гривень).

Наведений у судовому рішенні
розрахунок заборгованості по сплаті
аліментів за період з 01 березня 2009 року
по 01 вересня 2012 року в розмірі 16 368
гривень 30 копійок є правильним,
проведений судом на підставі довідок
про отримані відповідачем доходи.

Отже, провівши розрахунок
заборгованості, суд першої інстанції
разом з тим, дійшов помилкового
висновку про стягнення цієї
заборгованості, оскільки така
заборгованість може бути стягнута за
рішенням суду тільки у випадку, якщо
аліменти відраховуються із заробітної
плати на підставі заяви платника
аліментів, а не за виконавчим листом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо
включення судом до розрахункового
періоду заборгованості з січня по
травень 2006 року є неспроможними і
спростовуються матеріалами справи.

Безпідставними є і доводи апеляційної
скарги про подвійне стягнення
аліментів, оскільки згідно довідки
управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради, на обліку
якого перебувала позивач, аліменти на
її користь не стягувалися.

Право одержувача аліментів на
стягнення неустойки, передбачене ст. 196
СК України, у випадках несвоєчасної
виплати присуджених за рішенням суду
аліментів виникає з часу набуття
рішенням законної сили та не
пов'язується з дотриманням державним
виконавцем норм Закону України «Про
виконавче провадження».

З огляду на наведене законодавець не
ставить право на стягнення неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
в залежність від відкриття виконавчого
провадження у справі, виклику боржника
до виконавчої служби і попередження
його про наявність заборгованості.

Згідно висновків, викладених в ухвалі
Верховного Суду України від 08 лютого 2012
року про перегляд рішення суду за
винятковими обставинами у справі №
6-4969вов10, не направлення державним
виконавцем повідомлення боржнику про
виникнення заборгованості та не
попередження його про
відповідальність не свідчить про
відсутність вини відповідача в
несплаті аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 була обізнана про
свій обов'язок сплачувати аліменти з
часу звернення позивача до суду з
позовними вимогами про позбавлення її
батьківських прав і стягнення
аліментів, право на отримання
аліментів у ОСОБА_4 виникло саме з
набранням законної сили рішення про
стягнення аліментів.

Доказів на підтвердження обставин, з
якими закон пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення, відповідачем суду
не надано.

З урахуванням встановленого, суд
обґрунтовано дійшов висновку про
наявність вини відповідача у
прострочені сплати аліментів, а доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Обчислюючи розмір пені суд виходив із
суми несплачених аліментів за кожен
місяць окремо від дня порушення
платником аліментів свого обов'язку
щодо їх сплати, який за період з 01
червня 2006 року по 01 вересня 2012 року
становив 2254 дні.

Оскільки за період з травня 2006 року по
березень 2009 року колегією судів
зроблено перерахунок заборгованості
по сплаті аліментів, розрахунок
неустойки (пені) за це період складає 106
613 гривень 11 копійок, а саме:

за період з 01 червня 2006 року по 01 липня
2006 року - 3563 гривні 57 копійок (2254 дні х
158.10 грн. х 1%);

за період з 01 липня 2006 року по 01 серпня
2006 року - 3516 гривень 14 копійок (2224 дні х
158,10 грн. х 1%);

за період з 01 серпня 2006 року по 01
вересня 2006 року - 3467 гривень 13 копійок
(2193 дні х 158,10 грн. х 1 %);

за період з 01 вересня 2006 року по 01
жовтня 2006 року - 3418 гривень 12 копійок (2162
дні х 158,10 грн. х 1%);

за період з 01 жовтня 2006 року по 01
листопада 2006 року - 3428 гривень 26 копійок
(2132 дні х 160,80 грн. х 1%);

за період з 01 листопада 2006 року по 01
грудня 2006 року - 3378 гривень 41 копійка (2101
дні х 160,80 грн. х 1%);

за період з 01 грудня 2006 року по 01 січня
2007 року - 3330 гривень 17 копійок (2071 дні х
160,80 грн. х 1%);

за період з 01 січня 2007 року по 01 лютого
2007 року - 3414 гривень 96 копійок (2040 дні х
167,40 грн. х 1%);

за період з 01 лютого 2007 року по 01
березня 2007 року - 3363 гривні 07 копійок (2009
дні х 167,40 грн. х 1%);

за період з 01 березня 2007 року по 01
квітня 2007 року - 3316 гривень 19 копійок (1981
дні х 167,40 грн. х 1%);

за період з 01 квітня 2007 року по 01 травня
2007 року - 3480 гривень 75 копійок (1950 дні х
178,50 грн. х 1%);

за період з 01 травня 2007 року по 01 червня
2007 року - 3427 гривень 20 копійок (1920 дні х
178,50 грн. х 1%);

за період з 01 червня 2007 року по 01 липня
2007 року - 3371 гривень 87 копійок (1889 дні х
178,50 грн. х 1%);

за період з 01 липня 2007 року по 01 серпня
2007 року - 3318 гривень 32 копійки (1859 дні х
178,50 грн. х 1%);

за період з 01 серпня 2007 року по 01
вересня 2007 року - 3262 гривні 98 копійки (1828
дні х 178,50 грн. х 1%);

за період з 01 вересня 2007 року по 01
жовтня 2007 року - 3207 гривень 65 копійок (1797
дні х 178,50 грн. х 1%);

за період з 01 жовтня 2007 року по 01
листопада 2007 року - 3201 гривня 80 копійок
(1767 дні х 181,20 грн. х 1%);

за період з 01 листопада 2007 року по 01
грудня 2007 року - 3145 гривень 63 копійки (1736
дні х 181,20 грн. х 1%);

за період з 01 грудня 2007 року по 01 січня
2008 року - 3091 гривня 27 копійок (1706 дні х
181,20 грн. х 1%);

за період з 01 січня 2008 року по 01 лютого
2008 року - 3331 гривня 58 копійок (1675 дні х
198,90 грн. х 1%);

за період з 01 лютого 2008 року по 01
березня 2008 року - 3269 гривень 92 копійки
(1644 дні х 198,20 грн. х 1%);

за період з 01 березня 2008 року по 01
квітня 2008 року - 3212 гривень 24 копійки (1615
дні х 198,20 грн. х 1%);

за період з 01 квітня 2008 року по 01 травня
2008 року - 3221 гривня 86 копійок (1584 дні х
203,40 грн. х 1%);

за період з 01 травня 2008 року по 01 червня
2008 року - 3160 гривень 84 копійки (1554 дні х
203,40 грн. х 1%);

за період з 01 червня 2008 року по 01 липня
2008 року - 3097 гривень 78 копійок (1523 дні х
203,40 грн. х 1%);

за період з 01 липня 2008 року по 01 серпня
2008 року - 3045 гривень 72 копійки (1493 дні х
204 грн. х 1%);

за період з 01 серпня 2008 року по 01
вересня 2008 року - 2982 гривні 48 копійок (1462
дні х 204 грн. х 1%);

за період з 01 вересня 2008 року по 01
жовтня 2008 року - 2919 гривень 24 копійки (1431
дні х 204 грн. х 1%);

за період з 01 жовтня 2008 року по 01
листопада 2008 року - 2946 гривень 30 копійок
(1401 дні х 210,30 грн. х 1%);

за період з 01 листопада 2008 року по 01
грудня 2008 року - 2881 гривня 11 копійок (1370
дні х 210,30 грн. х 1%);

за період з 01 грудня 2008 року по 01 січня
2009 року - 2818 гривень 02 копійки (1340 дні х
210,30 грн. х 1%);

за період з 01 січня 2009 року по 01 лютого
2009 року - 3047 гривень 35 копійок (1309 дні х
232,80 грн. х 1%);

за період з 01 лютого 2009 року по 01
березня 2009 року - 2975 гривень 18 копійок
(1278 дні х 232,80 грн. х 1%);

Розрахунок пені за період 01 березня 2009
року по 01 вересня 2012 року в сумі 89 698
гривень 98 копійок, наведений у судовому
рішенні, є правильним.

Відтак, загальний розмір пені за період
з 01 червня 2006 року по 01 вересня 2012 року
складає 196 312 гривень 09 копійок (106613, 11
грн. + 89698, 98 грн.).

З урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів,
суд може зменшити розмір неустойки, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Отже, під час розгляду справи суд
повинен установити обставини, з якими
закон пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки.

Суд першої інстанції, ураховуючи
матеріальний і сімейний стан
відповідача та виходячи з положень ч.1
ст. 11 ЦПК України, дійшов вірного
висновку щодо зменшення розміру пені,
визначивши його в сумі 12 290 гривень 75
копійок.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Виходячи з наведеного, рішення суду в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_3
заборгованості по аліментам за період
з травня 2006 року по вересень 2012 року в
розмірі 29 847 гривень не відповідає
нормам матеріального права, а тому на
підставі ст. 309 ЦПК України, підлягає
скасуванню з відмовою ОСОБА_4 у
задоволені позову в цій частині.

У зв'язку із скасуванням рішення про
стягнення заборгованості по аліментам
з резолютивної частини підлягає
виключенню посилання «а всього 42 137
гривень 75 копійок».

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 20
лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 заборгованості по
аліментам за період з травня 2006 року по
вересень 2012 року в сумі 29 847 гривень
скасувати і в задоволені позову ОСОБА_4
в цій частині відмовити.

Виключити з резолютивної частини
посилання «а всього 42 137 гривень 75
копійок».

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.Л. Баркова

Судді:
Т.Б. Ткаченко

І.П.
Мироненко