АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5591/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Трещов В. В. Доповідач -
Петешенкова М.Ю.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

18 серпня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Гасановій
С.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 03 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про розірвання
кредитного договору, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що отримавши рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 04 квітня 2013
року, йому стало відомо про стягнення з
нього заборгованості за кредитним
договором від 30 грудня 2005 року, нібито
укладеного між ним та ПАТ КБ
«ПриватБанк». Позивач зазначав, що
вказаний кредитний договір він не
підписував та просив його розірвати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено (а.с.
112-113).

Розірвано кредитний договір № б/н
від 30 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду першої інстанції скасувати з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої
інстанції дійшов висновку про
наявність підстав для розірвання
кредитного договору.

Ухвалюючи рішення та виходячи з
доведеності факту настання умов, й
наявності підстав для розірвання
кредитного договору, суд, на порушення
вимог ст. 60,212,213,214 ЦПК, не навів на його
підтвердження доказів, не перевірив та
не дав належної оцінки доводам
позивача про те, що зазначені ним
обставини є підставою для розірвання
договору.

Судом встановлено, що 30 грудня 2005
року оформлено кредитний договір № б/н
сторонами якого зазначено ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 відповідно до
умов якого банк укладений кредитний
договір № б/н, за умовами якого банк
надав позивачу кредит з лімітом 5 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний договір кредиту підписаний
сторонами відповідно до вимог
передбачених у ст. ст. 207, 208 ЦК України.

Позивач заперечував факт
підписання вказаного договору, і у
зв'язку з цим судом першої інстанції
була призначена судово-почеркознавча
експертиза.

Згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи №
3043-13 від 04 лютого 2014 року, підпис від
імені ОСОБА_2 в графі «підпис» на
зворотній стороні спірного кредитного
договору № б/н від 30 грудня 2005 року
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.
92-95).

Приймая до уваги те, що ОСОБА_2 не
підписував спірний договір кредиту, не
узгоджував зі стороною договору умов
кредитного договору та не підписував
спірний договір, колегія суддів вважає,
що кредитний договір № б/н від 30 грудня
2005 року, є неукладеним.

Якщо правочину не відбулося,
відповідно і не відбувається і зміни
цільових прав та обов»язків, тобто у
банку не виникло обов»язку по видачі
коштів, а у позивача не виникло права на
отримання коштів.

За змістом ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

У силу зазначеної правової норми, за
загальним правилом, розірвання
договору припиняє його дію на майбутнє
і не скасовує сам факт укладення та дії
договору включно до моменту його
розірвання, а також залишає в дії
окремі його умови щодо зобов'язань
сторін, спеціально передбачені для
застосування на випадок порушення
зобов'язань і після розірвання
договору, виходячи з характеру цього
договору.

На порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України,
суд першої інстанції, розірвав спірний
договір, на вказані факти уваги не
звернув та не врахував, що здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами, та способи
захисту права власності визначені ст. 16
ЦК України.

Спосіб захисту свого права позивачем
обрано неправильно. Норми
матеріального права, на підставі яких
позов був задоволений не передбачають
можливості розірвання кредитного
договору.

За таких обставин ухвалене у справі
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню як таке, що постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про розірвання
кредитного договору - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: