Провадження № 2/225/1118/2014
Справа № 225/3300/14-ц
Головуючий у справі: Челюбєєв Є.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєв Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Дзержинського
міського суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до товариства з додатковою
відповідальністю «Орендне
підприємство «Шахта імені Святої
Матрони Московської» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за час затримки
розрахунку, стягнути з відповідача
моральну шкоду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він
працював у відповідача з 13 вересня 2004
року. З 23.06.2014 року його звільнили з
займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням. В цей же
день розрахунок з ним всіх належних
виплат при звільненні не провели.
Вважає, що відповідач несе
відповідальність за затримку
розрахунку при звільненні, тому
повинний виплатити середній заробіток
за час затримки по день фактичного
розрахунку. З вини відповідача він
відчуває психічні страждання, які
полягають в порушенні його звичайного
способу життя. Розмір моральної шкоди
оцінює в 3000 грн.

В подальшому, відповідною заявою
позивач уточнив позовні вимоги, просив
суд стягнути заборгованість по
заробітній платі в сумі 3843 грн. 40 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 26224 грн. 25 коп.,
виходячи із кількості 65 робочих днів,
стягнути компенсацію в рахунок
відшкодування моральної шкоди в сумі
3000 грн. Змінені вимоги пояснює тим, що
відповідно до Постанови КМУ № 100 від
08.02.1995 року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» середньоденний заробіток
визначається виходячи з кількості
робочих днів в періоді за який
проводиться розрахунок.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши суду письмову заяву, в якій
просив розглянути справу у його
відсутності, заявлені позовні вимоги
підтримує повністю, наполягає на їх
задоволенні.

Належно повідомлений представник
відповідача в судове засідання не
з'явився з невідомих причин, заяву про
причини неявки або про розгляд справи у
його відсутності суду не подавав, тому
суд розглядав справу на підставі ст. 224
ЦПК України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази в їх сукупності, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Між сторонами по справі виникли
правовідносини, які регулюються КзпП
України.

Позивач ОСОБА_2 з 2004 року знаходився у
трудових відносинах з товариством з
додатковою відповідальністю «Орендне
підприємство «Шахта імені Святої
Матрони Московської» 23.06.2014 року він
був звільнений з займаної посади за
власним бажанням на підставі ст. 38 КзпП
України (а.с. 5-6).

Згідно довідки № 662 від 26.08.2014 року (а.с.
15) з ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони
Московської» заборгованість по
заробітній платі у ОСОБА_2 складає 3843
грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником розрахунок у
строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу.

Однак в порушення вказаних положень
КЗпП України підприємство остаточний
розрахунок з ОСОБА_2 належних до сплати
сум не провели.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу,
при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст.117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів" у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування
виплат, що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин.
Середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - на число календарних
днів за цей період.

Таким чином суд приходить до висновку,
що не проведення своєчасного
розрахунку з позивачем є порушенням
статей 47 та 116 Кодексу. У зв'язку з цим
позивачу необхідно сплатити
заборгованість по заробітній платі та
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку належних до сплати
сум за період з 23.06.2014 року по 24.09.2014
року у розмірі середнього заробітку.

Враховуючи зазначене, положення
Порядку про обчислення середньої
заробітної плати, а також встановлені
судом фактичні обставини справи, суд
перевірив розрахунок, наданий
позивачем та визнав його правильним
(а.с. 14; 20). Відповідно до зазначеного
розрахунку розмір середнього
заробітку за період з 23.06.2014 року по
24.09.2014 року складає 65 робочих днів при
середньоденному заробітку у розмірі 403
грн. 45 коп. на загальну суму 26224 грн. 25
коп., яка підлягає стягненню на користь
позивача.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, суд
зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України суд
прийняв до уваги доводи позивача про
завдання йому моральної шкоди
внаслідок порушення його законних
прав. Суд врахував глибину та
тривалість моральних страждань, втрату
нормальних життєвих зв'язків, що
вимагало від позивача додаткових
зусиль для організації свого життя.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини
моральних страждань позивача,
керуючись принципом розумності та
справедливості, суд знаходить можливим
стягнути на користь позивача 1000 грн. як
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеність перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги частково доведеними, тому
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 224 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з
додатковою відповідальністю «Орендне
підприємство «Шахта імені Святої
Матрони Московської» на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі в
сумі 3843 (три тисячі вісімсот сорок три)
грн. 40 коп., середній заробіток за весь
час затримки розрахунку у розмірі 26224
(двадцять шість тисяч двісті двадцять
чотири) грн. 25 коп., компенсацію в
рахунок відшкодування моральної шкоди
в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з товариства з
додатковою відповідальністю «Орендне
підприємство «Шахта імені Святої
Матрони Московської» на користь
держави судовий збір у сумі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто Дзержинським міським
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання скарги рішення, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції або
Дзержинським міським судом за
наслідками розгляду заяви про перегляд
заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Донецької області через Дзержинський
міський суд на протязі десяти днів з
дня проголошення рішення, відповідно
до розпорядження Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року.

Суддя: