Справа № 703/715/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
головуючого-судді
з участю представника
позивача Вікторжевського О.М.,
розглянувши в відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Смілі справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду
з позовною заявою, в якій
стверджується, що на підставі договору
від 30 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримала
кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді
встановленого платіжного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 24% річних на
суму залишку заборгованості.
Позивач стверджував, що станом на 30
січня 2014 року ОСОБА_2 має
заборгованість за кредитом в сумі 4000
Умов і правил надання банківських
послуг їй нараховано 500 грн. штрафу
(фіксована складова) і 1578 грн. 86 коп.
штрафу (процентна складова). Загалом
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов повністю.
Відповідачка в судове засідання
повторно не з'явилась.
В позові належить відмовити з таких
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК
України доведення цих обставин є
Принцип дизпозитивності цивільного
судочинства визначає, що суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних і юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК
Частиною 3 ст. 60 ЦПК України визначено,
що доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін
виникає спір.

Таким чином, по даній справі позивач
зобов'язаний надати визначені частиною
2 ст. 57 ЦПК України докази, що
підтверджують одержання відповідачкою
4000 грн. кредиту, розмір відсотків,
порядок і строки погашення кредиту,
розмір та умови нараховуння комісій і
штрафів. Крім того, позивач повинен
надати докази, які підтверджують факт
порушення відповідачкою умов договору
та правильність нарахування сум, що є
складовими позовних вимог.

В першу чергу це означає, що позивач
повинен надати суду для огляду
правочин, на підставі якого
відповідачці було видано кредит, а
також встановлено порядок погашення
кредиту, розмір відсотків, розмір та
порядок нарахування комісії та
штрафів.

З позовною заявою суду було надано
копії документів, посвідчені
представником позивача Вікторжевським
О.М. Ці копії не посвідчено відтиском
печатки банку.

Представник позивача визнав, що
оригінали наданих суду документів
зберігаються в Волинській філії ПАТ КБ
«Приватбанк», а він одержав електронні
копії документів.

Згідно з вимогами п. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях, що надані суду електронні
копії відповідають оригіналам, яких
представник банку, що посвідчував
копії, особисто не бачив.

Крім того, надана суду копія заяви
позичальника (а.с. 17) виготовлена таким
чином, що зміст частини тексту
неможливо встановити. Зокрема,
абсолютно нерозбірливим є частина
тексту останнього розділу цього
документу і навіть назва цього розділу.

Суд неодноразово пропонував позивачу
надати для огляду оригінал цього
документу, в т.ч. ухвалами від 25 липня і
12 серпня 2014 року. Однак доказ укладення
з відповідачкою кредитного договору та
його умов суду надано не було.

Як вбачається з абзацу 2 заяви
позичальника на а.с. 17, договір про
надання банківських послуг складає ця
заява разом з Пам'яткою клієнта,
Умовами і Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами.
Суду не надано для огляду складові
кредитного договору - пам'ятку клієнта
і тарифи. Відповідно, суд позбавлений
можливості встановити повний зміст і
умови договору.

Виконаний позивачем розрахунок
заборгованості за кредитним договором
(а.с. 6-15) відповідно до ст. 57 ЦПК України
є не доказом, а різновидом письмових
пояснень, які самі по собі потребують
доказування.

Оскільки підстав для звільнення
позивача від доказування не
встановлено, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60,
212 ЦПК України суд вважає, що позивачем
не доведено обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог:
одержання відповідачкою 4000 грн.
кредиту, строку дії кредитної картки,
розміру відсотків за користування
кредитом, строку кредитування, порядку
повернення кредиту, розміру і порядку
нарахування комісій та штрафів, а також
затримки відповідачкою чергового
платежу за кредитом, що в позовній
заяві зазначено підставою для
дострокового стягнення повної суми
кредиту відповідно до ст. 1050 ЦК України.

Оскільки позовні вимоги не доведено,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 143, 213-215, 224-226
ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в позові
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою
відповідачки, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційний суд Черкаської області
через міськрайонний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, набирає
законної сили після закінчення строку
на його перегляд і оскарження, а в разі
оскарження - після розгляду справи
апеляційним судом, якщо рішення не буде
скасовано.

Головуючий
О.В. Компанієць