Справа № 344/577/14-ц
Провадження № 2/344/1674/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Гриновецької Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Хриплинської
сільської ради про визнання незаконним
та скасування п. 15 рішення Хриплинської
сільської ради № 9-14/2013 від 04.01.2013 року
про відмову в погодженні технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки,
площею 0,2353 га по АДРЕСА_1 в натурі,
зобов'язання погодити вказану технічну
документацію,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним
позовом до Хриплинської сільської ради
про визнання незаконним та скасування
п. 15 рішення Хриплинської сільської
ради № 9-14/2013 від 04.01.2013 року про відмову
в погодженні технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки, площею 0,2353 га по
АДРЕСА_1 в натурі, зобов'язання погодити
вказану технічну документацію.

Позов мотивовано тим, що позивач на
підставі договору довічного утримання
з ОСОБА_4 став власником земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2353га, що знаходиться на
території Хриплинської сільської ради
по АДРЕСА_1. Зазначена земельна ділянка
належала ОСОБА_4 на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІІ-ІФ № 03673, виданого
Хриплинською сільською радою 25.02.1998
року, та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 433. Коли виникла
потреба у реєстрації земельної
ділянки, звернувся до землевпорядної
організації та виготовив проект
землеустрою. Однак Хриплинська
сільська рада дану документацію не
погодила в пункті 15 рішення № 9-14/2013
року від 04.01.2013 року, у зв'язку з
різницею площ земельної ділянки,
переданої ОСОБА_4 та тієї, про
оформлення права власності на яку
просив позивач. Вважає, що ОСОБА_4 була
передана земельна ділянка, площею
0,2353га, що і встановлено
інвентаризацією вказаної земельної
ділянки, атому право власності
потребує захисту.

Позивач та його представник у судовому
засіданні вимоги позову підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві.
Суду пояснили, що у відповідача
відсутні підстави для відмови у
погодженні проекту землеустрою, а тому
порушене право власності позивача на
земельну ділянку. Просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила з підстав, викладених у
поданому суду письмовому запереченні.
Суду пояснила, що відповідач відмовив
позивачу у погодженні проекту
землеустрою правомірно. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
суду сторонами на обґрунтування їхніх
вимог та заперечень, з'ясувавши таким
чином фактичні обставини справи, суд
дійшов висновку про те, що із
встановлених обставин справи
випливають цивільні правовідносини, а
також про необґрунтованість позовних
вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень, крім випадків наявності
підстав для звільнення від
доказування, передбачених статтею 61
ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Як вбачається з архівного витягу №
16/04-02 від 01.03.2013 року, копія якого
міститься в матеріалах справи, ОСОБА_4
перебувала у списку громадян на
приватизації земельних ділянок щодо
приватизації земельної ділянки площею
0,19 га по АДРЕСА_1 (а.с. 5).

У Державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 03673,
виданому Хриплинською сільською радою
25.02.1998 року, та зареєстрованому в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 433, копія якого
міститься в матеріалах справи, площа
земельної ділянки, належній ОСОБА_4,
зазначена в розмірі 0,2353 га (а.с. 6).

Згідно посвідченого державним
нотаріусом за № 7-1488 договору довічного
утримання від 02.08.2007 року, ОСОБА_4 в
обмін на довічне утримання передала у
власність ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,2353 га, що знаходиться на
території Хриплинської сільської ради
Івано-Франківської міської ради, та
належить їй на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІІ-ІФ № 03673, виданого
Хриплинською сільською радою 25.02.1998
року, та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 433 (а.с. 7).

У пункті 2 рішення № 6 від 3,10,17 грудня 1993
року Хриплинської сільської ради
народних депутатів зазначено, що на
земельних ділянках в додатку 1/6
(зокрема, що у архівному витязі) в межах
погоджених границь можливі незначні
зміни загальної площі (а.с. 10).

Згідно пояснювальної записки до
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) за
замовленням ОСОБА_1, копія якої
міститься в матеріалах справи, площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить
0,2200 га (а.с. 14).

При розгляді даного спору суд виходив,
зокрема, з положень статті 55
Конституції України, відповідно до
яких кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань, та
норм ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України, які передбачають право кожної
особи на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. При цьому, в межах ст. 16
Цивільного кодексу України, суд
з'ясовував чи потрібен позивачу захист
виключно цивільного права власності.

Дослідивши зазначені докази суд
вважає, що ОСОБА_4 набула у власність
земельну ділянку площею 0,2353 га по
АДРЕСА_1, оскільки це підтверджується
Державним актом, та передала її у
власність за договором довічного
утримання ОСОБА_1

Виходячи з положень ч. 2 ст. 331
Цивільного кодексу України, відповідно
до яких якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації, суд вважає, що ОСОБА_1 в
даний час не набув права власності на
вказану земельну і не може
розпоряджатися нею в цілому чи в
частинах.

У зв'язку з цим, суд вважає, що ОСОБА_1 в
даний час може просити орган місцевого
самоврядування виключно про вирішення
питань, пов'язаних з майновим правом на
земельну ділянку, площею 0,2353 га по
АДРЕСА_1, право на отримання якої у
власність він набув.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_1 просив
відповідача про погодження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки,
площею 0,2200га, суд вважає, що він
передчасно просив Хриплинську
сільську раду Івано-Франківської
міської ради про погодження зміни
ідентифікуючих ознак майна - земельної
ділянки, права власності на яке ще не
набув на підставах, що не заборонені
законом, в даному випадку із правочину.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України щодо
меж заявлених позовних вимог, суд
вважає, що позивач просить суд
зобов'язати відповідача погодити
технічну документацію на земельну
ділянку, площею 0,2353 га, хоча технічна
документація виготовлена на земельну
ділянку, площею 0,2200 га, а тому його
вимоги є необґрунтованими у зв'язку з
відсутністю в нього технічної
документації на земельну ділянку,
площею 0,2353 га, та відсутністю відмови
відповідача у погодженні такої
документації.

За таких обставин, керуючись
конституційним принципом верховенства
права, оцінивши всебічно, повно та
об'єктивно всі наявні у справі докази
окремо та у сукупності, застосовуючи
відповідні норми матеріального права,
утверджуючи та забезпечуючи права
людини і основоположні свободи сторін,
враховуючи принципи справедливості та
неупередженості, суд вважає, що спір
щодо погодження технічної
документації на земельну ділянку,
площею 0,2200га по АДРЕСА_1 між сторонами
відсутній, а у погодженні технічної
документації на земельну ділянку,
площею 0,2353 га по АДРЕСА_1 відповідач
відмовив позивачу правомірно у зв'язку
з відсутністю такої документації, а
отже вважає встановленою відсутність
порушення відповідачем цивільного
права власності позивача на цю
земельну ділянку.

З цих підстав таке право позивача
відновленню та захисту не підлягає, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 8, 24, 50, 55, 56, 124 Конституції України,
ч. 2 ст. 15, ст.ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 331
Цивільного кодексу України, керуючись
нормами цивільного процесуального
законодавства, зокрема, ст.ст. 10, 11, 60, 61,
179, 197, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Хриплинської сільської ради про
визнання незаконним та скасування п. 15
рішення Хриплинської сільської ради №
9-14/2013 від 04.01.2013 року про відмову в
погодженні технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки, площею 0,2353 га по
АДРЕСА_1 в натурі, зобов'язання погодити
вказану технічну документацію -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Бойчук О.В.