РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Московський
районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Єлізаров І.Є., при
секретарі -Зубковій Г.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської
міської ради ,3-тя особа Інспекція
державно - будівельного контролю у
Харківській області про визнання
права власності на самовільно
збудовану будівлю ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, , про
визнання права власності на самовільне
будівництво літ-З, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та визначення
порядку користування земельною
ділянкою.

В обґрунтування позовних
вимог позивач ОСОБА_1 посилається на
те, що з 1989 року він перебував з
відповідачкою ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу
ними було придбано домоволодіння
АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 602
кв.м.. Договір купівлі-продажу, від
10.02.1998 року, посвідченого 1-ю
Харківською державною нотаріальною
конторою р.№6-478, оформлено на
відповідачку ОСОБА_2

Оскільки придбаний будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, був у
непридатному стані, у 1998 році його було
знесено та закладено фундамент під
будівництво нового будинку.

У 1999 році ОСОБА_1 припинив шлюбні
стосунки з відповідачкою
ОСОБА_2 Шлюб розірвано у 2009 році. Між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склався порядок
користування земельною ділянкою, таким
чином, що ОСОБА_2 користується
половиною земельної ділянки площею 301
кв.м. з боку домоволодіння АДРЕСА_2, а
ОСОБА_1 користується земельною
ділянкою площею 301 кв.м. з боку
домоволодіння АДРЕСА_3. Земельна
ділянка має два окремих виїзди.

Крім того, позивач зазначає, що з
1999 по 2000 рр., ним було побудована
капітальна прибудова літ -З (відповідно
до технічного паспорту), за особисті
кошти. Даною прибудовою ОСОБА_1
користується до теперішнього часу.
Проведено електропостачання,
каналізація за даною адресою.
Будівельним вимогам добудова літ.З
відповідає, відповідно до технічного
висновку ТОВ «Харківреконструкція». У
встановленому порядку не одержав
необхідних дозволів на будівництво
через необізнаність з встановленими
правилами. У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду та просить визнати
за ним право власності на об'єкт
самочинного будівництва - гараж літ.З
та встановити порядок користування
земельною площею 602 кв.м. розташованих
за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник позов
підтримали, посилаючись на викладені
обставини, просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позову заперечувала та
пояснила, що після придбання у 1998 році
спірного домоволодіння АДРЕСА_1,
сумісними зусиллями з позивачем його
будо знесено. Без необхідних дозволів
на будівництво, у 1998-1999 р. було
збудовано гараж літ -З (відповідно до
технічного паспорту). З 1999 року були
припинені шлюбно-сімейні стосунки з
позивачем. У 18.03.2009 році зареєстроване
розірвання шлюбу.

Крім того, відповідачка пояснила, що на
даний час, з 2002 проживає однією сім'єю в
незареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3.

У зв'язку з тим, що між ОСОБА_1 ніяких
спорів щодо розподілу сумісного майна
після розірвання шлюбу 18.03.2009 року не
існувало, при розірванні шлюбу між
ОСОБА_1 була домовленість про те, що
саме ОСОБА_2 так і залишиться власником
будинку, та користувачем земельної
ділянки, оскільки ОСОБА_2 весь час
окремого проживання з ОСОБА_1
користувалась земельною ділянкою
розташованою за адресою: АДРЕСА_1
здійснювала догляд за нею разом зі
своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_3 Крім
того, ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком
ОСОБА_3 у 2012 році, за власні кошти
побудували будівлі, згідно з технічним
паспортом від 25.10.20012 року: літ. - «Ж-2»,
літ. - «Жп», літ. - «И». На даний час
зазначені будівлі мають статус
самочинного будівництва, але ОСОБА_2
займається підготовкою документів для
введення в експлуатацію будівель.

В зв'язку з тим, що гараж «літ- З»
будувався за сумісні кошти подружжя, а
не за кошти ОСОБА_1, як зазначено в
позовній заяві, вважає що немає жодних
правових підстав визначати право
власності на об'єкт літ- З за ОСОБА_1,
оскільки не відповідає будівельним
нормам та правилам, та не отримано
дозволу на будівництво.

Проти визначення порядку користування
земельною ділянкою ОСОБА_2
заперечувала, в зв'язку з тим, що між нею
та ОСОБА_1 існують неприязні відносини,
про що свідчить неодноразові звернення
в органи внутрішніх справ, тому вважає
що спільне користування земельною
ділянкою, на якій розташований
житловий будинок відповідачки та
господарська споруда - гараж літ З, якою
користується позивач, неможливе.

Представник відповідачки в судовому
засіданні заперечувала проти позову,
підтримала пояснення відповідачки та
пояснила, що Рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 21 травня
2013 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, та визначення
порядку користування земельною
ділянкою відмовлено (в зв'язку зі
спливом позовної давності), ухвалою
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
від 25 червня 2013 року, рішення
Московського районного суду скасовано,
а в позові ОСОБА_1 відмовлено з інших
підстав (в зв'язку з відсутністю
домоволодіння).

Апеляційний суд Харківської області
зазначив, що до вирішення питання про
прийняття будинку літ Ж-2 до
експлуатації, та його державної
реєстрації, позов ОСОБА_1 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою є передчасним. На
даний час домоволодіння літ Ж-2 не
введено до експлуатації.

Спірна будівля літ-З, яка самочинно
зведена на земельній ділянці, позивачу
не виділялася, ніяких дозволів на
будівництво позивач не отримував,
гараж літ-З, був збудований ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 без належно затвердженого
проекту, дана споруда у встановленому
законом порядку в експлуатацію не
прийнята, не відповідає будівельним
нормам та правилам, і тому є самовільно
збудованим об'єктом.

Відповідно до п.п.1 п «б» ч.1 ст.31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством,
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво має здійснюватися за
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого дають підстави вважати
про наявність спору про право. В зв'язку
з тим, що ОСОБА_1 встановлений порядок
прийняття в експлуатацію самочинно
збудованих споруд не дотримано, до
компетентних органів з питанням про
можливість збереження об'єкту
самочинного будівництва він не
звертався, тому відсутні правові
підстави для задоволення позову.

Представник відповідача
Територіальної громади м. Харкова в
особі Харківської міської ради, в
судовому засіданні проти позову
заперечив. За тих підстав, що звернення
до суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво
має здійснюватись за наявності даних
про те, що порушене питання було
предметом розгляду компетентного
державного органу, рішення якого чи
його відсутність дають підстави
вважати про наявність спору про право.
Просив в задоволені позову відмовити.

Третя особа - Інспекція державного
будівельного контролю у Харківській
області в судове засідання свого
представника не направила, будучи у
встановленому законом порядку
повідомленою про час та місце розгляду
справи, письмових заперечень до суду не
надала.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
третьої особи, що в засідання не
з'явилась.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
його представника, відповідачки
ОСОБА_2, представника відповідачки,
представника Харківської міської ради,
пояснення свідків, дослідивши докази
у справі, суд приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

01.07.1989 року., був зареєстрований шлюб
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_2,18.03.2009 року Московським відділом
РАГС Харківського міського управління
юстиції, аз. №190 було зареєстровано
розірвання шлюбу.

У 1998 році подружжям придбано
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
Право власності на будинок АДРЕСА_1
зареєстровано на відповідачку ОСОБА_2,
на підставі договору купівлі-продажу
від 10.02.1998 року.

Проживаючи у зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знесли придбане
домоволодіння, за сумісні кошти
збудували гараж протягом 1998-1999 рр., в
технічному паспорті зазначений «літ
-З». Самовільне будівництво було
створене без належних дозволів на
будівництво.

ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3
у 2012 році, за власні кошти побудували
будівлі, згідно з технічним паспортом
від 25.10.20012 року: літ. - «Ж-2», літ. - «Жп»,
літ. - «И». На даний час зазначені
будівлі також мають статус
самочинного будівництва, зі слів
відповідачки, ОСОБА_2 займається
підготовкою документів для введення в
експлуатацію будівель.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 21 травня 2013 року в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна
подружжя, та визначення порядку
користування земельною ділянкою
відмовлено, ухвалою судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області від 25 червня 2013
року, рішення Московського районного
суду скасовано, а в позові ОСОБА_1
відмовлено з інших підстав.

Апеляційний суд Харківської області
зазначив, що до вирішення питання про
прийняття будинку літ Ж-2 до
експлуатації, та його державної
реєстрації, позов ОСОБА_1 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою є передчасним. За
таких обставин, суд вважає що вимоги
позивача щодо визначення порядку
користування земельною ділянкою, не
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самовільним
будівництвом, якщо збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для мети, або без
належного дозволу, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм та
правил.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна будівля, яка самочинно зведена
на земельній ділянці, яка позивачу не
виділялася, ніяких дозволів на
будівництво позивач не отримував,
гараж літ-З, було споруджено без
належно затвердженого проекту, дана
споруда у встановленому законом
порядку в експлуатацію не прийнята.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Як встановлено судом, позивачу під
забудову, у власність, чи для
користування земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1 - не виділялась.

Відповідно до п.п.1 п «б» ч.1 ст.31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством,
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності»
встановлено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється шляхом їх
реєстрації відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю на підставі декларації про
готовність об'єкту до експлуатації і
право на експлуатацію об'єкту є
складовою частиною права власності на
нього та набувається при виникненні
права власності на будівлю.

Позивачем ОСОБА_1 декларації в
Інспекцію державно-будівельного
контролю у Харківській області не
надавав, рішення про прийняття в
експлуатацію самочинно побудованої
будівлі Інспекцією не приймалося.

«Порядком вирішення питань, пов'язаних
із самочинним будівництвом»,
затвердженим рішенням Харківської
міської ради від 17.08.2011 р. № 390/11, в
редакції від 22.06.2012 р. № 753/12,
встановлений порядок прийняття в
експлуатацію самочинно збудованих
споруд позивачем не дотримано.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України №6 від
30.03.2012 року, звернення до суду з позовом
про визнання права власності на
самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого дають підстави
вважати про наявність спору про право.

За таких обставин суд вважає, що
підстави для визнання за позивачем
права власності на об'єкт самочинного
будівництва відсутні.

Керуючись ст. ст. 376,377 ЦК України
, ст.ст. 209,218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Харківської міської ради про визнання
права власності на самовільно
збудовану будівлю- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова
Єлізаров І.Є.