АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/5290/2014
Головуючий в суді 1
інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року та додаткове рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності, витребування автомобіля з
чужого незаконного володіння та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

встановила:

В січні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання права
власності, витребування автомобіля з
чужого незаконного володіння та
визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

З урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог та посилаючись на ст.ст.
15, 216, 248, 387, 388, 1218, 1220, 1223 ЦК України
просила :

- визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування на 2/6 частини
автомобіля «Тoyota», 2006 року випуску,
державний номер НОМЕР_1,

- витребувати автомобіль Тoyota Prado, 2006
року випуску, з чужого незаконного
володіння,

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу, оформлений довідкою -
рахунком серії КІМ №859999, виданою ТОВ
«Торговий дім «Святослав» від 12.08.2011
року.

Під час розгляду справи судом залучено
за клопотанням представника позивача в
якості співвідповідача ОСОБА_3, який є
спадкоємцем померлої ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 січня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано недійсною довідку-рахунок ТОВ
«Торговий Дім «Святослав» серії КІМ
№859999 від 12.08.2011 року про продаж
автомобіля «Тoyota Prado», 2006 року випуску,
номер кузова № НОМЕР_3, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_4.

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_3, ОСОБА_2 автомобіль
«Тoyota Prado», 2006 року випуску, номер кузова
№ НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1 на
користь спадкоємців померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 (спадкова справа
№1377/2011 у П'ятнадцятій Київській
державній нотаріальній конторі).

У задоволенні іншої частини позову-
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Вказували, що ОСОБА_3 є неналежним
відповідачем, оскільки не має жодного
відношення до договору купівлі -
продажу автомобіля «Тoyota Prado», не є
стороною вищезазначеного договору
купівлі-продажу, не є власником
спірного автомобіля. Автомобіль
зареєстрований на ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_3 вказував, що він не є
спадкоємцем після померлої ОСОБА_5

ОСОБА_2 посилається на те, що спірний
автомобіль є спільним майном подружжя.
Даний автомобіль придбано під час
перебування в шлюбі в кредит,
відповідно до кредитного договору від
29 грудня 2006 року, який був укладений між
ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк». ОСОБА_2 по
даному договору виступила поручителем,
відповідно до договору поруки від 29
грудня 2006 року. У зв'язку з тяжкою
хворобою ОСОБА_7 та з метою отримання
коштів на лікування, на ОСОБА_2 було
видано генеральне доручення з правом
продажу автомобіля, а не тільки
керування автомобілем. Тому воля
смертельно хворого власника Ѕ частини
автомобіля є беззаперечним фактом.
Однак, вказані обставини судом не
з'ясовано, не взято до уваги та не
надано їм належної оцінки при
винесенні рішення.

Вказувала, що дружині покійного
належить Ѕ частини спільного майна
подружжя, обов'язкову частину у
спадщині має неповнолітня дочка
покійного на 1/16 частину, батько
покійного на 1/16 частину та мати
покійного на 2/6 частини майна покійного
відповідно до заповіту. Тому вважає, що
судом першої інстанції порушено її
право власності на майно, спільно
придбане в шлюбі, а саме ст. 60 СК
України, оскільки витребування з
володіння ОСОБА_2 спірного автомобіля
є порушенням її права власності на
спільне майно подружжя.

Додатковим рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір по 53 грн. 65
коп. з кожного.

Не погоджуючись з додатковим рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати додаткове рішення та
ухвалити нове, звільнивши її від сплати
судового збору, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вказувала, що
оскільки позивач звільнена від сплати
судового збору, то відповідач не
повинна відшкодовувати понесені нею
судові витрати, оскільки позивач даних
витрат не понесла.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
підтримала апеляційні скарги та
просила задовольнити; позивач та її
представник вважали доводи
апеляційної скарги безпідставними та
просили залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Апелянт ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_4 свої вимоги
обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її син ОСОБА_7, який залишив
заповіт на її ім'я.

У своїй власності померлий мав
автомобіль «Тoyota», 2006 року випуску, д.н.
НОМЕР_2. Відповідач ОСОБА_2, дізнавшись
про заповіт розпорядилась даним
автомобілем на власний розсуд. Майже
через півтора місяця після смерті
власника, а саме 01.07.2011 року, відповідач
по довіреності зняла
автомобільзобліку, після чого, згідно
довідки рахунку серії КІМ № 859999,
виданої ТОВ «Торговий Дім Святослав» 12
серпня 2011 року, відповідач продала
автомобіль своїй матері ОСОБА_5 16.11.2011
року спірний автомобіль було
перереєстровано з тимчасового обліку
на постійний і видано свідоцтво про
реєстрацію серії НОМЕР_6.

Даний автомобіль був знятий з
реєстраційного обліку незаконно на
підставі довіреності, яка не діяла в
зв'язку зі смертю довірителя, але
відповідач навмисно приховала цей
факт, переслідуючи за мету заволодіння
спірним автомобілем, таким чином
позбавивши спадкоємців можливості
успадкувати належне спадкодавцеві
майно.

Крім того, довіреність, на підставі
якої діяла ОСОБА_2, має протиріччя та
помилки, а саме: у верхній частині
бланку зазначено «Місто Київ, п'ятого
лютого дві тисячі десятого року», в
останньому абзаці першої сторінки
зазначено, що «Довіреність видана з
правом передоручення, з правом виїзду
за кордон (після одержання
відповідного свідоцтва в органах ДАІ)
строком на три роки та дійсна до п'ятого
лютого дві тисячі чотирнадцятого року.
З цього видно, що ОСОБА_7 надав
довіреність на ім'я ОСОБА_2 на
автомобіль марки Тoyota, 2006 року випуску,
раніше ніж придбав авто у свою
власність. Також, на другій сторінці
довіреності вказано, що вона була
посвідчена п'ятого лютого дві тисячі
одинадцятого року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. В
результаті вчинення відповідачем
вищезазначених дій було порушено право
позивача на отримання в порядку
спадкування у свою власність
транспортного засобу.

Зазначала, що спірний автомобіль був
придбаний ОСОБА_7 під час шлюбу і тому
являється спільно набутим майном
подружжя. Спадкоємцями після смерті
ОСОБА_7 є його мати ОСОБА_4 по заповіту,
а батько померлого ОСОБА_9 та донька
померлого ОСОБА_8 мають право на
обов'язкові частки у спадщині. Тому,
ОСОБА_4 має право на 2/6 частини спірного
автомобіля, дружина померлого має
право на 3/6 частини, що дорівнює 1/2
частині автомобіля, а спадкоємці по
закону мають право кожен на 1/12 частину.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції встановив, що 05.02.2010 року
ОСОБА_7 була видана довіреність, якою
він уповноважував ОСОБА_2 вчиняти від
його імені будь-які не заборонені
законом правочини щодо розпорядження (
продати, обміняти, здавати в оренду)
належним йому автомобілем «Тойота», 2006
року випуску, д.н. НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, а 01 липня 2011
року ОСОБА_2 на підставі вказаної
довіреності вчинила дії по зняттю
автомобіля з реєстраційного обліку з
метою відчуження. 23.08.2011 року
Виноградівським ВРЕР ВДАІ УМВС України
в Закарпатській області видано
тимчасовий талон № НОМЕР_7 на
автомобіль ОСОБА_5 та видано державні
номерні знаки НОМЕР_1 на підставі
довідки-рахунку серії КІМ № 859999 від
12.08.2011 року, виданої ТОВ «Торговий Дім
«Святослав». В подальшому ОСОБА_5 було
видано свідоцтво про реєстрацію №
НОМЕР_6.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що на час відчуження автомобіля
ОСОБА_7 помер, його воля не була
направлена на вчинення правочину,
оскільки довіреність, на підставі якої
ОСОБА_2 його відчужила, припинила дію,
тому відповідно до вимог ст. 203, 215, 237, 244,
248 ЦК України, суд першої інстанції
дійшов висновку про визнання недійсним
документу, що підтверджує
правомірність придбання ОСОБА_5 цього
автомобіля, а саме - довідки - рахунку
ТОВ «Торговий Дім «Святослав» від
12.08.2011 року про продаж автомобіля.

Виходячи з вимог ст. 1216, 1218, 1269, 1296 ЦК
України та ч. 1 ст. 388 ЦК України, суд
першої інстанції вважав, що оскільки
спірний автомобіль входить до складу
спадщини померлого ОСОБА_7, тому
належить ОСОБА_4 та іншим спадкоємцям,
та вибув з володіння не з їх волі, а
тому суд дійшов висновку, що автомобіль
підлягає витребуванню з чужого
незаконного володіння спадкоємців
майна померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь спадкоємців майна
померлого ОСОБА_7

Відмовляючи у частині вимог про
визнання права власності на відповідну
частину автомобіля в порядку
спадкування, суд першої інстанції
виходив з того, що оформлення права на
спадщину здійснюється шляхом видачі
свідоцтва про право на спадщину, за
видачею якого має звернутись позивач,
враховуючи те, що спірний автомобіль
витребуваний на її користь та користь
інших спадкоємців з чужого незаконного
володіння відповідачів.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що
представництво ОСОБА_2 за довіреністю,
виданою на її ім'я ОСОБА_7, припинилося у
зв'язку зі смертю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 248 ЦК
України представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

Виходячи з викладеного, також
правильним є висновок суду першої
інстанції про необхідність
застосування положень ст. 203, 215 ЦК
України щодо визнання недійсним
правочину, спрямованого на перехід
права власності на спірний автомобіль
до ОСОБА_5

Проте з іншими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитись у повному обсязі, вважає їх
такими, що не відповідають обставинам
справи, та прийнятими з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Так, вказуючи на те, що воля ОСОБА_7 не
була направлена на вчинення правочину,
оскільки на час відчуження автомобіля
ОСОБА_7 помер, тому довіреність
припинила дію, суд першої інстанції
дійшов висновку про визнання недійсним
документу - довідки-рахунку про
придбання ОСОБА_5 автомобіля від 12.08.2011
року.

Проте, відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Таким чином, за правилами недійсності
правочинів не можна визнавати
документи, які за своїм змістом не є
правочинами.

За таких обставин колегія суддів
вважає правильним визнати недійсним
договір купівлі-продажу, оформлений
довідкою-рахунком серії КІМ №859999,
виданою ТОВ «Торговий дім «Святослав»
від 12.08.2011 року, про придбання ОСОБА_5
автомобіля «Тoyota Prado», 2006 року випуску
д.н. НОМЕР_1, номер кузова № НОМЕР_3,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4.

Доводи апеляційної скарги відповідача
ОСОБА_2 про необхідність відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_4 з тих
підстав, що позивач не є стороною
оспорюваного договору, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки судом
встановлено, що право позивача як
спадкоємця ОСОБА_7 є порушеним і майно
вибуло з володіння поза волею власника
шляхом укладення оспорюваного
договору купівлі-продажу.

Разом з тим, колегія суддів вважає
неможливим застосування правового
механізму для захисту порушеного права
ОСОБА_4 шляхом витребування майна з
чужого незаконного володіння ( п.п. 2 та 3
ч. 1 ч. 388 ЦК України) з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2 та 3 ч. 1 ч. 388 ЦК
України власник має право витребувати
своє майно від добросовісного набувача
в тому разі, якщо майно було викрадене в
нього або вибуло з його володіння не з
його волі іншим шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується позивачем, автомобіль
«Тойота», 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2
був придбаний на ім'я ОСОБА_7 у період
перебування його у шлюбі з ОСОБА_2

У позовній заяві ОСОБА_4 визнає, що
спірний автомобіль є спільним майном
подружжя, а тому спадковим майном є
лише 1/2 частина автомобіля.

Відповідно до заповіту від 03.10.1997 року,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_7 все своє
майно заповідав своїй матері ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України
встановлено, що малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
із них у разі спадкування за законом (
обов'язкова частка).

Відповідно до п. 5.10. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
при визначенні розміру обов'язкової
частки нотаріусу слід враховувати, що
частиною першою статті 1241 Цивільного
кодексу України встановлено, що
обов'язкова частка у спадщині
визначається незалежно від змісту
заповіту у розмірі половини частки, яка
належала б кожному із спадкоємців у
разі спадкування за законом. При
визначенні розміру обов'язкової частки
у спадщині нотаріус враховує всіх
спадкоємців за законом, які могли б
бути закликані до спадкування, якби
порядок спадкування не було змінено
заповідачем.

Як вбачається з копії матеріалів
спадкової справи, спадкоємцям, які
мають право на обов'язкову частку у
спадщині: батьку померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його дочці -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, державним
нотаріусом П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом - на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1
кожному. Позивачу ОСОБА_4 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 3/4 частини вказаної
квартири.

Враховуючи, що спірний автомобіль
належав ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності, то у
зв'язку зі смертю чоловіка відповідач
ОСОБА_2 є власником 1/2 частини
автомобіля. Спадкоємцями іншої 1/2
частини автомобіля є : ОСОБА_9 - в 1/16
частині, малолітня ОСОБА_8, законним
представником якої є відповідач
ОСОБА_2, - в 1/16 частині, та позивач
ОСОБА_4. - на 3/8 частин автомобіля.

З огляду на викладене, висновок суду
першої інстанції про наявність
правових підстав для витребування
спірного автомобіля у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь спадкоємців померлого
ОСОБА_7 ( без визначення конкретних
осіб) - є необґрунтованим, оскільки
автомобіль є неподільною річчю, при
цьому відповідач ОСОБА_2 є власником 1/2
частини автомобіля, та законним
представником ОСОБА_8, яка має право
успадкувати 1/16 частину автомобіля.

Таким чином, враховуючи, що весь
автомобіль не може належати на праві
власності позивачу, а 1/2 частина
автомобіля належить відповідачу
ОСОБА_2, то підстав для задоволення
позовних вимог про витребування
автомобіля на користь позивача - не
вбачається.

Разом з тим, колегія суддів вважає
обґрунтованими позовні вимоги про
визнання права власності за позивачем
в порядку спадкування на частку майна,
якою є 3/8 частини автомобіля, а не 2/6 як
вказує позивач.

Висновки суду першої інстанції про
наявність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину - колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
правовстановлюючий документ на ім'я
померлого ОСОБА_7 - відсутній, адже
відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_6, спірний автомобіль «Тoyota Prado» на
даний період часу зареєстрований за
померлою ОСОБА_5

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
скасування оскаржуваного рішення у
повному обсязі, з ухваленням по справі
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог та захисту
порушеного права ОСОБА_4 шляхом
визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля,
оформленого довідкою -рахунком від
12.08.2011 року, та визнання за позивачем
права власності в порядку спадкування
після померлого ОСОБА_7 на 3/8 частини
автомобіля.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
про витребування майна з чужого
незаконного володіння ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 необхідно відмовити з
вищевикладених підстав.

Крім того, додатковим рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року стягнуто з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі
по 53 грн. 65 коп. з кожного, оскільки
позивач, на користь якої ухвалено
рішення, звільнена від сплати судового
збору як інвалід другої групи.

Враховуючи, що колегією суддів рішення
суду від 21.01.2014 року скасовується з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_3, то ухвалене додаткове
рішення від 12.03.2012 року також підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
нового рішення про стягнення
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп. з
відповідача ОСОБА_2 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 січня 2014 року та додаткове
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року - скасувати
та ухвалити по справі нове рішення
наступного змісту:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу, оформлений
довідкою-рахунком серії КІМ №859999,
виданою ТОВ «Торговий дім «Святослав»
від 12.08.2011 року, про придбання ОСОБА_5
автомобіля «Тoyota Prado», 2006 року випуску
державний номер НОМЕР_1, номер кузова №
НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію серії
НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_7 на 3/8 частини автомобіля «Тoyota
Prado», 2006 року випуску, номер кузова №
НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: