Справа № 348/556/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2032/2014
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого : Мелінишин Г.П.

суддів: Матківського
Р.Й., Шалаути Г.І.

секретаря: Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Надвірнянської міської ради, ТзОВ
«Струмок» про відшкодування збитків та
моральної шкоди за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Надвірнянського районного суду від 15
серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом, уточнивши його в
подальшому, до Надвірнянської міської
ради, ТзОВ «Струмок» про відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Рішенням Надвірнянського районного
суду від 15 серпня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

На дане рішення представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що в
жовтні 2011 року без письмового
попередження ТзОВ «Струмок» на
підставі рішення Надвірнянської
міської ради від 29.09.2011 року № 444-14/2011
відключив квартиру ОСОБА_2 від
централізованого теплопостачання та
гарячого водовідведення. Судом не
взято до уваги та не надано належної
оцінки тій обставині, що відключення
відбулось без згоди позивача, оскільки
в заяві від 09 травня 2011 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 погоджувалися на відключення
квартири від централізованого
теплопостачання та гарячого
водовідведення лише при умові
компенсації витрат, пов'язаних із
влаштуванням індивідуальної системи
опалення.

Поза увагою суду залишилась і та
обставина, що вказаним рішенням
міської ради ТзОВ «Струмок» було
зобов'язано надати допомогу по
влаштуванню індивідуального опалення
квартир, які не будуть опалюватись
централізовано.

Помилковим є і висновок суду про
те, що позивач не зверталась до ТзОВ про
надання відповідної допомоги з
долученням необхідних документів.
Такі її звернення щодо відшкодування
затрачених на влаштування
індивідуального опалення коштів
носили неодноразовий характер і були
обумовлені тим, що вони з чоловіком є
непрацюючими пенсіонерами, крім того
позивач є інвалідом другої групи. Ці
обставини вона зазначала також і в
заяві до ТзОВ від 09 травня 2011 року.
Вказані докази нею долучено до
позовної заяви, однак вони судом не
прийняті до уваги. В той же час
будь-якого повідомлення від ТзОВ
«Струмок» щодо необхідності надання
додаткових документів ОСОБА_2 не
отримувала.

Також вказує на
необґрунтованість висновку суду про
те, що у зв'язку із неукладенням між
сторонами договору про надання послуг,
у діяльності ТзОв «Струмок відсутні
ознаки нечесної підприємницької
практики та такої, що вводить в оману
споживачів чи є агресивною.

З цих підстав просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 задовольнити.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта доводи скарги
підтримав з наведених в ній мотивів.

Представники відповідачів доводів
скарги не визнали посилаючись на
обґрунтованість висновків суду.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не представила
будь-яких належних та допустимих
доказів протиправності дій ТзОВ
«Струмок» та Надвірнянської міської
ради, їхньої вини, причинного зв'язку
між цими діями і негативними
наслідками. А тому підстав для
відшкодування збитків за влаштування
індивідуальної системи опалення та
моральної шкоди немає.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_1 ( а.с.11).

Як вбачається із матеріалів справи
ТзОВ «Струмок» згідно рішення
Надвірнянської міської ради №3277-47/2010
від 08 серпня 2010 року надавав послуги
централізованого опалення в
центральній частині міста, в тому числі
жильцям будинку, в якому проживає сім'я
позивача. Рішенням №444-14/2011 від 29
вересня 2011 року Надвірнянської міської
ради «Про стан готовності підприємств
теплової енергетики міста до роботи в
осінньо-зимовий період 2011-2012 року та
оптимізовану схему теплопостачання
центральної частини міста»
затверджено оптимізовану систему
теплопостачання центральної частини
міста, відповідно до якої в 2011 році
підлягають відключенню від
централізованого теплопостачання
багатоквартирні будинки, в тому числі і
будинок №23 по вул. Мазепи (а.с.13).
Вказане рішення набуло чинності і
ніким не скасовано.

Цим же рішенням Надвірнянська міська
рада зобов'язала ТзОВ «Струмок» надати
допомогу малозабезпеченим сім'ям,
сім'ям інвалідів по влаштуванні
індивідуального опалення квартир, які
не будуть опалюватись централізовано.

Встановлено, що на підставі
вищезазначеного рішення та заяви
чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про надання
дозволу на відключення від мереж ЦО і
ГВП будинку та влаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання від 04.05.2011 року
квартира позивача була відключена від
мереж центрального опалення і гарячого
водопостачання.

З'ясовано, що позивач у 2013 році
встановила індивідуальне опалення, на
що нею затрачено 13 977,65 грн. (а.с.34-44).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_2 посилалась на те, що у зв'язку із
відключенням квартири від
центрального опалення порушено її
право на безпечні і здорові умови. А
тому неправомірними діями
відповідачів їй завдано збитки, які
полягають у затратах на встановлення
індивідуального опалення.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому, як
передбачено п.1 ч. 2 цієї статті,
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Породжуючи настання цивільних прав та
обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України,
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків вимагає:
протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності), шкідливого результату
такої поведінки, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та
заподіяними збитками, вини особи, яка
заподіяла збитки.

Разом з тим, будь-яких належних та
допустимих доказів протиправності дій
ТзОВ та міської ради, їхньої вини,
причинного зв'язку між цими діями і
негативними наслідками позивач суду не
представила.

Посилання апелянта на порушення
відповідачами рішення №444-14/2011 від 29
вересня 2011 року Надвірнянської міської
ради та ненадання ТзОВ «Струмок»
допомоги по влаштуванню
індивідуального опалення не
заслуговує на увагу, оскільки вказане
рішення не містить механізму
здійснення такої допомоги, як і не
зазначено конкретних видів допомоги.
Крім того, належних доказів, що позивач
потребує допомоги та зверталась до
ТзОВ із заявою про надання їй такої
допомоги ні нею, ні її представником
суду не надано.

Що стосується стягнення коштів у сумі
93,30 грн., то як з'ясовано в апеляційному
суді спір щодо даної суми відсутній, і
такі кошти не є збитками у розумінні
положень ст. 22 ЦК України.

З врахуванням вищенаведених обставин
місцевий суд прийшов до вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
відшкодування збитків, а тому
обґрунтовано відмовив в їх
задоволенні.

Враховуючи те, що позовна вимога про
стягнення моральної шкоди є похідною
від вищевказаної вимоги, суд першої
інстанції прийшов також до правильного
висновку і про відмову у задоволенні
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Надвірнянського районного суду від 15
серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.І. Шалаута