Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника позивача-Мартиняк В.В.,

представника відповідача-Комовці М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.08.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0, згідно якого останній отримав споживчий кредит у розмірі 19007,00 дол. США для придбання автомобіля, зі сплатою 12,50% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.08.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_1 передав у заставу Банку автомобіль: легковий комбі-Б, марка «Фіат», модель «Гранде Пунто», 2007 року випуску, номер кузова:НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСибБанк» відступив на користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.08.2007 року.

20.04.2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТзОВ «Кредекс Фінанс» відтупив на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості зі Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 03.08.2007 року. Таким чином, ТзОВ «Вердикт Фінанс» набуло право грошової вимоги та право застави до ОСОБА_1

Взяті на себе зобов»язання ОСОБА_1 належним чином не виконував і станом на 05.12.2013 року його заборгованість по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року становила 195 032, 96 грн.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову. Вказує на те, що 07.03.2010 року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено судове рішення, яким з ОСОБА_1 вже було стягнуто на користь первісного кредитора -АКІБ «УкрСибБанк» заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 148 054,04 грн. (а.с. 139-140).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача різницю суми боргу, що залишилася, у розмірі -46 978,93 грн..

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 978,93 грн.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає рішення необґрунтованим, безпідставним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що не зрозуміло з яких розрахунків складається стягнута з нього сума в розмірі 46 978, 93 грн.(чи це є основним боргом, чи є відсотками чи штрафними санкціями), а, від так, така сума стягнута судом неправомірно. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Вердикт Фінанс» відмовити повністю.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, згідно якої вважає апеляційну скаргу безпідставною, при цьому зазначає, що стягнута судом сума в розмірі 46 978, 93 грн. було ним визначена, виходячи із розрахунку заборгованості, оскільки борг відповідача станом на 05.12.2012 року складав 195 032,96 грн., а за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2010 року було стягнуто 148 054,04 грн., і право на стягнення різниці цих сум в розмірі 46 978,93 грн. належить саме позивачу. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та запре речення на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції знайшов доведеними факт неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов»язань по кредитному договору, що призвело до виникнення заборгованості, а, від так прийшов до висновку про обгрунтованість і доведеність позову.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Є доведеним, що 03.08.2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 19007, 00 дол.США, що еквівалентно 95985,35 грн., зі сплатою 12,50% річних, з кінцевим терміном повернення до 04.08.2014 року (а.с.16-24).

Розділом 2 зазначеного кредитного договору передбачено, що в забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_1 передав у заставу Банку автомобіль марки «FIAT», модель «GRANDE PUNTO», 2007 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ-легковий комбі-В, номер агрегатів шасі: НОМЕР_2, кузов: НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.17).

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ТзОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу №05/12, згідно якого ПАТ «УкрСибБанк» відступив ТзОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за кредитами, а останній зобов»язувався придбати Право вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену Договором (а.с.55-58).

20.04.2012 року між ТзОВ «Кредекс Фінанс» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого клієнт зобов»язується відступити Фактору право вимоги за кредитами, а фактор зобов»язується придбати право вимоги за кредитами, прийняти і сплатити ціну продажу, передбачену договором (а.с.59-61).

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2010 року з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСибБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 148 054, 04 грн. (а.с. 129-131). З самого тексту рішення вбачається, що вказана заборгованість виникла через невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №0 від 03.07.2007 року та складається з: 124 709,60 грн.- прострочений борг; 19121.03 грн. прострочені проценти; 1980,05 грн. пеня по простроченому боргу; 1743.36 грн.- пеня по прострочених відсотках. Вказане рішення набуло законної сили.

На підставі вказаного рішення суду 31.05.2010 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №19480654 (а.с.132).

Згідно акту опису і арешту майна від 09.09.2010 року державним виконавцем описано та вилучено автомобіль марки «FIAT», модель «GRANDE PUNTO», 2007 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ-легковий комбі-В, кузов: НОМЕР_2.

Таким чином, стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за невиконання умов кредитного договору №0 від 03.07.2007 року відбулося до укладення договорів Факторингу від 20.04.2012 року.

В підтвердження своїх вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 46 978, 93 грн. ТзОВ «Вердикт Фінанс» надало розрахунки заборгованості ОСОБА_1 станом на 12.08.2014 року, з яких вбачається, що сума боргу нараховувалась останньому з 01.05.2012 року на суму залишку кредиту 99 740,05 грн. (а.с.212-218), при цьому жодних відомостей щодо виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу (а.с.129-131,132), а також відомостей щодо графіка погашення відповідачем кредитної заборгованості до 01.05.2012 року стороною позивача надано не було.

Також не було надано суду розрахунку відносно суми заборгованості в розмірі 46 978, 93 грн., оскільки є не зрозумілим з чого така складається: тіло кредиту, відсотки, пеня, штрафні санкції?

До кожного виду заборгованості можна застосовувати свої заперечення (наприклад, як вже виплачений борг або строк позовної давності), то за цих обставин (нерозшифрована заборгованість) неможливо навести обґрунтовані підтвердження або заперечення на вказану заборгованість.

З метою забезпечення повного, всебічного та об»єктивного розгляду справи апеляційним судом на адресу ТзОВ «Вердикт Фінанс» було направлено запит щодо надання повного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №0 від 03.08.2007 року станом на 05.12.2013 року, однак такий позивачем залишений без належного реагування (а.с.185).

Крім цього, колегія суддів констатує, що згідно обставин викладених у позовній заяві та доказів доданих до неї право грошової вимоги до відповідача виникло у позивача через укладення двох договорів факторингу.

Спочатку був укладений договір факторингу № 05/12 від 20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», а потім ТОВ «Кредекс Фінанс» передала це право позивачу згідно договору факторингу № 05/12-КВ від 20.04.2012 р.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Тобто позивач не має права стягувати з відповідача заборгованість, якщо право передачі права грошової вимоги прямо не передбачено положенням першого договору факторингу.

В матеріалах справи, а саме наданій позивачем копії договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року не має положень про право відступлення грошової вимоги третій особі.

Тому за наявними доказами в справі позивач не мав правових підстав стягувати з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0 від 03.08.2007 р., тобто пред'являти даний позов. /

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що обставини, на які посилався позивач, як на

підставу свої вимог не були ним доведені належними та допустимими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що пред»явлений позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень пп.1 і 4 ч.1 ст.309 ЦПК України неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1, 316, 317,319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: