08.10.2014 637/946/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2014 року с.м.т.
Шевченкове

Шевченківський
районний суд Харківської області

у складі: головуючого -
Тордія Е.Н.

за участю: секретаря
- Сергієнко В.С.

представника позивача - Глотова О.М.

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні с.м.т. Шевченкове Харківської
області цивільну справу за позовною
заявою публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ,публічне акціонерне
товариство, комерційного банку
«ПриватБанк»

(далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»),
звернулось до Шевченківського
районного суду Харківської області з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник
позивача, який діє на підставі
довіреності в обгрунування позовних
вимог зазначив, що 21 березня 2008 року між
позивачем та відповідачкою, було
укладено кредитний договір
№НАХRRХ15780263, згідно якого відповідачка
отримала кредит у розмірі 4947.84 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 21.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є
правонаступником прав та обов'язків
закритого акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»( далі по
тексту ЗАО КБ «ПриватБанк», у зв'язку з
чим на підставі рішення загальних
зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року
змінено найменування позивача, про що
зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ
«ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено
державну реєстрацію вказаних змін -
номер запису в ЄДРПОУ 8006727.
Відповідачка підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між нею та банком
договір, а також в свою чергу
зобов'язалась повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором. Відповідачка повинна
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно кредитного
договору. Відповідно договору
відповідачка свої зобов'язання
належним чином не виконує та порушує
умови кредитного договору. Станом на 20
серпня 2014 року заборгованість складає
30 416.61 грн.; яка складається - з суми
заборгованості за кредитом 3763.35 грн;
заборгованість по процентам за
користування кредитом сума складає 203.09
грн.; сума по комісії за користування
кредитом складає 601.20 грн.; пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, складає 25848.97 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500.00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1133.15 грн. 29 квітня
2009 року судовим наказом винесеним
Шевченківським районним судом
Харківської області, з відповідачки на
користь позивача було стягнуто суму
заборгованості за вищезазначеним
кредитним договором - 7753.66 грн.

На підставі викладеного, позивач
просить суд стягнути з відповідачки
суму заборгованості за кредитним
договором, яка становить 24 296.10 грн. та
судові витрати в сумі 243.60 грн.

В судовому засіданні відповідачка,
позовні вимоги визнала частково,
пояснила, що дійсно отримала кредит ,
який сплачувала доки працювала , але з
заявленою сумою пені , яка значно
перешикує тіло кредиту , тому просила в
цієї частини вимог відмовити.

Суд вислухавши представника
позивача, відповідачку, дослідивши
матеріали справи вважає ,що позов
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного
кодексу України, суд розглядає
цивільну справу не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору №НАХRRХ15780263
від 21 березня 2008 року укладеного між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання
отримала у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, грошові кошти
в сумі 4947.84 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 21.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

За умовами кредитного договору
відповідачка щомісяця в період сплати
повинна надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією та
інших витрат.

Згідно п.5.3. кредитного договору
при порушенні (позичальником)
відповідачем строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 30 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є
правонаступником прав та обов'язків
ЗАО КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на
підставі рішення загальних зборів
акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено
найменування позивача, про що
зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ
«ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено
державну реєстрацію вказаних змін -
номер запису в ЄДРПОУ 8006727. (а.с.14).

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої
зобов'язання за кредитним договором
виконало в повному обсязі, а саме
видало відповідачці кредит у сумі 4 947.84
грн.

В порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 526, 527, 530
Цивільного кодексу України,
відповідачка зобов'язання за
вищезазначеним договором належним
чином не виконала.

З врахуванням викладеного,
станом на 20 серпня 2014 року
заборгованість відповідачки становить
24 296.10 грн.,яка складається з : суми
заборгованості за кредитом 3763.35 грн;
заборгованість по процентам за
користування кредитом сума складає 203.09
грн.; сума по комісії за користування
кредитом складає 601.20 грн.; пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, складає 25848,97 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1133.15 грн.

29 квітня 2009 року судовим наказом
винесеним Шевченківським районним
судом Харківської області, з
відповідачки на користь позивача було
стягнуто суму заборгованості за
вищезазначеним кредитним договором -
7753.66 грн.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено виконування
зобов'язання належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
впливає із суті зобов'язання чи звичаїв
ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України , якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Частиною 2 ст.1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
позичальником (відповідачем)
зобов'язань щодо повернення чергової
частини суми кредиту є право
позикодавця (позивача) достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

З урахуванням положень діючого
законодавства суд вважає ,що з
відповідачки повинно бути стягнуто
тіло кредиту , зобов'язання за
договором , але вважає, що пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язання
повинно бути зменшена, при цьому суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.546 ст.549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язань
забезпечується зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня і штраф і є
грошовою сумою чи іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611
Цього Кодексу).

У відповідності до ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Це положення відображено у ст.3 Закону
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», яким
передбачено , що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня.

Окрім того , суд враховую правові
позиції викладені у рішенні
Конституційного суду України від 11
липня 2013 року , у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», за яким розмір пені не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Нацбанку.

В цьому рішенні також зазначено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, в
нашому випадку неустойка, тобто пеня в 9
разів перевищує збитки.

В п.3.2 зазначеного вище рішення
Конституційного суду зазначено, що
положеннями частин першої, другої
статті 18 Закону України «Про захист
прав споживачів встановлено», що
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. В частинах третій, четвертій
статті 18 Закону України «Про захист
прав споживачів» наведено окремі
несправедливі умови договору, перелік
яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4
частини першої статті 21 Закону
України «Про захист прав
споживачів»про захист прав споживачів
встановлено, що для цілей застосування
цього закону та пов'язаного з ним
законодавства про захист прав
споживачів права споживача вважаються
в будь-якому разі порушеними, якщо
порушується принцип рівності сторін
договору, учасником якого є споживач.

Конституційний Суд України виходить з
того, що вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 Цивільного кодексу України
та частинах першій, другій статті 627
Цивільного кодексу України
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права.

В своєму рішенні Конституційний Суд
України дійшов висновку, що умови
договору споживчого кредиту, його
укладання та виконання повинні
підпорядковуватися таким засадам,
згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту. Виконання державою
конституційно-правового обов'язку щодо
захисту прав споживачів вимагає від
неї встановлення справедливого
розміру неустойки за прострочення
виконання грошових зобов'язань
позичальниками - фізичними особами.

Цей висновок узгоджується і з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від 9
квітня 1985 року № 39/248.

З урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності, суд вважає стягнути з
відповідачки пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 3763.35 грн. адекватну сумі
заборгованості. Окрім того стягненню
підлягають : заборгованість по
процентам за користування кредитом
яка складає 203.09 грн.; сума по комісії за
користування кредитом складає 601.20 грн.;
штраф (фіксована частина) - 500.00 грн.;
штраф (процентна складова) - 1133.15 грн.
всього 9 963.60 грн. Також стягненню
підлягає сума судових витрат сплачена
позивачем при зверненні до суду в
розмірі 243.60 грн. та документально
підтверджена.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209, 212-215 ЦПК України, ст. 3, 11,
15, 16, 509, 526, 527, 530 ,1054,1050Цивільного
кодексу України, Конституційного суду
України від 11 липня 2013 року у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка народилась в с.Борівське
Шевченківського району Харківської
області, інд. код НОМЕР_1, місце роботи
не відомо, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
НАХRRХ15780263 від 21 березня 2008 року у сумі 9
963.79 грн. (49094 м..Дніпропетровськ вул.
Набережна Перемоги-50, ,
рах. № 3111, МФО 305299, для погашення
заборгованості).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк», судові витрати у розмірі
243.60 грн. (49094 м..Дніпропетровськ вул.
Набережна Перемоги-50, ,
рах. № 0001, МФО 305299, для
відшкодування судових витрат).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ