Справа № 405/8727/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство гарантій»
про захист порушеного права та
зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в
якому просить зобов»язати
відповідачів здійснити погашення
електронних грошей у розмірі 1 000
Титульних знаків WMU шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі 1 000 грн. на його рахунок.

Позов обґрунтовує тим, що на підставі
договору відступлення прав вимоги та
їхнього обліку від 19.09.2014 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ним, він
придбав права вимоги боргу в розмірі 1
000 грн. та набув статусу кредитора у
зобов»язанні. Також, між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агентство гарантій»
був укладений договір відступлення
прав вимоги та їхнього обліку №
U48, згідно з яким товариство, як
гарант за договором, зобов»язується
підтверджувати наявність прав вимог у
нього, якими він володіє, і забезпечує
надання йому необхідних документів, що
свідчать про його права вимоги, як
кредитора 2 до дебітора (боржника).
Товариство, як гарант за вказаним
договором, купує у кредитора 2 право
вимоги, яким той володіє, за
номінальною вартістю, що
супроводжується обов»язковою
передачею Титульних знаків WMU на
реквізит гаранта, за допомогою яких
здійснюється облік прав вимог. Гідно
вказаного договору товариство повинно
вчинити дії, які забезпечать
реалізацію його прав вимог до дебітора,
з яким у нього відсутні прямі договірні
відносини.

Посилаючись на вказані обставини,
норми діючого законодавства, просив
задовольнити позов.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини, зазначені в
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник відповідачів в судове
засідання не з»явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, надав суду заперечення проти
позові відповідачів та заяву, в якій
просив розглянути справу за його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши заперечення проти
позову відповідачів та матеріали
справи, суд встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі
договору відступлення прав вимоги та
їхнього обліку від 19 вересня 2014 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
останній придбав права вимоги
повернення банківського
вкладу/депозиту до дебітора у розмірі
1000 гривень та набув статусу кредитора.

Крім цього, між ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агентство
гарантій» був укладений договір
відступлення прав вимоги та їхнього
обліку № U48 від 19.09.2014 року, згідно
з яким ТОВ «Агентство гарантій» взяло
на себе низку зобов'язань, в тому числі
підтверджувати наявність прав вимог у
ОСОБА_1, якими той володіє, а також на
умовах, визначених договором,
забезпечувати надання йому необхідних
документів, які свідчать про наявність
у ОСОБА_1 права вимоги до дебітора
(боржника).

Додатково, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки від 19.09.2014
року, згідно з яким останній поручився
перед ОСОБА_1 за виконання ТОВ
«Агентство гарантій» зобов'язань, які
визначені укладеним між ними договором
відступлення прав вимоги та їхнього
обліку № U48 від 19.09.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Таким чином, внаслідок укладення
договору поруки від 19.09.2014 року, ОСОБА_2
взяв на себе обов'язок нести солідарну
відповідальність перед ОСОБА_1 за
виконання ТОВ «Агентство гарантій»
обов'язків, передбачених договором
відступлення прав вимоги та їхнього
обліку № U48 від 19.09.2014 року.

Судом також встановлено, що сторони при
укладенні договору відступлення прав
вимоги та їхнього обліку погодили
терміни та визначення, які будуть
використовуватися ними у договірних
правовідносинах.

Так, пунктом 1 вказаного договору
сторони визначили, що «Титульні знаки
WMU» - це візуально відображувані на
Реквізиті одиниці обліку прав вимоги,
якими володіє власник цього Реквізиту.
Один «Титульний знак» враховує одну
гривню боргу, що є предметом прав
вимоги. Облік ведеться в сотих долях
«Титульних знаків».

Відповідно до п. 1 договору, права
вимоги - це права вимоги до третьої
особи, резидента України (далі -
«Дебітор») за дійсною дебіторською
заборгованістю, вираженою в
національній валюті України. Права
вимоги в рамках даного Договору
передаються (відступаються) згідно зі
ст. 512 та ст. 656 Цивільного Кодексу
України.

З метою виконання своїх зобов'язань за
вказаним договором для кількісного
обліку прав вимоги, якими володіє
кредитор та інші користувачі системи,
сторони вирішили використовувати
автоматизовану систему WebMoney Transfer U, про
що зазначено в п. 1 вказаного договору.

Система WebMoney Transfer U - це автоматизована
система, що використовується сторонами
договору з метою виконання своїх
зобов'язань за договором для
кількісного обліку ПВ, якими володіє
кредитор та інші користувачі системи.
Система WebMoney Transfer U не належить
позивачу та відповідачам, у зв'язку з
чим вони не мають можливості
здійснювати її адміністрування та
керувати нею.

Відповідно до п. 1 договору
користувачами системи є фізична або
юридична особа, яка пройшла реєстрацію
в системі за встановленою процедурою.

Інформація про кількість «Титульних
знаків WMU» фіксується на обліковому
записі користувача системи, який
згідно з п. 1 договору має назву
«Реквізит».

Відповідно до п. 2.3 зазначеного
договору ТОВ «Агентство гарантій» на
умовах, встановлених даним договором,
за бажанням позивача має право
купувати в нього за номінальною
вартістю права вимоги, якими той
володіє в порядку, передбаченому
договором.

Таким чином, купувати у позивача права
вимоги по відношенню до дебітора, якими
володіє позивач, є виключно правом ТОВ
«Агентство гарантій», а не його
обов'язком.

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України, відступлення права вимоги є
підставою для заміни кредитора у
зобов'язанні.

Частиною 3 статті 656 Цивільного кодексу
України передбачено, що предметом
договору купівлі-продажу може бути
право вимоги, якщо вимога не має
особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з підпунктом 4) пункту 1 статті 1
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III, до
фінансових активів відносяться кошти,
цінні папери, боргові зобов'язання та
право вимоги боргу, що не віднесені до
цінних паперів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України, за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову

суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

За таких підстав, право вимоги
повернення банківського
вкладу/депозиту є фінансовим активом
та може бути предметом договору
купівлі-продажу та предметом договору
відступлення права вимоги.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу
України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, згідно із законодавством
України, діяльність з відступлення
такого фінансового активу, як право
вимоги повернення банківського
вкладу/депозиту, не підлягає
ліцензуванню та не потребує
додаткового узгодження з органами
державної влади.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу
України, об'єктами цивільних прав є
речі, у тому числі гроші та цінні
папери, інше майно, майнові права,
результати робіт, послуги, результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
інформація, а також інші матеріальні і
нематеріальні блага.

«Титульні знаки WMU», які сторони
договору відступлення прав вимог та
їхнього обліку використовують для
обліку прав вимоги, не є об'єктами
цивільних прав.

Запровадження у договорі облікової
одиниці кількості прав вимоги -
«Титульних знаків WMU» є волевиявленням
сторін і використовується для
зручності обліку прав вимоги та
операцій з ними. Передача від однієї
особи до іншої прав вимог, облікованих
у певній кількості «Титульних знаків
WMU», означає передачу прав вимоги до
боржника у розмірі, що відповідає
обумовленій сторонами кількості
облікових «Титульних знаків WMU». Таким
чином, використання «Титульних знаків
WMU» для обліку прав вимог не порушує
законодавство України.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» 5 квітня 2001 року N 2346-ІІІ
електронні гроші - одиниці вартості,
які зберігаються на електронному
пристрої, приймаються як засіб платежу
іншими особами, ніж особа, яка їх
випускає, і є грошовим зобов'язанням
цієї особи, що виконується в готівковій
або безготівковій формі.

Пунктом 15.1 ст. 15 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» передбачено, що випуск
електронних грошей може здійснювати
виключно банк. Банк, що здійснює випуск
електронних грошей, бере на себе
зобов'язання з їх погашення. Випуск
електронних грошей здійснюється
шляхом їх надання користувачам або
комерційним агентам в обмін на
готівкові або безготівкові кошти.

Пунктом 15.1 ст. 15 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» визначено, що погашення
електронних грошей здійснюється на
вимогу користувача банком, що їх
випустив.

Судом встановлено, що емісії
«Титульних знаків WMU» не відбувається,
а всі операції відбуваються з об'єктом
цивільних прав - майновим правом
грошової вимоги до боржника щодо
повернення депозиту, яке
підтверджується відповідними
документами.

Враховуючи відсутність такого об'єкту
цивільних прав як «Титульні знаки WMU», а
також неможливість здійснення
самостійних операцій з ними, «Титульні
знаки WMU» за допомогою яких
здійснюється облік прав вимоги, не
можуть розглядатися окремо від прав
вимоги, вони є лише умовною одиницею
обліку кількості прав вимоги.

Таким чином, з урахуванням наведеного,
суд приходить до висновку, що «Титульні
знаки WMU», якими вимірюються та
обліковуються права вимоги до боржника
(дебітора), не можуть вважатися
електронними грошима, оскільки вони не
є одиницями вартості, які зберігаються
на електронному пристрої та не є
грошовим зобов'язанням ТОВ «Агентство
гарантій», який при вчиненні
правочинів з відступлення прав вимог
не створює для себе додаткових
зобов'язань, у зв'язку з чим не може
вважатися емітентом електронних
грошей, оскільки не здійснює випуск
електронних грошей та не бере
зобов'язання з їх погашення. Обов'язок
виконати основне зобов'язання, а саме
повернути депозит весь час покладений
на боржника.

Діяльність з використання сторонами
договору «Титульних знаків WMU» для
обліку прав вимог не порушує
законодавство України, не підлягає
ліцензуванню та не потребує
додаткового узгодження з органами
державної влади.

За таких обставин позовні вимоги до ТОВ
«Агентство гарантій» не знайшли свого
підтвердження, є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

У зв'язку з зазначеним, обов'язковою
умовою для притягнення поручителя до
відповідальності є факт порушення
боржником своїх обов'язків за
договором. В ході розгляду справи,
судом було встановлено відсутність
порушень зобов'язань перед позивачем з
боку ТОВ «Агентство гарантій», що
вказує на безпідставність позовних
вимог до відповідача ОСОБА_2

За таких підстав, в позові належить
відмовити у повному обсязі.

З урахуванням наведеного та ст.ст. 177, 512,
514, 656, 1058 ЦК України; ст. 15 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року N
2346-ІІІ; Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство гарантій»
про захист порушеного права та
зобов»язання вчинити певні дії -
відмовити.

Судові витрати по справі віднести за
рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Шевченко