справа № 208/1883/14-ц
№ провадження 2/208/1196/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

18 липня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві
Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2014 р.
звернувся до суду з вказаним позовом
зазначивши, що з 04.05.2011 року по 10.10.2013
року у магазині «РІО» на посаді
продавця-консультанта працювала
ОСОБА_2 Наприкінці серпня 2013 року
відповідачка звернулась до неї з
проханням отримати дитячі товари на
загальну суму 7000 грн. із зобов'язанням
виплатити цей товар грошима. Дитячий
товар було передано відповідачці
згідно її побажання.

Відповідачка ОСОБА_2, починаючи з
вересня 2013 року, порушуючи взяті на
себе зобов'язання, не повернула їй
жодної копійки із суми позики і
ухиляється від повернення всієї суми
боргу.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
грошових коштів за розпискою від 12.09.2013
року у сумі 7000 грн.; моральну шкоду у
сумі 15000 грн., судовий збір у розмірі 243,60
грн. грн.

В судове засідання позивач та
відповідач не з'явилися, від позивача
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, відповідач поважність
причини неявки не повідомив. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

З 04.05.2011 року по 10.10.2013 року у магазині
«РІО» на посаді продавця-консультанта
працювала ОСОБА_2. Наприкінці серпня 2013
року відповідачка звернулась до
позивача ОСОБА_1 з проханням отримати
дитячі товари на загальну суму 7000 грн.
із зобов'язанням виплатити цей товар
грошима. Позивачка на це погодилась,
дитячий товар було передано
відповідачці згідно її побажання.
Після отримання товару, а саме
починаючи з 01.09.2013 року відповідачка
почала не виходити на роботу у
призначений час. Факт невиходу
відповідачки на роботу
підтверджується відповідними актами
які складені у присутності працівників
магазину та табелем за вересень 2013
року. Відповідачка власноручно
написала розписку, згідно якої вона
взяла у ПП «ОСОБА_1.» товар дитячого
асортименту на суму 7000 грн. і
зобов'язалась виплатити цю суму
рівними частками по 300 грн. щомісячно,
починаючи з 01.10.2013 року до повного
погашення заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_2, починаючи з
вересня 2013 року, порушуючи взяті на
себе зобов'язання, не повернула
позивачеві жодної копійки із суми
позики і ухиляється від повернення
всієї суми боргу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян… На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено статтею 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається, якщо інше не
встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.
Стаття 615 Цивільного кодексу України
передбачила, що у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Таким чином, наявні всі підстави для
дострокового розірвання договору
позики, а саме: зобов'язання за
розпискою від 12.09.2013 року та стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових
коштів у сумі 7000 грн.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2
позивач змушена була докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя. Відшкодування заподіяної
моральної шкоди позивач визначає у
сумі 15000 гривень.

Суд приймає таке обґрунтування
моральної шкоди та її розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, заподіяна фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно п. 3 постанови Пленуми
Верховного Суду України N 4 від 31.03.95
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При зверненні до суду позивачем
сплачено судовий збір 243,60 грн. Вказана
сума відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

З огляду на викладене позов підлягає
повному задоволенню.

Керуючись ст. 23, 525, 526, 610, 612, 615, 1047, 1050,
1167, 1222 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти за розпискою від 12.09.2013
року у сумі 7000 грн.; 15000 грн. у
відшкодування моральної шкоди та 243,60
грн. у відшкодування витрат по оплаті
судового збору.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін з дня його оголошення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Дячков С. В.