РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/8949/14-ц

Провадження: 2/643/3508/14

21.10.2014 року Московський районний суд
міста Харкова в складі:
головуючого -
судді Довготько Т.М.

за участю секретаря - Бахметьєвої Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування
житловим приміщенням, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в остаточній редакції якого
просила встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши їй та її неповнолітньому
сину житлові кімнати №6, площею - 10,7кв.м,
та №5, площею - 19,1кв.м., відповідачу
ОСОБА_2 виділити житлову кімнату №4,
площею - 13,1кв.м. Кухню №3, площею - 10,8кв.м,
коридор №1, площею - 10,8кв.м., ванну
кімнату №2, площею - 5кв.м., підсобні
приміщення залишити у спільному
користуванні співвласників квартири.
Зобов'язати Госпрозрахункову
житлово-експлуатаційну дільницю №30
укласти із ОСОБА_1 окремий договір по
обслуговуванню житлового приміщення -
кімнат №6, площею - 10,7кв.м, та №5, площею -
19,1кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначила, що вона з 10.09.2005р. по
18.11.2010року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 За час
перебування у шлюбі з відповідачем у
них народився син ОСОБА_4,2007року
народження. В період шлюбу, 17.11.2006року
вони з відповідачем придбали
трьохкімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1. Договір купівлі -продажу
вказаної квартири від 17.11.2006року був
оформлений на ім'я відповідача та
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 На підставі рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 12.08.2013року вона є власником ?
частини квартири АДРЕСА_1. Власником
другої половини являється її колишній
чоловік ОСОБА_2 Крім нього та
відповідача по справі у вище вказаній
квартирі зареєстрованих осіб немає.
Після розлучення, внаслідок агресивної
поведінки відповідача, вона була
вимушена виїхати разом з малолітнім
сином зі спірної квартири і проживати
разом зі своїми батьками. Спірна
квартира складається із трьох окремих
житлових кімнат, кухні та інших
підсобних приміщень, загальною площею
70,5 кв.м., житлова площа складає 42,9кв.м.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги та доводи позовної
заяви в остаточній редакції від
12.08.2014року підтримали в повному обсязі,
просили вирішити питання щодо
визначення порядку користування
житловим приміщенням, позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги не визнала з підстав
викладених у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у матеріалах справи
документами, що з 10.09.2005р. по 18.11.2010року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі /а.с.4,5/.

За час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
шлюбі, у них народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

В період шлюбу, 17.11.2006року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 придбали трьохкімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу вказаної квартири від
17.11.2006року був оформлений на ім'я
відповідача ОСОБА_2 та посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
/а.с.12/.

На підставі рішення Московського
районного суду м.Харкова від 12.08.2013року,
яке набрало законної чинності за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право
власності по ? частині квартири АДРЕСА_1
/а.с.14,15/.

З технічного паспорту квартири
АДРЕСА_1, вбачається, що квартира
розташована на 5 поверсі 9-ти
поверхового будинку та складається з
3-х кімнат, жилою площею 42,9 кв.м., у тому
числі 1-а кімната площею 13,1 кв.м., 2-а
кімната,площею 19,1 кв.м., 3-я кімната
площею 10,7 кв.м., кухні площею 10,8 кв.м.,
вбиральні (сполученої) 5,0кв.м., коридору
10,8 кв.м. Квартира обладнана балконом
3,2кв.м. Загальна площа квартири складає
70,5кв.м. (а.с.46-47). Таким чином, враховуючи
рівність часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
спірній квартирі, на кожного з них
припадає по 21,45кв.м. /42,9кв.м. : 2/ житлової
площі, що не порушує норми жилої площі
встановленої на одну особу.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку, в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровано 2 особи: ОСОБА_1
та ОСОБА_2 /а.с.37/.

В судовому засіданні встановлено, що за
час сумісного проживання сторін, після
фактичного припинення шлюбних
відносин в спірній квартирі склався
наступний порядок користування
кімнатами: ОСОБА_1 користувалася
кімнатою №6, площею 10,7 кв.м., а ОСОБА_2
користувався кімнатою №4, площею 13,1
кв.м., кімната №5, площею 19,1кв.м.
використовувалась ними спільно. В
наступний час в спірній кватирі
сторони не проживають.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їхнього порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України
визначено, що право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відомості про те, що співвласники
зверталися один до одного з
пропозицією домовитись про порядок
користування спірною квартирою
відсутні.

Судом було роз'яснено про право на
призначення судової
будівельно-технічної експертизи для
визначення варіантів порядку
користування кватирою та запобігання
порушень права співвласників на
користування належною їм на праві
власності частиною, однак сторони не
скористались даним правом.

Крім іншим, стосовно визначення
порядку користування спірною
квартирою з урахуванням належних їм
часток, згідно наданим позивачем
варіантом, суд вважає неможливим,
оскільки спірна квартира являється
об'єктом спільної часткової власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому відповідно до ч.1,
2 ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України
кожному із співвласників надається
право вимагати надання йому у
володіння та користування конкретної
частини майна в натурі, в розмірі,
адекватному часткам у праві спільної
часткової власності. Виходячи з
наведеного припису, слід зробити
висновок, що законом не заборонено
виділення у володіння та користування
таких частин у спільному майні, які не
співпадатимуть з ідеальними частками,
але не при такому відхиленні ідеальних
часток співвласників, котрий
запропонований позивачкою, і що таке
відхилення є суттєвим.

З урахуванням того, що у сторін по
справі не має домовленості про порядок
користування належним їм квартири,
кімнат, яка би за своїм розміром
відповідала частці кожного із
співвласників у спільній частковій
власності у спірній квартирі немає,
тому суд вважає, що запропонований
ОСОБА_1 варіант встановлення порядку
користування квартирою є не прийнятним
та не обґрунтованим з позиції норм
права, які застосовуються до спірних
правовідносин, з урахуванням ситуації,
яка склалася між сторонами, та призведе
до порушення прав іншого співвласника
ОСОБА_2, оскільки зменшує його частку у
спільній частковій власності.

За таких обставин, неможливо визначити
порядок користування квартирою
відповідно до часток сторін у праві
власності на квартиру, оскільки суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
Госпрозрахункової
житлово-експлуатаційної дільниці №30
укласти із нею окремий договір по
обслуговуванню житлового приміщення -
кімнат №6, площею - 10,7кв.м, та №5, площею -
19,1кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, суд вважає,
що дана вимога не підлягає задоволенню,
оскільки заявлена без достатніх на то
правових підстав.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 208, 209, 212-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
житловим приміщенням та зобов'язання
вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Т.М.Довготько