У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.

Остапчука Д.О.,
Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
суми виплаченого страхового
відшкодування у порядку регресу за
касаційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 5 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулось до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 18 січня 2008 року з
вини ОСОБА_3, який керував автомобілем
«Renault Manejer 3402», державний номер НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_4, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль «Део-Нубіра», державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5
Посилаючись на виплату страховим бюро 4
серпня 2008 року страхового
відшкодування ОСОБА_5, позивач просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь 8 231,70
грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 лютого
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від
27 листопада 2013 року рішення
Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 лютого
2013 року скасовано, провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційне
провадження в частині оскарження
рішення суду першої інстанції підлягає
закриттю, а касаційна скарга в частині
оскарження ухвали суду апеляційної
інстанції - частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі, якщо справа не
переглядалася в апеляційному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 лютого
2013 року по суті не переглядалось в
апеляційному порядку, тому касаційне
провадження щодо оскарження
зазначеного судового рішення суду
першої інстанції відкрито помилково і
підлягає закриттю.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 січня 2008 року о 19 годині 30 хвилин на
перехресті вул. Нова-Кільцева - вул.
Вишгородська в м. Києві ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Рено» державний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, у
порушення п. 2.3, 8.7.3 Правил дорожнього
руху України, перед виїздом не
перевірив і не забезпечив справний
стан транспортного засобу, не стежив за
дорожньою обстановкою і не реагував на
її зміни, внаслідок чого виїхав на
перехрестя на заборонений сигнал
світлофора та здійснив зіткнення з
автомобілем «Міцубіши» державний
номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_6, який
відкинуло на автомобіль «Деу-Нубіра»
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_5, що належить ОСОБА_7

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, із накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в сумі 68 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди власнику автомобіля
«Деу-Нубіра» державний номер НОМЕР_2,
заподіяно шкоду на суму 1 526,34
грн.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 не була застрахована,
тому 4 серпня 2008 року Моторним
(транспортним) страховим бюро України
з фонду захисту потерпілих
перераховано ОСОБА_5 страхове
відшкодування у сумі 8 231,70 грн.

Скасовуючи рішення суду та закриваючи
провадження у справі, апеляційний суд
виходив із того, що спір фактично виник
між юридичною особою та суб'єктами
підприємницької діяльності щодо
захисту своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, який не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Проте з такими висновками суд
апеляційної інстанції повністю
погодитись не можна.

З довідки Відділу ДАІ Оболонського РУ
ГУ МВС України в м. Києві № 8007205 від 8
лютого 2008 року і контракту від 24 грудня
2007 року, укладеного між роботодавцем
ОСОБА_4 та працівником ОСОБА_3, суд
першої інстанції встановив, що
останній працював у приватного
підприємця водієм на належному ОСОБА_4
автомобілі «Рено» державний номер
НОМЕР_1 і вчинив дорожньо-транспортну
пригоду під час виконання трудових
обов'язків.

Суд апеляційної інстанції, погодившись
із висновком суду першої інстанції про
те, що контракт, укладений 24 грудня 2007
року, є трудовим, дійшов висновку, що
обидві сторони цього контракту є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Проте такий висновок суду апеляційної
інстанції суперечить правовому
характеру трудових відносин та змісту
ст. 21 КЗпП України, відповідно до якої
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Ураховуючи наведене, ухвала суду
апеляційної інстанції про закриття
провадження у справі є передчасною, так
як оцінки контракту, укладеного між
сторонами, судом не надано, не
встановлено його природу, права та
обов'язки сторін і їх суб'єктний склад,
підстави та межі відповідальності
кожного з відповідачів.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду не може залишатись у силі та з
підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 338 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною
скаргою Моторного (транспортного)
страхового бюро України в частині
оскарження рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 лютого
2013 року закрити.

Касаційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в частині оскарження ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
27 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.П.Гончар

С.О. Карпенко

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко