Справа № 344/6760/14-ц
Провадження № 2/344/3042/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Іванова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської
міської ради та ОСОБА_3 про
встановлення факту що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
позовом до Івано-Франківської міської
ради та ОСОБА_3 про встановлення факту
що має юридичне значення та визнання
права власності на спадкове майно, в
якому просив суд про встановлення
факту проживання однією сім'єю його
матері ОСОБА_4 із її матір'ю ОСОБА_5 та
визнання права власності на спадкове
майно.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав
викладених у позовній заяві та просили
суд про їх задоволення.

Представник відповідача
Івано-Франківської міської ради в
судове засідання не з'явився, до суду
подав заяву про розгляд справи у їх
відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки суд не
повідомив, будь-яких заяв від нього не
надходило.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживали
разом, однак після смерті ОСОБА_7 із
ОСОБА_5 до її смерті проживала дочка
ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання
вказала, що ОСОБА_5 була важко хворою, на
момент своєї смерті проживала з дочкою
ОСОБА_4

З урахуванням думки позивача та
представника позивача та положень ст.
224 ЦПК України суд ухвалив провести
заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача та свідків,
повно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Перевіряючи обставини у справі, судом
встановлено, що відповідно до
свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 18
червня 2012 року, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_4, яка була
матір'ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_3,
про що в книзі реєстрації смертей
зроблено відповідний актовий запис за
№904 року. Після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина на 3/5 квартири
АДРЕСА_1.

Позивач звернувся до першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори з метою
оформлення спадщини, після померлої
ОСОБА_4. Відповідно до листа з першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори від 10 травня 2014
року № 1536/02-14/6 позивачу було відмовлено
в оформленні свідоцтва про право на
спадщину - 1/5 квартири за адресою:
АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4, у
зв'язку з відсутністю у спадкодавця
документа власності на 1/5 квартири за
адресою АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом на право
власності на житло від 07 березня 2000
року, виданого Госпрозрахунковою
групою з приватизації державного
житлового фонду, квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності в рівних долях ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про смерть від
30 квітня 2007 року серія НОМЕР_3, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції ОСОБА_7 помер 28
квітня 2007 року, про що в книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за №673 (а.с.7).

Із свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 23 листопада 2007 року (а.с.8),
вбачається, що після смерті ОСОБА_7 його
частку в квартирі успадкувала ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть Серія
НОМЕР_4 від 14 жовтня 2009 року виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в книзі реєстрації
смертей зроблено відповідний актовий
запис за № 1462 (а.с.10).

Відповідно до заповіту посвідченого
державним нотаріусом Першої
Івано-Франківської державної
нотаріальної контори Кіцула О.М. від 20
червня 2000 року, ОСОБА_5 все належне їй
майно з чого б воно не складалось і де б
воно не знаходилось заповіла ОСОБА_4
(а.с.11).

Стосовно позовних вимог позивача щодо
встановлення факту проживання однією
сім'єю ОСОБА_4 із своєю матір'ю ОСОБА_5
необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3
СК про те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

За таких обставин слід вказати, що
стаття 3 СК України визначає сім'ю як
первинний і основний осередок
суспільства та вказує ознаки сім'ї:
спільне проживання осіб, які пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права і
обов'язки.

З наведеного положення випливає одна з
основних ознак сімейних відносин:
наявність факту ведення спільного
господарства, тобто прийняття участі у
спільних витратах, спрямованих на
забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Так, із показань у судовому засіданні
позивача та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8
встановлено, що ОСОБА_5 була важко
хворою, у зв'язку з чим її дочка ОСОБА_4
постійно з нею проживала, таким чином
вели спільне господарство, приймали
участь у спільних витратах,
спрямованих на забезпечення
життєдіяльності сім'ї.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачається, що якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, що мають юридичне
значення, від яких залежить виникнення,
зміна, припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо за
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року N7при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено факт того, що ОСОБА_4
постійно проживала зі своєю матір'ю
ОСОБА_5 на час смерті ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_4
фактично прийняла спадщину, так як на
момент відкриття спадщини проживала
разом із ОСОБА_5. Крім того ОСОБА_4 не
заявляла про відмову від спадщини.

Враховуючи вище викладене, судом
встановлено, що ОСОБА_4 була власником
3/5 квартири АДРЕСА_1.

Власником решти квартири, а саме рівних
часток по 1/5 є позивач - ОСОБА_1 та його
брат - ОСОБА_3. ОСОБА_3 не претендує на
спадок після матері.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла та
за життя не оформила частину спадщини -
1/5 квартири АДРЕСА_1, позивач звернувся
до суду про визнання за ним права
власності на спадкове майно після
смерті матері, а саме на 1/5 частини
квартири АДРЕСА_1.

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України, ОСОБА_1
відноситься до першої черги
спадкування за законом.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини, тобто з дня
смерті спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася
в нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини в зв'язку з
відкриттям спадщини, але йому було
відмовлено у видачі свідоцтва на право
на спадщину - 1/5 квартири АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю у
спадкодавця документа власності на 1/5
квартири квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України" свідоцтво про право на
спадщину видається на підставі
письмової заяви спадкоємців після
закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини. Видача свідоцтва
про право на спадщину спадкоємцям, які
прийняли спадщину, ніяким строком не
обмежена.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, оскільки судом
встановлено факт проживання ОСОБА_4 із
своєю матір'ю ОСОБА_5 однією сім'єю, тому
слід визнати за позивачем право
власності на спадкове майно, а саме, на
1/5 частки квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті матері
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного, керуючись: ст.
41 Конституції України, Пунктом 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування», п.
21 Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 року N7,
ст.ст. 15, 1268, 1270, 1297, 1298, 392, ЦК України,
ст.ст.3, 1223, 1261-1265, 1258, 1259, 1264 СК України,
ст.ст. 11, 60, 61, 179, 213-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської
міської ради та ОСОБА_3 про
встановлення факту що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 постійно
проживала зі своєю матір'ю ОСОБА_5 на
час смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає в АДРЕСА_8, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, право власності на 1/5
частки квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті матері
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути переглянуте
Івано-Франківським міським судом за
письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 24 жовтня 2014 року

Суддя
Бабій О.М.