Справа № 466/4005/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Баєвої О.І.

при секретарі с/з
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
КЕВ м. Львова, треті особи: Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виключення
квартири з числа службових, -

у с т а н
о в и в:

19 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (далі - КЕВ м. Львова) про
зобов'язання внести до Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради клопотання зі всіма необхідними
документами про виключення квартири
АДРЕСА_1 з числа службових.

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що 25 жовтня 1984 року виконавчим
комітетом Шевченківської ради
народних депутатів її матері була
надана однокімнатна службова квартира
АДРЕСА_1. На дану квартиру виконавчим
комітетом був виписаний службовий
ордер № 1277, згідно рішення № 451 від 09
жовтня 1984 року. Вказана квартира
обліковується як службова за КЕВ м.
Львова, і була надана її сім'ї в зв'язку
з роботою її матері двірником в
будинкоуправлінні №4 Львівської КЕЧ
району (зараз КЕВ м. Львова). З 1992 по 2004
рік позивач також працювала двірником
в будинкоуправлінні №4 Львівської КЕЧ
району. В подальшому мама змінила місце
проживання, а позивач проживає в даній
квартирі по даний час.

08 січня 2013 року вона звернулася до
начальника будинкоуправління № 4 КЕВ м.
Львова із заявою про розгляд питання
про виключення квартири, в якій вона
проживає з числа службових. Своїм
листом начальник будинкоуправління п.
Гідей В.К. повідомив її про те, що
будинкоуправління не заперечує щодо
виключення квартири з числа службових,
оскільки вона працювала двірником в
даній організації більше 12 років і не
може бути виселена з житла, водночас
начальник будинкоуправління № 4 КЕВ м.
Львова повідомив її, що клопотання про
виключення її квартири з числа
службових до ВК ЛМР повинен подати КЕВ
м. Львова, оскільки саме за цією
установою закріплене службове житло.
КЕВ м. Львова відмовив їй в клопотанні
про направлення документів до ВК ЛМР,
пославшись на те, що згідно з рішенням
Міністра оборони України зняття
статусу службовості для працівників не
проводиться. Дану відмову вважає
неправомірною та такою, що порушує її
конституційне право на забезпечення
житлом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позовну заяву
підтримала та просила її задовольнити
в повному обсязі, посилаючись на
обставини, що викладені в поданій до
суду позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_7 та
представник третьої особи
Департаменту житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради ОСОБА_8 у вирішенні спору
поклалися на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скерували
на адресу суду заяви, в яких просили
слухати справу без їх участі, позовні
вимоги підтримали.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25
жовтня 1984 року виконавчим комітетом
Шевченківської ради народних
депутатів ОСОБА_9 (мати позивача) була
надана однокімнатна службова квартира
АДРЕСА_1. На дану квартиру виконавчим
комітетом був виписаний службовий
ордер № 1277, згідно рішення № 451 від 09
жовтня 1984 року. Вказана квартира
обліковується як службова за КЕВ м.
Львова, і була надана сім'ї позивача в
зв'язку з роботою її матері двірником в
будинкоуправлінні №4 Львівської КЕЧ
району (зараз КЕВ м. Львова).

Як вбачається з копії свідоцтва про
народження ОСОБА_10, її матір'ю є ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва серія НОМЕР_1 від
15.09.2010 року ОСОБА_11 після розірвання
шлюбу змінила прізвище на дівоче -
ОСОБА_10, а згідно свідоцтва серія
НОМЕР_2 від 27.01.2011 року ОСОБА_10 змінила
ім'я на ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з копії трудової книжки
позивача, вона з 02.01.1992 року по 10.04.2004
року працювала двірником в
будинкоуправлінні №4 Львівської КЕЧ
району, тобто більше 12 років та
відповідно по положень ст. 125 Житлового
кодексу України вона не може бути
виселена з наданої їй службової
квартири.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку № 456 від 03.09.2014
року, виданої будинкоуправлінням № 4
КЕВ м. Львова у квартирі, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 прописані: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітня ОСОБА_12

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_2 та члени її сім'ї
у спірній квартирі проживають більше 28
років, належно виконують умови
договору найму, сплачують квартирну
плату, підтримують квартиру в
належному стані. Іншого житла у
позивача немає.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові
жилі приміщення призначаються для
заселення громадянами, які у зв'язку з
характером їх трудових відносин
повинні проживати за місцем роботи або
поблизу від нього.

Відповідно до ст. 123 ЖК України, порядок
користування службовими жилими
приміщеннями встановлюється
законодавством, цим Кодексом та іншими
актами законодавства України. До
користування службовими жилими
приміщеннями застосовуються правила
про договір найму жилого приміщення,
крім правил, передбачених статтями 73 -
76, 79 - 83, 85, 90, істиною шостою статті 101,
статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Згідно п.6 Положення про порядок
надання службових жилих приміщень і
користування ними в Україні від 04.02.1988
року № 37, яке є чинним і на даний
час, жиле приміщення виключається з
числа службових, якщо відпала потреба в
такому його використанні, а також у і
випадках, коли в установленому порядку
воно виключене з числа жилих.
Виключення житла з числа службових
проводиться на підставі клопотання
підприємства, установи, організації
виконавчим комітетом ради.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається з відповіді КЕВ м. Львова
від 18.01.2013 року на заяву ОСОБА_2,
останній відмовлено в клопотанні про
направлення документів до ВК ЛМР,
пославшись на те, що згідно з рішенням
Міністра оборони України зняття
статусу службовості для працівників не
є можливим, оскільки згідно рішення
тимчасового виконуючого обов'язки
Міністра оборони України призупинено
виключення квартир з числа службових.

Проаналізувавши вищезазначені норми,
суд приходить до висновку, що відсутня
будь-яка необхідність подальшого
використання спірної квартири як
службової, оскільки порушує право
позивача на приватизацію житла. Окрім
цього вищезазначене посилання на
тимчасову заборону до прийняття нових
нормативно - правових актів суперечить
Конституції України.

Відповідно до ухвали Львівської
міської ради від 19.10.2006 року № 219 « Про
розмежування повноважень між
виконавчими органами ЛМР» прийняття
рішень щодо закріплення службового
житла та виведення службових жилих
приміщень з обліку службових покладено
на Департамент житлового господарства
та інфраструктури Львівської міської
ради.

Враховуючи все вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити та зобов'язати КЕВ м.
Львова внести до Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради клопотання зі всіма необхідними
документами про виключення квартири
АДРЕСА_1 з числа службових.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд -

в и р і
ш и в:

позов задовольнити.

Зобов'язати Квартирно -
експлуатаційний відділ м. Львова
внести до Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради клопотання зі
всіма необхідними документами про
виключення квартири АДРЕСА_1 з числа
службових.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Баєва