Провадження №22-ц/784/690/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.М., Мурлигіної О.Я.

при секретарі судового засідання:
Рудніку Є.М.,

за участю: представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Ремешевського Є.А.,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" (далі -
Банк)

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 24
грудня 2013 року у справі за його
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року Банк звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 11 травня 2007 року між
Банком та відповідачем був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого Банк надав останньому кредит в
розмірі 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Внаслідок невиконання відповідачем
цих зобов'язань утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 31
жовтня 2013 року складав 13 151 грн. 72 коп., в
тому числі: заборгованість за кредитом
- 2995 грн. 36 коп.; заборгованість за
відсотками - 9053 грн. 90 коп.; штраф - 500 грн.
(фіксована частина) і 602 грн. 46 коп.
(процентна складова).

Посилаючись на наявність цієї
заборгованості Банк просив про її
стягнення в примусовому порядку.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року в
позові Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
скасувати рішення суду першої
інстанції ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі, посилаючись на безпідставність
висновку суду про застосування строку
позовної давності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи із наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
предметом даного спору є порушення
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором NKXRRX09080309 від 11 травня 2007
року, укладеним між ним та Банком,
відповідно до умов якого він отримав
кредит в розмірі 835 грн. 20 коп. на строк з
11 травня 2007 року по 11 травня 2008 року зі
сплатою 1% за користування кредитом та
комісій.

Проте з таким висновком суду не
можна погодитись, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи,
Банк звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 11 травня 2007 року в розмірі 13151 грн. 72
коп., зазначивши що кредитні кошти були
отримані на кредитну картку
«Універсальна».

Ухвалюючи рішення, суд не звернув увагу
на зміст позовної заяви та вимоги ст. 11
ЦПК України і як наслідок вирішив
вимоги, які позивачем не заявлялись, що
відповідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення.

Разом з тим, як видно із матеріалів
справи 11 травня 2007 року між Банком та
ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав позичальнику кредит в розмірі
500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Згідно розрахунку Банку внаслідок
невиконання позичальником вказаних
зобов'язань утворилась заборгованість,
розмір якої станом на 31 жовтня 2013 року
складав 13 151 грн. 72 коп., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 2995 грн. 36
коп.; заборгованість за відсотками - 9053
грн. 90 коп.; штраф - 500 грн. (фіксована
частина) і 602 грн. 46 коп. (процентна
складова).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України ,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наведені обставини свідчать, що у
зв'язку з порушенням ОСОБА_2
зобов'язань за вказаним кредитним
договором відповідно до ст. ст.
526, 1050 ЦК України на нього слід покласти
обов'язок сплатити Банку
заборгованість за кредитним договором.

Із розрахунку заборгованості за
кредитом, наданим Банком до суду першої
інстанції, вбачається, що прострочена
заборгованість відповідача за
відсотками визначена, виходячи із 72 %
річних від суми заборгованості за
кредитом.

Між тим, відповідно до заяви ОСОБА_2
про отримання кредиту розмір
відсотків за користування кредитом ним
та Банком визначено у 36% на рік на суму
залишку заборгованості. Із цієї заяви
також видно, що відповідач погодився з
тим, що підписана ним заява про надання
кредиту разом з Пам'яткою клієнта,
Умовами і Правилами надання
банківських послуг (далі - Умови та
Правила), а також Тарифами складає між
ним та Банком договір про надання
банківських послуг.

В п.5.5.1 Умов та Правил зазначено, що в
разі несвоєчасного виконання
зобов'язань (користування простроченим
кредитом і овердрафтом) відповідач
сплачує відсотки за підвищеною
відсотковою ставкою або додаткову
комісію, розміри якої визначаються
Тарифами. Проте доказів про наявність
таких Тарифів та погодження їх із
відповідачем Банк не надав.

Наполягаючи на задоволенні позову,
Банк зазначав, що розмір збільшеної
відсоткової ставки визначено наказом
від 31 серпня 2005 року №1663 року, яким з 23
серпня 2005 року відновлено дію умов
обслуговування кредитної картки
«Універсальна». Проте цей наказ не
містить відомостей стосовно
ознайомлення відповідача з його
змістом та про те, що цей наказ є
частиною договору про надання
банківських послуг, який укладено
сторонами.

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку про безпідставність вимог
Банку в частині нарахування
відповідачу заборгованості за
простроченими відсотками за
користування кредитом із розрахунку 72%
річних.

Тому, виходячи із умов даного
кредитного договору станом на
31 жовтня 2013 року заборгованість
відповідача за основним кредитом
становила 2995 грн. 36 коп., а за відсотками
за користування кредитом, виходячи із
їх розміру у 36% річних - 5400 грн. 94 коп.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил, які за
згодою відповідача є частиною
кредитного договору, при порушенні
позичальником строків платежів по
любому із грошових зобов'язань,
передбачених даним кредитним
договором, він зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. (фіксована
частина) і 5% від суми заборгованості за
кредитом.

Виходячи з цієї умови договору та
обставин, які свідчать про порушення
відповідачем умов кредитного договору,
на користь Банку із відповідача
підлягає стягненню 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та
419 грн. 80 коп. (процентна складова). Але
із врахуванням вимог ч.1 ст.
11 ЦПК України та уточненого розрахунку
Банку на користь останнього із
відповідача підлягає стягненню штраф
в розмірі 669 грн. 82 коп.

За наведених обставин, колегія
приходить до висновку, що на користь
Банку із відповідача підлягає
стягненню заборгованість за основним
кредитом в сумі 2995 грн. 36 коп., відсотки
за користування кредитом в сумі 5400 грн.
94 коп., виходячи із їх розміру 36% річних,
і штраф в сумі 669 грн. 82 коп., а всього - 9066
грн. 12 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь Банку із відповідача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору в розмірі 351 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк"
задовольнити частково.

Заочне рішення Центральним районного
суду м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" станом на 31 жовтня 2013 року
9066 (дев'ять тисяч шістдесят шість) грн.
12 коп. заборгованості за картковим
рахунком від 11 травня 2007 року, із яких :
заборгованість за кредитом - 2995 грн. 36
коп.; заборгованість за відсотками - 5400
грн. 94 коп.; штраф - 669 грн. 82 коп. та 351
(триста п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: