У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя,

за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Волинської області
від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя.

Посилалася на те, що з
відповідачем перебувала у шлюбі з 1991
року по 17 липня 2012 року. За час шлюбу
сторонами було набуто спільне майно,
яке позивачка просила поділити.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 10 квітня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Виділено у власність ОСОБА_4:
скляну тумбу під телевізор вартістю 840
грн; прихожу польського виробництва
вартістю 2 240 грн; телевізор
рідкокристалічний SUMSUNG 40 вартістю 6 160
грн; газову плиту INDESIT вартістю 2 352 грн;
холодильник SUMSUNG вартістю 4 200 грн;
соковижималку Orion ORJ - 017 вартістю 279 грн;
кухонний стіл з стільцями і диванчиком
вартістю 1 232 грн; розкладний стіл
вартістю 280 грн; музичний центр PANASONIC
вартістю 2 128 грн; багатофункціональний
пристрій SUMSUNG SCX-4300 вартістю 1 176 грн;
витяжку Turbo S6 вартістю 270 грн. Виділено у
власність ОСОБА_5 меблеву стінку
польського виробництва вартістю 4 480
грн; м'який куточок вартістю 5 320 грн;
кухонну стінку вартістю 5 600 грн; антену
для супутникового телебачення
вартістю 1 120 грн; вертикальну пральну
машину ARISTONA VTF 104 вартістю 2 240 грн;
телефон PANASONIC вартістю 560 грн;
інтернет-роутер вартістю 140 грн;
пилосос ROWENTA вартістю 350 грн; газову
колонку вартістю 1 232 грн; автобус
пасажирський VOLKSWAGEN LT 35 2001року випуску
вартістю 10 301 грн; причіп до автомобіля
вартістю 978 грн; автобус пасажирський
VOLKSWAGEN LT 46 2001 року випуску вартістю 112 618
грн 56 грн. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 22 травня 2014 року рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2014 року
змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 витрати за проведення судової
автотоварознавчої експертизи в
розмірі 650 грн та 1 900 грн витрат за
надання правової допомоги. Виключено з
резолютивної частини рішення вказівку
на виділення у власність ОСОБА_5
автобуса пасажирського VOLKSWAGEN LT 46 2001
року випуску вартістю 112 618 грн 56 грн. В
решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
спільно набуте майно подружжя за час
перебування в шлюбі підлягає поділу.
При цьому суд вірно не врахував майно,
існування якого позивачка не змогла
довести та довести їх вартість.

Змінюючи рішення
шляхом виключення з резолютивної
частини рішення вказівки на виділення
у власність ОСОБА_5 автобуса
пасажирського VOLKSWAGEN LT 46 2001 року випуску
вартістю 112 618 грн 56 грн., суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що зазначений автомобіль проданий до
розірвання між сторонами шлюбу.

Судами встановлено, що автобус
пасажирський VOLKSWAGEN LT 46, 2001 року випуску
був проданий ОСОБА_6

Відповідно до висновку експертизи №
1162 від 9 грудня 2013 року про визначення
вартості автомобіля, середня ринкова
ціна спірного автобуса становить 112 618
грн 56 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
Кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій, правильно застосувавши
вимоги законів, дійшли обґрунтованого
висновку, що з відповідача підлягає
стягненню вартість спірного автобуса.

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Волинської області
від 22 травня 2014 року, яким змінено
рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 10 квітня 2014
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Волинської області від 22 травня 2014
року, яким змінено рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 10 квітня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про поділ спільного майна подружжя,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко