№ апеляційного
провадження:22-w/796/1553/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Панченко
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді - Лапчевської
О.Ф.

суддів: Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Деснянського районного суду м.Києва
від 12 листопада 20143 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа ОСОБА_6 про виселення,-

В С Т А
Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 12 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено (а.с.66-68).

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необгрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не враховано, що
спірна квартира знаходиться у спільній
частковій власності, і відповідно до
ст..358 ЦК відсутня його згода на
проживання. Крім того, рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
від 13.08.2013 року було задоволено його
позов до колишньої дружини ОСОБА_6 про
стягнення грошових коштів за
комунальні послуги з квітня 2012 по лютий
2013 рік, що спростовує висновок суду
першої інстанції про сплату
відповідачем та третьою особою витрат
на комунальні послуги. Просив рішення
суду скасувати, та постановити нове
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з»явились в судове засідання
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з слідуючих підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_6
знаходилися у зареєстрованому шлюбі з
07.02.1998 року по 27.09.2010 рік, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу та рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
(а.с.11-13).

16.09.1998 року, згідно договору
купівлі-продажу ними була придбана
квартира АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про одруження
відповідач ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з
третьою особою ОСОБА_6 28.03.2012 року (а.с.36).

На даний час в спірній квартирі
проживають позивач ОСОБА_3 в кімнаті
площею 11,9 кв.м., відповідач ОСОБА_5 разом
з дружиною ОСОБА_6 та її дітьми займають
кімнату площею 19,0 кв.2.

Відповідно до довідки ЖЕК форми 3 у
вказаному вище житловому приміщенні
зареєстровані третя особа ОСОБА_6 та
двоє її дітей (а.с.10).

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 17.04.2013 року було визначено
право власності позивача та третьої
особи на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за
кожним (а.с.39).

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 17.11.2011 року було визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_6, та
ОСОБА_3 про порядок користування
спірною квартирою, відповідно до якого
житлова кімната площею 11,9 кв. 2
передана у користування ОСОБА_3 житлова
кімната площею 19,0 кв.м. передана у
користування ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
вимог ст.. 65 ЖК України, оскільки
відповідач набув рівного з іншими
членами сім»ї права користування
житловим приміщенням, так як є
чоловіком власника Ѕ квартири.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 07.11.2011 року була затверджена
мирова угода між сторонами про
передачу у користування кімнати 19,0
кв.м., ОСОБА_6, а ОСОБА_3 у користування
кімнати 11,9 кв.м., а не житлові
приміщення: коридор, кухня, туалетна
кімната. Ванна кімната залишились у
спільному сумісному користуванні.

Відповідно до вимог ст.. 367 ЦК України,
спірна квартира між співвласниками в
натурі не ділилась, а тільки
встановлено користування.

Крім того, в порушення вимог ст.. 64,65 ЖК
України відсутній письмовий дозвіл від
іншого власника Ѕ частини квартири на
вселення та проживання відповідача,
враховуючи що місця загального
користування знаходяться у спільному
користуванні.

Однак судом першої інстанції було не
вірно застосовано норми матеріального
права, що призвело до невірного
висновку.

Враховуючи вище наведене колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги,
скасувати рішення суду першої
інстанції та постановлення нового,
яким позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 12 листопада 20143 року-
скасувати та постановити нове
наступного змісту: позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про
виселення - задовольнити. Висилити
ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: