справа 331/7158/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р. Жовтневий районний суд
м. Запоріжжя у складі

головуючого судді
Смолки І.О.,

при секретарі
Жовнерчук С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
процентів за користування чужими
грошовими коштами,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
в якому зазначив, що 20.12.2007 р. між ним і
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
було укладено попередній договір
купівлі - продажу № 1 від 20.12.2007 р.

Згідно з умовами Попереднього
договору, позивач з відповідачем в
подальшому зобов»язались укласти
договір купівлі-продажу 50%
одноповерхового будинку на базі
відпочинку «Любава», №26, літ.0-1,
загальною площею 72,8 кв.м., вартістю 309
500,00 грн.

На виконання вищевказаної умови 10.02.2009
р. позивачем було передано відповідачу
грошові кошти в сумі 278 550,00 грн.

Проте, відповідачем було порушено
умови договору з передачі позивачу
об»єкту нерухомості, внаслідок чого
позивач звернувся за захистом своїх
прав до суду.

Рішенням Якимівського райсуду
Запорізької області було встановлено
факт передання грошової суми 278 550,00 грн.
за договором, який у наступному не було
визнано дійсним.

В січні 2013 р. позивач звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно набутої грошової суми.

07.08.2013 р. Апеляційним судом Запорізької
області було прийнято рішення, яким
було стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 безпідставно набутих грошових
коштів у сумі 278 550,00 грн. Але, позивач
вважає, що відповідачка має виплатити
йому не тільки розмір безпідставно
набутої грошової суми, а і процент за
користування чужими коштами у розмірі
128 223,71 грн. Посилаючись на
ст..ст.202,536,1048,1212 ЦК України, позивач
просить суд стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на свою
користь проценти за користування
безпідставно набутою грошовою сумою у
розмірі 130 036,20 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав на підставах,
викладений у позовній заяві.

Представник відповідача проти
позову заперечує, надавши письмові
заперечення і, пояснюючи, що вимоги
позову не ґрунтуються на Законі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

судом встановлено, що 20.12.2007 р. між
позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
попередній договір купівлі - продажу №
1 від 20.12.2007 р.

Згідно з умовами Попереднього
договору, позивач з відповідачем в
подальшому зобов»язались укласти
договір купівлі-продажу 50%
одноповерхового будинку на базі
відпочинку «Любава», №26, літ.0-1,
загальною площею 72,8 кв.м., вартістю 309
500,00 грн.

На виконання вищевказаної умови 10.02.2009
р. позивачем було передано відповідачу
грошові кошти в сумі 278 550,00 грн.

Проте, відповідачем було порушено
умови договору з передачі позивачу
об»єкту нерухомості, внаслідок чого
позивач звернувся за захистом своїх
прав до суду.

Рішенням Якимівського райсуду
Запорізької області було встановлено
факт передання грошової суми 278 550,00 грн.
за договором, який у наступному не було
визнано дійсним.

В січні 2013 р. позивач звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно набутої грошової суми.

07.08.2013 р. Апеляційним судом Запорізької
області було прийнято рішення, яким
було стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 безпідставно набутих грошових
коштів у сумі 278 550,00 грн.

В обгрунтування позову позивач
посилається на ст. 536 ЦК України, яка
передбачає сплату процентів за
користування чужими грошовими коштами,
якщо інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільно законодавства.

Згідно п.6.3 Постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від 17.12.2013
року № 14, якщо договором або чинним
законодавством не передбачено розміру
процентів за користування чужими
коштами, то припис частини другої
статті 625 ЦК України може бути
застосований господарським судом лише
за наявності порушення боржником
грошового зобов'язання.

Як було встановлено Апеляційним судом
Запорізької області від 07 серпня 2013
року по справі № 22-ц/778/3971/13 про
стягнення безпідставно набутої
грошової суми, за обставини, на які
посилається позивач ОСОБА_1, договором,
законом або іншим актом цивільного
законодавства розмір процентів за
користування грошима не передбачено.

Апеляційним судом Запорізької області
було також встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 не брала на себе
обов'язок сплатити гроші, а тому до
відносин між сторонами не може бути
застосовано положення ст. 625 ЦК України.
Тобто, в даному випадку відсутні
грошові зобов'язання між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, посилання
позивача про необхідність
застосовувати Главу 71 ЦК України
«Позика», зокрема ст. 1048 ЦК, що нібито
регулює подібні правовідносини, і
встановлює розмір процентів на рівні
облікової ставки Національногобанку
України, є безпідставним, оскільки як
вже зазначалося вище, та було
встановлено Апеляційним судом
Запорізької області, відповідачка
ОСОБА_2 не брала на себе обов'язок
сплатити гроші, не була позичальником.

На підставі викладеного, вимога
позивача про стягнення процентів за
користування чужими грошовими коштами
є безпідставною та необгрунтованою.

Керуючись ст..ст.10,11,212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в
:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Смолка І.О.