№2/756/4867/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме він в травні 2004 року придбав в садовому товаристві «Десенка» (Київська область, Броварський район, с. Зазим'є) земельну ділянку АДРЕСА_1. В березні 2012 року голова правління СТ «Десенка» Коток О.Б. порушив його права як споживача послуг, а саме знеструмив його ділянку. За захистом своїх прав та законних інтересів я звернувся до суду. 15 жовтня 2013 року рішенням Апеляційного суду Київської області було підтверджено його право членства в СТ «Десенка». 10 листопада 2013 року Коток О.Б. та його співучасники провели знеструмлення моєї ділянки від загальної електромережі, мотивуючи це тим, що він не являюсь членом СТ «Десенка». За захистом своїх прав та законних інтересів я як споживач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва. 26 грудня 2013 року Коток О.Б. надав суду заперечення, в якому вказав: «Позивач на даний час не є членом СТ «Десненка». 18 квітня 2014 року Деснянський районний суд м. Києва своїм рішенням задовольнив його позов до СТ «Десенка», при цьому вказавши: «Зобов'язати СТ «Десенка» відновити забезпечення електроенергією ділянку ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Броварський район, АДРЕСА_1». Підставою для правління СТ «Десенка» вважати, що він не є членом СТ «Десенка» стало публічне висловлювання ОСОБА_2 А 22 липня 2012 року відповідач написала листа до правління СТ «Десенка», в якому повідомила, що не є членом СТ «Десенка», оскільки він не сплатив вступний та цільовий внески у встановленому розмірі. Внаслідок умисного наклепу ОСОБА_2 він вимушений був на протязі двох років доказувати в судовому порядку, що він є членом СТ «Десенка» з 2004 року. Також знеструмлення земельної ділянки призвело до того, що я інвалід війни вимушений був воду для поливу моєї ділянки носити з річки Десна.

Просить суд відповідно до ст.ст. 3, 28, 55 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 270, 277, 1167 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 200000 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

За протоколом засідання правління СТ «Десенка» №16 від 12.07.12 слухалася ОСОБА_2, яка повідомила, що ОСОБА_1 не є членом СТ «Десенка», оскільки він не сплатив вступний і цільовий внески у встановленому розмірі, вирішено було викликати ОСОБА_1 на наступне засідання правління, яке заплановано на 28.07.12 для розгляду питання по суті.

З протоколу засідання правління СТ «Десенка» від 28.07.12 №17 вбачається, що розглядалася заява члена садового товариства ОСОБА_2, Голова правління Коток О.Б. ознайомив присутніх з заявою ОСОБА_2, в якої йдеться про те, що власник ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не є членом СТ «Десенка», оскільки він не сплатив вступний і цільовий внесок у / встановленому розмірі. Відповідно пункту 12 Протоколу розширеного засідання правління СТ «Десенка» від 17 серпня 1997 р. № 23 встановлені наступні розміри внесків при прийнятті нового члена садового товариства: вступний внесок еквівалентно - 100 у.е., цільовий внесок еквівалентно - 200 у.е. З урахуванням офіційного курсу долара США станом на 28 липня 2012 р. ( 809,00 грн. за 100 дол.) зазначені внески складають відповідно 809,00 грн. та 1618,00 грн. Однак, ОСОБА_1 сплатив зазначені внески в розмірі 600 грн., що є сплата не в повному розмірі. Не сплата вступних і цільових внесків або сплата не в повному розмірі не дає права бути членом садового товариства, оскільки у пункті 2.2. статуту зазначено, що для вступу у члени садового товариства необхідно сплатити вступний внесок та загальний цільовий внесок. Крім того, в пункті 2.2. статуту записано, що прийняття до членів садового товариства підлягає затвердженню загальними зборами товариства, але рішення загальних зборів щодо прийняття ОСОБА_1 в члени садового товариства не приймалося. ОСОБА_1 повідомив, що він сплатив вступний і цільовий внесок в розмірі 700,00 грн., членської книжки садовода у його немає, оскільки вона втрачена. Було вирішено, що ОСОБА_1 станом на 28.07.12 не є членом СТ «Десенка», оскільки ним не сплаченим вступний і цільовий внесок у встановленому розмірі та питання прийому ОСОБА_1 у члени садового товариства не розглядалося загальними зборами.

Крім того, необхідно зазначити, що за протоколом чергових загальних зборів членів садового товариства «Десенка» від 28.06.12 ОСОБА_2 була обрана до складу ревізійної комісії товариства.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 15.10.13 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.07.13 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право членства в садовому товаристві «Десенка».

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (ст. 297 ЦК України).

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України).

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

За ст.ст. 10, 11 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Статтею 12 Закону України «Про кооперацію» встановлені основні права члену кооперативу, а саме: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Таким чином, в даному випадку мало місце реалізація відповідачем права звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, тим більше, що вона на той час входила до складу ревізійної комісії, що не може вважатися поширенням відомостей, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, оскільки не було встановлено поширення відповідачем відомостей, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, то підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов