Справа № 357/9083/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Амеліна О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в місті Біла Церква цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до укладеного між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1
кредитного договору № 0120-08К, від 27.05.2008
року, банк надав ОСОБА_1 в кредит кошти
в сумі 3900 доларів США строком до 26.05.2011
року. Виконання зобов'язань ОСОБА_1 по
вказаному кредитному договору
забезпечувалося порукою ОСОБА_2 У
зв'язку із закінченням 26.05.2011 р. терміну
дії надання кредиту та наявністю
заборгованості за кредитним договором,
позивач звернувся до відповідачів з
вимогою погасити борг, однак
заборгованість не була погашена, і
станом на 09.04.2014 року борг ОСОБА_1 за
кредитним договором становить 5096
дол.США 69 центів. Позивач просить суд
стягнути з відповідачів солідарно
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 5096,69 доларів США та
нараховану суму пені в розмірі 15 247 грн.
42коп., покласти судові витрати на
відповідачів у справі.

Встановленим є те, що позивач звернувся
до суду з даним позовом 21.05.2014 року, але
позов зареєстровано в канцелярії суду
01.07.2014 року.

Представник позивача, згідно
довіреності в справі, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник,
згідно довіреності в справі, позов не
визнали, подали письмово викладені
заперечення на позов та
заяву-клопотання про застосування
строків позовної давності до вимог по
даній справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про день та час розгляду
справи була повідомлена належно,
подала письмово викладені заперечення
на позов та заяву про застосування
положення про строки позовної
давності.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає до задоволення з
наступих підстав.

Так, судом встановлено,що між ВАТ «КБ
«Південкомбанк», яке змінило свою
організаційно-правову форму на ПАТ
«Комерційний Банк «Південкомбанк» та
ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір
№ 0120-08 К, згідно якого позивач передав
ОСОБА_1 кошти в сумі 3900 доларів США, а
останній взяв на себе зобов'язання
повернути кредит до 26.05.2011 року,
сплативши відсотки.

Відповідно до п.1.1. зазначеного
кредитного договору погашення кредиту
здійснюється за графіком, який є
додатком №1 та невід'ємною частиною
кредитного договору.

Кредитор передав позичальнику кошти у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання у сумі 3900
доларів США зі сплатою 14 % процентів
річних. Наведене підтверджується
Кредитним договором № 0120-08К від 27.05.2008
року (а.с. 6-11).

В судовому засіданні було встановлено,
що банк належним чином виконав свої
зобов'язання по кредитному договору
від 27.05.2008 р., передав позичальнику
кошти, а ОСОБА_1 порушив взяті на себе
зобов'язання щодо належного і вчасного
повернення кредитних коштів, допустив
виникнення боргу, який станом на 09.04.2014
року становить 5096,69 доларів США. Крім
того, за порушення зобов'язання щодо
повернення боргу, позивачем було
розраховано пеню, розмір якої
становить 15 247 грн. 42 коп. Наведені
обставини підтверджуються
розрахунком заборгованості за
кредитним договором та розрахунком
пені (а.с.21-22,23).

Судом встановлено, що 27.05.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір поруки № 0120 -08П.
Відповідно до умов якого ОСОБА_2, як
поручитель, зобов'язалася відповідати
перед кредитором за виконання
боржником ОСОБА_1 його зобов'язань за
кредитним договором № 0120-08К. Дане
підтверджено договором поруки (а.с.16-18).

Судом встановлено, що позивач
направляв в жовтні 2013 року
відповідачам претензію із зазначенням
суми простроченої заборгованості та
вимогою погасити борг(а.с.19,20).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
виходить з наступного.

Цивільний Кодекс України визначає
строк, у межах якого можливо звернутися
до суду з вимогою про захист цивільного
права або інтересу.

Так, відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. А
відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу яка
його порушила.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що кінцевий термін
повернення кредитних коштів за
вказаним кредитним договором до 26.05.2011
року. Споживчий кредит надано на 3 роки,
але повернення кредитних коштів має
здійснюватися за Графіком.

Відповідно до розрахунку,
наданого банком на підтвердження своїх
позовних вимог, позичальник 03.04.2009 року
здійснив останній платіж по
заборгованості за кредитом, а в
обумовлений строк до 20 травня 2009р.,
позичальник перестав виконувати свої
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та процентів за користування
кредитом.

Згідно з нормою статті 526 ЦК
Укпраїни зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема : зміна
умов зобов'язання, сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України)ю.

Порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк. При цьому в
законодавстві визначаються різні
поняття як «строк дії договору» так і
«строк (термін) виконання зобов'язання»
(ст.ст. 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк (термін). А як вбачається з
матеріалів даної справи позивач та
позичальник ОСОБА_1 встановили як строк
дії договору - до 26.05.2011 року, так і
строки виконання зобов'язань із
щомісячним погашенням платежів -
щомісяця до 20 числа, згідно графіку.

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Так, відповідно до графіку
погашення заборгованості по кредиту,
позичальником 20.05.2009 року не було
здійснено черговий платіж. У зв'язку із
чим, як вбачається з розрахунку банку, з
20.05.2009року у нього утворилась
заборгованість за кредитним договором.
Як вже було зазначено вище, сторони
встановили як строк дії договору, так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню у строк до 20.05.2009
року. Отже, умовами договору погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати платежів визначено місяцями.
Тобто, поряд з установленням дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів за графіком), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно із ч.3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.
Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Так, за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК
України).

Отже, позичальник у визначений
строк, до 20.05.2009 року, не здійснив
щомісячний черговий платіж, тобто з
21.05.2009 року починається перебіг строку.
Як вбачається з матеріалів справи, банк
звернувся до суду з даним позовом,
лише, 21.05.2014р., тобто має місце сплив
позовної давності щодо вимоги до
відповідача ОСОБА_1

Щодо позовної вимоги до
відповідача ОСОБА_2, як до поручителя,
то слід зазначити, що відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК України порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. А також, відповідно
до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом 6 місяців від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи
та, як було встановлено судом, позивач
не звернувся до поручителя з вимогою у
шестимісячний строк від 21.05.2009 року,
тобто після порушення боржником
строку виконання зобов'язання
(чергового платежу). А також, позивач не
пред'явив вимогу до поручителя і в
шестимісячний строк після дати
виконання зобов'язання за кредитним
договором - 26.05.2011 р. Позивач направив
поручителю претензію щодо виконання
зобов'язання за договором поруки 14.10.2013
року та звернувся до суду з даним
позовом в травні 2014 року, а отже, суд
вважає, що в даному випадку порука
припинена у відповідності до ст. 559 ЦК
України .

Таким чином, даючи аналіз
зазначеним правовим нормам, суд
приходить до висновку, що, дійсно, сплив
строк позовної давності за вимогами по
даному позову, та наведене вище є
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.
254,257,258,261,267,526,530,559,610,611631,1048, 1050 ЦК
України, Постановою №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних прав
від 30.03.2012 р. "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", Постановою судової
палати у цивільних та господарських
справах ВС України від 19.03.2014 р., ст.ст. 10,
60, 88,158, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Суддя О. Я. Ярмола