Справа № 495/5211/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5211/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області

про визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

15.07.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області (далі по
тексту - відповідач) про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини.

Так, позивач просить суд визначити
ОСОБА_1 додатковий строк протягом трьох
місяців, достатній для подання заяви
про прийняття спадщини за законом
після смерті ОСОБА_2

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
19.08.2014 року не з'явився, але подав до
суду заяву, згідно якої заявлені
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задовольнити та
розглянути справу без його участі.

Відповідач - ВК Б-Дністровської МР,
відзив або заперечення на позов ОСОБА_1
до суду не надав та його представник в
судове засідання 19.08.2014 року не з'явився
без поважних причин, про причини неявки
суд не повідомив, будь-яких клопотань
не заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
відповідна розписка.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
169 Цивільного процесуального кодексу
України, суд відкладає розгляд справи в
межах строків, встановлених статтею 157
цього Кодексу, у разі першої неявки в
судове засідання сторони або
будь-якого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання
без поважних причин або неповідомлення
ним про причини неявки не є перешкодою
для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК
України).

Враховуючи викладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про що
свідчить паспорт серії НОМЕР_2 виданий
23.01.1997 року та картка фізичної особи -
платника податків.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним братом
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (рідний брат ОСОБА_1)
помер, про що свідчить свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_3 від 15.05.2006 року.

За життя ОСОБА_2 було отримано у
власність 10/100 часток житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, який складається з: житлового
будинку літ. «А», житлових кімнат,
житловою площею 26,6 кв.м., сараю літ. «В»,
«Б», «Д», «Ж», «Є», вбиральні літ. «Г»,
загальною площею 33,3 кв.м., що
підтверджується розпорядженням органу
приватизації № 8960 від 13.07.2006 року,
свідоцтвом про право власності на
житло від 13.07.2006 року та складеним 11.05.2006
року КП «Б-Дністровське БТІ» технічним
паспортом (інвентаризаційна справа №
1339, реєстровий № 160-5425).

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді
10/100 часток житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, який
складається з: житлового будинку літ.
«А», житлових кімнат, житловою площею
26,6 кв.м., сараю літ. «В», «Б», «Д», «Ж»,
«Є», вбиральні літ. «Г», загальною
площею 33,3 кв.м.

Єдиним спадкоємцем другої черги після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, згідно
закону, є його рідний брат - ОСОБА_1,
інших спадкоємців не має.

Між тим, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2, єдиний спадкоємець за законом,
його рідний брат - ОСОБА_1, не встиг в
шестимісячний термін, що встановлений
ст.1270 Цивільного кодексу України,
звернутися до нотаріальної контори за
оформленням та отриманням свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Так, за твердженням позивача, на
протязі тривалого часу йому не було
відомо про смерть рідного брата, про що
він дізнався лише тоді, коли поїхав
його навістити у квітні 2014 року.
Причина, яка унеможливлювала зустріч
до цього полягала у хворобливому стані,
оскільки позивач має статус «діти
війни», є людиною похилого віку, а це
супроводжується постійним поганим
самопочуттям та хворобами. До того ж
позивач тривалий час знаходився на
стаціонарному лікуванні, що
документально підтверджується.

При зверненні до нотаріальної контори
з метою оформлення та отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом, ОСОБА_1 було відмовлено у
зв'язку із пропуском шестимісячного
терміну, що встановлений ст.1270 ЦК
України, та, відповідно до п.3 ст.1272 ЦК
України, запропоновано звернутися до
суду для встановлення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1262 Цивільного кодексу
України, у другу чергу на спадкування
за законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Як встановлено матеріалами справи та
було вищезазначено, спадкоємцем
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 другої
черги за законом являється його рідний
брат - ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у випадку відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини
встановлюється строку у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу
України, за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Абзацами 1, 2, 3, 6 пункту 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7
«Про практику у справах про
спадкування» від 30.05.2008 року
встановлено, що особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом. Суди відкривають провадження
в такій справі у разі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК), а також за відсутності
інших спадкоємців, які могли б дати
письмову згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають. Вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини, при цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктами 2.20, 2.21, 2.25, 2.28, 2.29
Інформаційного Листа Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року встановлено, що при
вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини. Суди переважно
правильно вирішують питання
поважності причин пропуску
зазначеного строку та визнають
поважними: тривалу хворобу,
перебування спадкоємця тривалий час за
межами України, відбування покарання в
місцях позбавлення волі, перебування
на строковій військовій службі в
Збройних Силах України тощо. Проте не
завжди суди першої інстанції
враховують роз'яснення, які містяться у
абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 «Про практику у
справах про спадкування» від 30.05.2008
року, згідно з якими поважними є
причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями, хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.
Необґрунтованою є практика місцевих
судів щодо визнання поважності причин
пропуску строку подання заяви про
прийняття спадщини фактичним
користуванням і володінням майном
спадкодавця або ж проживанням із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. В останньому випадку
зазначені обставини є підставою для
звернення з позовом або заявою (в
залежності від наявності або
відсутності спору щодо спадкового
майна) про встановлення факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, а не з позовом про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Матеріалами справи встановлено та в
судовому засіданні підтверджено той
факт, що ОСОБА_1 строк подання заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори пропустив з поважних причин,
із-за того, що на протязі тривалого часу
ОСОБА_1 не було відомо про смерть
рідного брата - ОСОБА_2, про що він
дізнався лише тоді, коли поїхав його
навістити у квітні 2014 року. Причина, яка
унеможливлювала зустріч до цього
полягала у хворобливому стані ОСОБА_1,
оскільки він має статус «діти війни», є
людиною похилого віку, а це
супроводжується постійним поганим
самопочуттям та хворобами. До того ж
ОСОБА_1 тривалий час знаходився на
стаціонарному лікуванні, що
документально підтверджується.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовної заяви ОСОБА_1 до ВК
Б-Дністровської МР про визначення
додаткового строку, достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1262, 1268-1269, ч.1
ст.1270, ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу
України, п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 «Про
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року, ст.ст. 3, 10, 57, 58, 60, 157, 169, 197,
208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області про
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
додатковий строк протягом трьох
місяців, достатній для подання заяви
про прийняття спадщини за законом
після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
Одеської області суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко