У Х В А Л А

Справа № 183/4573/14

№ 2-з/183/51/14

25.09.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Березюк В.В,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення суми боргу за договором
позики.

Позивач подав до суду заяву про
забезпечення позову, в якій просять
накласти арешт на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3.

Заява мотивована тим, що сума
боргу, яку просить стягнути позивач
складає 600 000,00 доларів США, а тому вона в
будь-якому випадку є співрозмірною з
вартістю будинку, на який просить
накласти арешт позивач.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в
судовому засіданні заяву підтримав,
зазначивши, що у разі, якщо будинок, на
який просить накласти арешт позивач
вартує більше, аніж 600 000,00 доларів США,
то обов'язок доведення цього
покладається на відповідачів, просив
задовольнити заяву.

Представники відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, проти
задоволення заяви заперечували,
зазначивши, що, по-перше, на будинок, на
який просить накласти арешт позивач,
вже накладено арешт, а, по-друге,
представником позивача не надано
будь-яких доказів на підтвердження
вартості вищезазначеного будинку, що
унеможливлює визначитися зі
співрозмірністю ціни позову та майна,
на яке позивач просить накласти арешт.

Суд, вислухавши
представників сторін, розглянувши
заяву, дослідивши матеріали позову,
прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені ЦПК України
заходи забезпечення позову. Згідно з п.1
ч.1 ст.152 ЦПК України одним із способів
забезпечення позову є накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення.

Як дає роз'яснення Постанова Пленуму
Верховного суду України № 9 від 22.12.2006
року, позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб (п.3
Постанови).

Крім того, згідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 22.12.2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виник спір стосовно
стягнення заборгованості за договором
позики, де відповідачами є позичальник
і поручитель. Будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
власності ОСОБА_3, про що свідчить
надана представником довідка КП БТІ.

Однак, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову, оскільки
представником позивача не надано
відомостей стосовно вартості будинку,
на який позивача просить накласти
арешт, що позбавляє суд можливості
визначити відповідність і
співрозмірність виду і розміру
забезпечення позову з позовними
вимогами.

Посилання представника позивача на той
факт, що відповідач повинен надавати
докази, якщо не погоджується з тим, що 600
000,00 доларів є спів розмірним вартості
будинку, судом оцінюється критично,
оскільки кожна із сторін відповідно до
вимог ст. 10, 60 ЦПК України повинна
доводити ті обставин, на які вона
посилається під час своїх вимог і
заперечень.

Крім того, сторони мають рівні права
щодо подання доказів і самостійно
вирішують, якими доказами, вони будуть
обґрунтовувати свої позиції.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволені
заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151-153, 168 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову Заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається на протязі 5 днів до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Суддя
В.В. Березюк