У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
комунального підприємства
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради, третя особа - директор
комунального підприємства
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради - Беседа Володимир Корнійович, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 27 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила стягнути з КП
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 31 грудня

2013 року по день ухвалення судового
рішення, моральну шкоду в розмірі

5 тис. грн, допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
один місяць, визнати незаконними
накази директора КП
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради № 31 від 1 листопада 2013 року та № 34
від

31 грудня 2013 року.

В обґрунтування позову зазначала, що з
24 березня 2008 року вона працювала на
посаді юрисконсульта КП
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради. 1 листопада 2013 року директор КП
«Ромнитеплосервіс» Роменської міської
ради видав наказ № 31, яким у зв'язку зі
змінами в організації виробництва,
зменшеннями обсягу робіт для
юрисконсультів підприємства та з метою
недопущення звільнення працівників з 1
січня 2014 року встановив
чотирьохденний робочий тиждень зі
збереженням трудових функцій для
юрисконсультів, тривалість робочого
дня з понеділка по четвер - 7 годин,
п'ятниця - вихідний, в останній четвер
кожного місяця здійснювати
корегування робочого часу з метою
виходу на 2/3
відпрацьованого робочого часу за
місяць в залежності від місячної норми
робочого часу. 1 листопада 2013 року вона
була ознайомлена з даним наказом та 19
грудня 2013 року на ім'я директора
підприємства надала письмову відмову
працювати в умовах неповного робочого
часу. Наказом № 34 від 31
грудня 2013 року вона була звільнена з
роботи на підставі п. 6 ст. 36
КЗпП України. Вважає, що звільнена
незаконно, оскільки має статус
одинокої матері, і має переважне право
на залишення на роботі.

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 27
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 24 квітня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами

ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов

ОСОБА_4 не підлягає задоволенню,
керуючись при цьому нормами ст. ст. 32, 36,
103, 233 КЗпП України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від

27 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від

24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник