АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Меєчко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 12.06.2014 у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Республіканського вищого училища
фізичної культури про визнання права
власності на майно та витребування
майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

27.01.2014 позивачі звернулись до суду з
зазначеним позовом, згідно якого та з
урахуванням уточнень просили визнати
за ними право власності, в порядку
спільної сумісної власності, на
каркасно-тентове покриття розміром 36 м
на 74 м та витребувати вказане майно з
чужого незаконного володіння
відповідача (а.с.2-5,132-133). Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що вони як власники
02.10.2010 уклали з ТОВ « Інтера Україна»
договір позички, за умовами якого
передали останньому у право
безоплатного користування вищевказане
каркасно-тентове накриття на строк до
01.10.2013. По закінченню вказаного строку
ТОВ «Інтера Україна» повідомило про
неможливість повернення майна,
оскільки воно поставлено на баланс
Республіканського вищого училища
фізичної культури, тобто є його
власністю.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 12.06.2014 відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Республіканського вищого училища
фізичної культури про визнання права
власності на майно та витребування
майна з чужого незаконного володіння.

Справа № 754/1377/14 № апеляційного
провадження 22-ц-796/9554/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Мальченко
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Не погоджуючись
з рішенням суду позивачами подано
апеляційну скаргу, в якій зазначається
про необґрунтованість рішення суду у
зв'язку із неповним дослідженням
обставин справи. На думку позивачів,
суд, під час оцінки доказів по справі,
залишив поза увагою те, що
законодавством України не передбачено
можливість набуття права власності на
майно на підставі Акту ревізії
фінансово - господарської діяльності
контрольно-ревізійного управління, а
тому прийняття відповідачем на баланс
спірного майна не може вважатися
законним. Крім того, допитаний в
судовому засіданні в якості свідка
ОСОБА_5 підтвердив той факт, що саме ТОВ
«Інтера Україна» розмістила спірне
майно на території відповідача
відповідно до договору № 01 «Поліпшення
та часткової реконструкції
спортивного майданчика з тимчасовим
накриттям». На підставі викладеного
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення заявлених позовних вимог.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлені наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

20.08.2009 між відповідачем, в особі
директора ОСОБА_6, та ТОВ «Інтера
Україна», в особі генерального
директора ОСОБА_7, був укладений
договір поліпшення та часткової
реконструкції спортивного майданчика
з тимчасовим покриттям, відповідно до
якого ТОВ «Інтера Україна»
зобов'язалась провести ряд робіт по
реконструкції спортивного майданчику
на території відповідача в тому числі
накриття його каркасно-тентовою
конструкцією (а.с.116-117).

28.08.2009 між ТОВ «Агентство торгівлі
технічними тканинами » ( виконавець) та
гр. ОСОБА_7 і гр. ОСОБА_8 (замовник) була
укладена Угода № 28/08-2009 за умовами якої
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобов'язання по виготовленню
«Каркасно-тентового накриття»
розміром 36м х 74м в кількості 1 шт.
Вартість робіт по виготовленню
зазначеного накриття складає 1400000, 00
грн. (а.с.6-7).

Відповідно до Додатку № 1 до Угоди №
28/08-2009 від 28.08.2009, оплата за вказаною
угодою здійснюється поетапно в період
з 2-3 вересня 2009 року по 29 жовтня 2009 року
(а.с.8).

28.12.2009 між ТОВ «Агентство
торгівлі технічними тканинами» та
замовниками ОСОБА_7 і ОСОБА_8 був
підписаний Акт прийому-передачі
виготовлення каркасно-тентового
накриття розміром 36м х74м в кількості 1
шт. на суму 1166666 67 гривень НДС 233333, 33 грн.
Вартість послуги склала - 1 400000,00
гривень (а.с.10).

Довідкою без номеру та дати ТОВ «
Агентство торгівлі технічними
тканинами» повідомляє, що по
взаємовідносинам з гр. ОСОБА_7 і ОСОБА_8
згідно Угоди №28/08-2009 від 28.08.2009 на
виготовлення каркасно-тентового
накриття розміром 36м х 74м всі
розрахунки здійснені, заборгованість
відсутня (а.с.9).

01.10.2010 між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_1
(покупець) укладений договір
купівлі-продажу № 01-01-10, за умовами
якого продавець передає
збірно-розбірну конструкцію, що являє
собою тентове накриття тенісного корту
та інженерні мережі тенісного корту,
які знаходиться в експлуатації за
адресою: АДРЕСА_1 визначену у п.1.2 цього
договору у власність покупця, а
покупець приймає зазначений об'єкт та
сплачує за нього грошову суму,
визначену цим договором.

Відповідно до п. 1.2 зазначеного
договору продавець передає покупцеві
об'єкт: каркасно-тентове накриття
тенісного корту розміром 36 м х74 м у
кількості 1 шт. за ціною купівлі-продажу
1400000,00 грн. (а.с.11-15).

01.10.2010 між продавцем ОСОБА_8 та
покупцем ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу № 01 за яким продавець
передає збірно-розбірну конструкцію,
що являє собою тентове накриття
тенісного корту та інженерні мережі
тенісного корту, яка знаходиться у
експлуатації за адресою: АДРЕСА_1
визначену у п. 1.2 цього договору у
власність покупця, а покупець приймає
зазначений об'єкт та сплачує за нього
грошову суму, визначену цим договором .

Відповідно до п. 1.2 зазначеного
договору продавець передає покупцеві
об'єкт : каркасно-тентове накриття
тенісного корту розміром 36м х74м у
кількості 1 шт. за ціною купівлі-продажу
1400000,00 гривень (а.с. 16-10).

02.10.2010 між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Інтера
Україна» був укладений договір
позички, за умовами якого позивачі
передали ТОВ «Інтера Україна» у
тимчасове безоплатне користування
каркасно-тентове накриття тенісного
корту розміром 36м х74м у кількості 1
штука. Вартість майна на дату укладання
вищевказаного договору сторони
визначили в розмірі 2311032 (два міліонна
триста одинадцять тисяч тридцять дві)
гривні 82 копійки.

Згідно п. 5.1 вищезазначений договір є
строковим і діє від дня його укладення
до 01.10.2013 (а.с.21).

Згідно Акту приймання-передачі від
02.10.2010 до Договору позички від 02.10.2010
позичкодавці (позивачі) передають, а
позичальник ТОВ «Інтера Україна»
приймає у належному та придатному для
експлуатації стані каркасно-тентове
накриття розміром 36м х 74 м у кількості 1
штука (майно ) вартістю 1400000 гривень
(а.с.24 ).

27.09.2013 позивачі листом звернулись до
ТОВ «Інтера Україна» в якому
підтвердили строки закінчення
договору позички від 02.10.2010 та
висловили прохання підготувати
зазначене в договорі майно до передачі
(а.с.25).

Листом без № від 13.11.2013 ТОВ «Інтера
Україна» повідомила позичкодавців
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що
Республіканське вище училище фізичної
культури перешкоджає демонтажу
каркасно-тентового накриття та
посилається на належність останньому
зазначеного покриття та зарахування
його на баланс училища (а.с.26,27 ).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
каркасно-тентове накриття, право
власності на яке просять визнати
позивачі та витребувати його у
відповідача не має індивідуально
визначених, а тому суд позбавлений
можливості встановити чи перебуває
зазначене майно у володінні
відповідача без відповідної правової
підстави та чи є порушеним право
позивачів на вказане майно.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів,
оскільки крім розмірів
каркасно-тентового покриття інших його
індивідуальних ознак укладені
договори не містять.

Крім того, необхідно звернути увагу на
наступні положення чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

В порядку ст.388 ЦК України якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач) власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Тобто законодавством встановлені
певні умови, за яких майно може бути
витребуване у добросовісного власника.
Виходячи з обставин справи, мова про
витребовування може йти у разі якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Разом з тим, згідно зі ст. 328 ЦК України
згідно якої право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

З наведених вище обставин справи
вбачається, що правовою підставою
заволодіння відповідачем
каркасно-тентовим покриттям є договір
від 20.08.2009, укладеного між ним та ТОВ
«Інтера Україна», який передбачав в
межах поліпшення та часткової
реконструкції спортивного майданчика
його покриття каркасно-тентовою
конструкцією. Вказаний договір
сторонами не оспорювався, а отже в силу
ст. 204 ЦК України є правомірним.

ТОВ «Інтера Україна» не залучене до
участі у справі судом першої інстанції,
а суд апеляційної інстанції, виходячи з
положень процесуального закону,
позбавлений такої можливості.
Встановити ж правомірність чи
неправомірність дій особи, яка не брала
участі у розгляді справи не вбачається
можливим, оскільки таке буде
суперечити основними принципам
цивільного процесу, зокрема, принципу
диспозитивності.

При цьому, як роз'яснив Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у п. 19
Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 «Про
судову практику у справах про захист
права власності та інших речових прав»
застосовуючи положення ст. 387 ЦК, суди
повинні виходити з того, що власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним і в
якої майно фактично знаходиться та є
індивідуально визначеним.

Тобто виходячи з положень ст. 387 ЦК
України, ч. 3 ст. 10 ЦПК особа, яка
звернулась до суду з позовом про
витребовування майна із чужого
незаконного володіння, повинна довести
своє право власності на майно, що
знаходиться у володінні відповідача.

А отже висновок суду першої інстанції
про недоведеність права заявлених
позовних відповідає обставинам справи,
так як недоведеними залишились як
право власності позивачів на майно, що
є предметом спору, так і незаконність
заволодіння відповідачем цим майном.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують їх, рішення суду
ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відхилити

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12.06.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: