АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Чобіток А.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: позивача
ОСОБА_2

представника
відповідача ДєдушаС.В. .

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою директора
Державного підприємства
«Радіовимірювач» - Степаненка А.П. на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 14 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Радіовимірювач», третя
особа: Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
про зобов'язання вчинити певні дії, -

Справа №753/5331/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/8186/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Набудович
І.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
відповідача ДП «Радіовимірювач», третя
особа: УПФ України в Дніпровському
районі м. Києва про зобов'язання надати
довідку про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах по Списку № 2,
посилаючись на те, що з 01 вересня 1983
року по 03 лютого 1993 року він працював на
ДП «Радіовимірювач» за професією,
посадою регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів та виконував роботи по
ремонту та настройці спеціальних
виробів зі шкідливими умовами праці на
робочих місцях, обладнаних приладами
СВЧ, повний робочий день.

20 лютого 2013 року він отримав від
відповідача довідку про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів в ній, відповідно до якої його
пільговий стаж вважається за період з 01
вересня 1983 року по 31 грудня 1991 року з
посиланням на Список № 2, затверджений
Постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 року № 1173.

12 червня 2013 року, звернувшись до УПФ
України в Дніпровському районі міста
Києва з заявою щодо визначення права на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах по Списку № 2, він
отримав лист-відповідь, яким йому
відмовили у праві на призначення
пенсії на пільгових умовах по Списку
№2, оскільки згідно акту перевірки,
проведеної УПФУ на КП
«Радіовимірювач», не було підтверджено
його пільгової роботи з 01 вересня 1983
року по 03 лютого 1993 року. Проте, в
трудовій книжці зазначено, що в період
з 01 вересня 1983 року по 03 лютого 1993 року
ОСОБА_2 працював на Київському заводі
«Радіовимірювач» за професією, посадою
регулювальника радіоелектронної
апаратури та приладів. Відповідно до
довідки підприємства його пільговий
стаж вважається за період з 01 вересня
1983 року по 31 грудня 1991 року. Тобто, при
оформленні довідки відповідачем
допущені помилки, а саме: в довідці
міститься посилання на Список №2,
затверджений Постановою Ради
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року
№1173, замість правильного посилання на
Список №2, затверджений Постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року
№10; не врахований період роботи за
професією регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів з 01 вересня 1983 року по 03 лютого
1993 року.

УПФ України у Дніпровському районі
міста Києва склали акт, в якому
Державному підприємству
«Радіовимірювач» була надана
рекомендація надати йому (позивачу)
уточнюючу пільгову довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній з посиланням
на Список 2, затверджений Постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року
№10 та з урахуванням періоду роботи за
професією регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів з 01 вересня 1983 року по 03 лютого
1993 рік.

ДП «Радіовимірювач» в добровільному
порядку відмовляється виконати
вказані рекомендації, що ставить під
загрозу отримання ним пенсії на
пільгових умовах на законних
підставах. Його робота за професією,
посадою регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів в ДП «Радіовимірювач»
передбачена Списком № 2, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР від 26
січня 1991 року №10, оскільки він
виконував роботи по ремонту та
настройці спеціальних виробів з
шкідливими умовами праці на робочих
місцях, обладнаних приладами СВЧ,
випромінювання, які вимагають
обов'язкове застосування засобів
індивідуального захисту від цього
випромінювання повний робочий день з 01
вересня 1983 року по 03 лютого 1993 року.

Просив зобов'язати ДП «Радіовимірювач»
надати уточнюючу пільгову довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній з посиланням
на Список № 2, затверджений Постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року
№10.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 14 травня 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано Державне підприємство
«Радіовимірювач» надати ОСОБА_2
уточнюючу пільгову довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній з посиланням
на Список № 2, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року
№ 10 з врахуванням періоду роботи за
професією регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів, з 01.09.1983 року по 03.02.1993 року.

Стягнуто з Державного підприємства
«Радіовимірювач» на користь ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду
директором ДП «Радіовимірювач» -
Степаненком А.П. подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду не ґрунтується на
належних та допустимих доказах і крім
цього, судом допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
по справі.

В судовому засіданні представник
відповідача Дєдуш С.В., який діє на
підставі довіреності в інтересах ДП
«Радіовимірювач», підтримав доводи
апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Третя особа - Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі
міста Києва в судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином (
а.с. 114), а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за її
відсутності у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач ОСОБА_2 в
період з 01 вересня 1983 року по 03 лютого
1993 року працював на Київському заводі
«Радіовимірювач», (реорганізоване в ДП
«Радіовимірювач») за професією,
посадою регулювальника
радіоелектронної апаратури та
приладів, що підтверджено копією
трудової книжки позивача та не
заперечується відповідачем (а.с. 6-8).

Встановлено, що позивач виконував
роботи по ремонту та настройці
спеціальних виробів з шкідливими
умовами праці на робочих місцях,
обладнаних приладами СВЧ, повний
робочий день.

20 лютого 2013 року позивач ОСОБА_2 отримав
від відповідача ДП «Радіовимірювач»
довідку про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній, відповідно
до якої його пільговий стаж вважається
за період з 01.09.1983 року по 31.12.1991 року з
посиланням на Список № 2, затверджений
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173 (а.с. 9).

12 червня 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в

Дніпровському районі міста Києва з
заявою щодо визначення права на
призначення пенсії віком на пільгових
умовах по Списку № 2, проте 04 липня 2013
року отримав лист, яким йому відмовлено
у праві на призначення пенсії на
пільгових умовах по Списку №2, оскільки
згідно акту перевірки, проведеної УПФ
України у Дніпровському районі міста
Києва на КП «Радіовимірювач», не було
підтверджено його пільгової роботи з
01.09.1983 року по 03.02.1993 року і надана
довідка не відповідає вимогам
законодавства (а.с. 10).

Для оформлення пільгової пенсії
Управлінню Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста Києва була
надана довідка №16/25 від 20.02.2013 року,
видана ДП «Радіовимірювач», з якій
зазначено, що позивач працював на
Київському заводі
«Радіовимірювач»повний робочий день в
період з 01.09.1983 року по 31.12.1991 року,
виконував роботи по ремонту та
настройці спеціальних виробів з
шкідливими умовами праці на робочих
місцях обладнаних приладами СВЧ,
випромінювання, яких вимагає
обов'язкового застосування засобів
індивідуального захисту від цього
випромінювання. Працював повний
робочий день, других робіт не
виконував, користувався відпусткою 27
робочих днів, за професією, посадою
регулювальника радіоелектронної
апаратури та приладів, що передбачена
списком 2 розділ XXXI1 «Загальні
професії» (пільгове забезпечення),
підстава: Постанова Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956 року № 1173. Пільговий
стаж вважати за період з 01.09.1983 року по
31.12.1991 року (08 років 04 місяці). Підставою
для виплати пенсії після досягнення
пенсійного віку є - стаття 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року №1788/Х11, пільговий стаж
нарахований відповідно до вимог
Постанови Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року №1173. Підстава для видачі -
особова картка Т-2, накази відділу
кадрів, особові рахунки, інструкція з
настройки та регулювання. В даній
довідці зазначено, що перша атестація
була проведена 24 липня 2002 року.

Судом встановлено, що в даній довідці
не вказано період роботи позивача в ДП
«Радіовимірювач», оскільки зазначено,
що він працював до 31 грудня 1991 року,
тоді як згідно трудової книжки позивач
працював до 03 лютого 1993 року, з часу
прийняття на роботу по час його
звільнення займав одну і ту ж професію,
посаду - регулювальник
радіоелектронної апаратури та
приладів.

Вказана довідка містить і невідповідне
посилання на Список № 2, затверджений
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173, оскільки як на час
звільнення позивача - 03 лютого 1993 року,
так і на дату «31 грудня 1991 року»,
вказану в довідці як час - по який
позивач працював на підприємстві, діяв
Список № 2, затверджений Постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року
№10.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, судом першої
інстанції надано вірну оцінку
обставинам справи, оскільки суду не
надано будь-яких належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх заперечень по суті заявленого
позову, а саме: не обґрунтовано
належним чином визначення
відповідачем дати завершення роботи
позивача на підприємстві - "31 грудня 1991
рік", не надано доказів того, що позивач
останні роки працював неповний робочий
день, а також доказів того, що його
робота не була пов'язана зі шкідливими
умовами праці (накази, розпорядження,
тощо). Також відсутні докази того, що за
весь час роботи позивача на
підприємстві, а саме - до 03 лютого 1993
року змінювалися умови праці -
встановлювався неповний робочий день,
чи робочі місця не були обладнані
приладами СВЧ, випромінювання яких
вимагає обов'язкового застосування
засобів індивідуального захисту від
цього випромінювання, які б мали
підтвердити викладені обставини,
оскільки, відповідно до ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги посилання відповідача щодо не
включення всього періоду роботи
позивача в пільговий стаж на те, що на
підприємстві не проводилися атестації,
що робочий день позивача останні роки
був неповний, не було стовідсоткового
завантаження, оскільки проводити
атестацію є обов'язок підприємства, а
не працівника.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу директора
Державного підприємства
«Радіовимірювач» - Степаненка Анатолія
Петровича - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 14 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: