Справа № 201/9912/14-ц (2/201/2511/2014)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого -
судді Черновського Г.В.,

при секретарі -
Шнейдеріс А.С.,

за участю: позивача -
ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
непрацездатної дитини та додаткових
витрат, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої непрацездатної
дитини та додаткових витрат.

У своїй позовній заяві та у судовому
засіданні позивач в обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що є
матір'ю та опікуном за рішенням суду
недієздатного сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач по справі - ОСОБА_2. ОСОБА_3
хворіє на ДЦП змішаної форми та був
визнаний інвалідом І групи з 08 лютого
2014 року, довідка про що має
безстроковий термін дії. Дитина сторін
по справі потребує постійної
нерегульованої сторонньої допомоги та
нагляду за станом здоров'я, не може
виконувати будь-які види роботи, у
зв'язку з чим позивачка не працює та
змушена разом із сином проживати на
державну соціальну допомогу інвалідам
дитинства І групи, що в березні та
квітні 2014 року становило 1660,70 грн. в
місяць. ОСОБА_2 щомісяця добровільно
перераховує позивачці на утримання
їхнього повнолітнього непрацездатного
сина грошові кошти у сумі 400,00 грн. За
рекомендацією лікарів ОСОБА_3 була
проведена операція в м.Тула РФ, яка
коштувала позивачці 4500,00 грн. Також,
окрім сплати за комунальні послуги,
купівлі одягу для сина та продуктів
харчування, ОСОБА_1 в середньому
витрачає 400,00 грн. на купівлю ліків для
сина. У зв'язку з зазначеним позивач
просила суд стягувати з відповідача на
свою користь щомісячно та довічно
аліменти на утримання їхнього
повнолітнього непрацездатного сина -
ОСОБА_3, у розмірі 1/3 частини від всіх
видів доходів відповідача; 500,00 грн.
додаткових витрат щомісяця та довічно,
а також 4860,00 грн. додаткових витрат, що
становить 50% витрат, понесених
позивачкою за період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року на лікування
непрацездатного повнолітнього сина
ОСОБА_3 (а. с. 2-6).

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, заперечував
проти їх задоволення, посилаючись на
те, що добровільно щомісячно надає
матеріальну допомогу повнолітньому
сину у розмірі 400,00 грн., позивачка
отримує матеріальну допомогу на
утримання повнолітнього сина, розмір
якої в 1,5 рази перевищує прожитковий
мінімум, аліменти сплачував справно та
у обсязі, встановленому відповідним
судовим рішенням (а. с. 39-41).

Суд вислухавши пояснення
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали даної цивільної справи,
приходить до висновку щодо можливості
задоволення позовних вимог у повному
обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується поясненнями наданими
сторонами у судовому засіданні, а також
копією рішення суду щодо збільшення
розміру аліментів, які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача на утримання їхнього
неповнолітнього хворого сина (а. с. 12).

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 23
січня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було
визнано недієздатним та його опікуном
призначено ОСОБА_1 (а. с. 10).

Було встановлено, що довідкою до акту
огляду медико-соціальною експертною
комісією серії АВ № 0239848 від 05 лютого 2014
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, присвоєна
перша група інвалідності «А» з 08 лютого
2014 року як інваліду з дитинства,
інвалідність встановлена безстроково
(а. с. 13).

Відповідно до довідки Управління
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації № 548 від 06 травня 2014 року
ОСОБА_1 отримує соціальну допомогу по
догляду за дитиною - інвалідом
дитинства, середньомісячний розмір
якої за період з жовтня 2013 року по лютий
2014 року (період неповноліття дитини)
становить 1893,05 грн., за період з лютого
по травень 2014 року (період повноліття
ОСОБА_3) середньомісячний розмір такої
допомоги становить 1 684,88 грн. (а. с. 14).

Також судом було встановлено, що 21
жовтня 2013 року в ЗАТ «Институт
клинической реабилитологии» м. Тула
Російської Федерації ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, був прооперований з
приводу ДЦП гіперкінетична форма за
методом В.Б. Ульзибата, 17 поетапних
фібротомій (ПФТ), яка коштувала
позивачці 18 000,00 рублів, що еквівалентно
4 500,00 грн. (а. с. 18, 19). Дана операція була
рекомендована Українським
науково-дослідним інститутом
протезування, протезування та
відновлення працездатності (а. с. 15).

З товарних чеків за період з січня 2013
року по серпень 2014 року, копії яких були
надані позивачем (а. с. 22-25, 58-59),
вбачається, що середньомісячний розмір
витрат на придбання ліків для ОСОБА_3
становить 400,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у 2012 році
проходив стаціонарне лікування
хвороби серця, а також піддавався
оперативному лікуванню з приводу
варикозного розширення вен (а. с. 55-, 56).

Згідно з поясненнями, наданими
відповідачем у судовому засіданні,
останній працює ведучим спеціалістом
на підприємстві «Інтерпайп», має
мінімальну заробітну плату, про
відповідних документів на
підтвердження розміру заробітної
плати ним надано не було.

Крім того, на зауваження позивача щодо
наявності у власності відповідача
дачі, придбання ним нового автомобіля
та здійснення закордонних поїздок,
останній зазначив, що дані факти не
мають відношення до вирішення даної
цивільної справи, проте не заперечив
такі зауваження.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.. 198 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх непрацездатних
дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони
можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Згідно з положеннями ст.. 200 Сімейного
кодексу України суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями ст.. 185 Сімейного кодексу
України визначено, що той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

З огляду на зазначене, а також
приймаючи до уваги сталий характер
захворювання ОСОБА_3, у зв'язку з чим
довідка про присвоєння останньому
першої групи інвалідності видана йому
безстроково, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги позивача
до відповідача щодо щомісячного
стягнення аліментів на утримання
їхнього повнолітнього недієздатного
непрацездатного сина у розмірі 1/3
частини від усіх видів доходів ОСОБА_2,
починаючи стягнення з дня пред'явлення
позову, а саме: з 23 липня 2014 року
довічно, оскільки з медичної
документації вбачається, що
захворювання, на яке страждає ОСОБА_3 не
виліковне.

Суд також приходить до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення додаткових витрат,
пов'язаних з лікуванням повнолітнього
непрацездатного сина сторін - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500,00 грн.,
довічно, починаючи стягнення з дня
пред'явлення позову, а саме: з 23 липня 2014
року.

Вирішуючи питання щодо стягнення 50%
витрат понесених позивачем за період з
жовтня 2013 року по березень 2014 року на
лікування їх непрацездатного сина -
ОСОБА_3, суд вважає за необхідне
задовольнити ці вимоги та стягнути з
відповідача на користь позивача такі
витрати у сумі 4 860,00 грн.

Враховуючі вищезазначене суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
судовий збір на користь держави у
розмірі 243,60 гривень.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367
ЦПК України суд вважає необхідним
рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного кодексу
України, п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір», ст.ст. 208, 209, 218, 367 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної дитини та
додаткових витрат - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 аліменти
на утримання його повнолітнього
непрацездатного сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, довічно у розмірі 1/3
частини від всіх видів заробітку
(доходу) боржника, стягуючи аліменти на
користь опікуна та матері дитини -
ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня
пред'явлення позову, а саме: з 23 липня 2014
року.

Рішення у межах суми платежу за один
місяць - допустити до негайного
виконання.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на корить
ОСОБА_1 додаткові витрати, пов'язані з
лікуванням повнолітнього
непрацездатного сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 (п'ятсот) грн..
00 коп., довічно, починаючи стягнення з
дня пред'явлення позову, а саме: з 23
липня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 50 %
додаткових витрат понесених позивачем
за період з жовтня 2013 року по березень
2014 року на лікування їх
непрацездатного сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 4 860 (чотири тисячі
вісімсот шістдесят) грн.. 00 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой