Номер провадження: 22-ц/785/7841/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк»
на заочне рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
15.05.2012 року по справі за позовом ОСОБА_3
до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання
недійсним договору в зв'язку з
порушенням Закону України «Про захист
прав споживачів»,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 2-4), в якому просила
визнати недійсним кредитний договір №
0 від 27.11.2007 року, укладений між нею
та ПАТ «УкрСиббанк».

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовувала тим, що 27.11.2007 року між
нею та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» був
укладений кредитний договір № 0,
за умовами якого вона одержала кредит в
сумі 95 800 дол. США і зобов'язалася
щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом в розмірі 11,7%
річних, а також здійснювати щомісячне
погашення кредиту у строк до 27.11.2028
року. Позивачка вказувала, що при
укладенні кредитного договору № 0
від 27.11.2007 року між нею та ПАТ
«УкрСиббанк» було порушено Закон
України «Про захист прав споживачів», а
тому просила позов задовольнити.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
представник позивачки позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
представник відповідача в судовому
засіданні не був присутній.

Заочним рішенням Біляївського
районного суду Одеської області від
15.05.2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ
«Дельта Банк», яке не брало участі у
справі, однак вважає, що вказаним
судовим рішенням вирішено його права
та обов'язки, оскільки 08.12.2011 року між
ПАТ «УкрСиббанк» та ним було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги,
згідно якого ПАТ «УкрСиббанк»
відступив йому право вимоги за
кредитним договором № 0 від 27.11.2007
року та іпотечним договором від 27.11.2007
року, укладених з позивачкою, подало
апеляційну скаргу на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 15.05.2012 року, в якій просить
залучити його до участі у справі в
якості 3-ої особи, скасувати рішення
суду від 15.05.2012 року та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, виключивши встановлений факт
щодо неукладеності кредитного
договору, змінити рішення, виключивши з
нього встановлений факт щодо
неукладеності кредитного договору,
посилаючись на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення суду, неповне з'ясування судом
обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні представник
позивачки заперечував проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
передбачена як одна з основних засад
цивільного законодавства свобода
договору. Це означає, що сторони вільні
у виборі контрагента і визначені умов
договору. Скориставшись своїм правом,
передбаченим наведеними нормами
цивільного законодавства, ОСОБА_3 та
ПАТ «УкрСиббанк» уклали кредитний
договір № 0, за умовами якого
позивачка одержала кредит в сумі 95 800
дол. США і зобов'язалась щомісячно
виплачувати проценти за користування
кредитом в розмірі 11,7% річних, а також
здійснювати щомісячне погашення
кредиту у строк до 27.11.2028 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальнику у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами кредитного договору,
що визначені законом, є предмет, сума,
строк повернення, розмір процентів. При
тлумаченні змісту істотних умов
кредитного договору, необхідно
враховувати норми статей глави 71 ЦК
України, а також рекомендації Листа
юридичного департаменту НБУ від 18
серпня 2004 року № 18-111/3249-8378. Відповідно
до зазначеного Листа, юридичний
департамент НБУ з посиланням на
положення ч. 1 ст. 638 ЦК України,
істотними умовами цивільно-правового
договору є умова про предмет договору;
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду; усі інші умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Грошові кошти, які надавалися
відповідачем позивачці за кредитним
договором, були надані на придбання
нерухомості, яка в подальшому була
передана Банку в іпотеку. З наведеного
випливає, що зобов'язання, яке виникло
на підставі зазначеного кредитного
договору, є іпотечним боргом.

Таким чином, спірні правовідносини
врегульовані спеціальною правовою
нормою - Законом України «Про іпотечне
кредитування, операції з
консалдінговим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».

Посилаючись на ст. ст. 1, 2 Законом
України «Про іпотечне кредитування,
операції з консалдінговим іпотечним
боргом та іпотечні сертифікати», суд
першої інстанції вказав, що наведені
норми чинного законодавства містять
припис, згідно з яким надання
інформації про умови кредитування є
істотною умовою договору про іпотечний
борг, яким є кредитний договір,
укладений між сторонами по справі.

Відсутність згоди сторін щодо
будь-якої з істотних умов договору має
наслідком його неукладеності.

В судовому засіданні не спростовані
доводи позивачки щодо ненадання їй
повної і достовірної інформації
стосовно всіх умов договору до його
укладення. Однак, це не є підставою для
визнання кредитного договору № 0
від 27.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_3
та ПАТ «УкрСиббанк», недійсним.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що норми діючого законодавства при
укладенні кредитного договору не
порушенні, але сторони не дійшли згоди
щодо всіх істотних умов договору, а
тому він є неукладеним. Неукладеність
кредитного договору № 0 від 27.11.2007
року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» є
фактом, який ніяким чином не порушує
права позивачки, а тому вони не
потребують судового захисту.

Що стосується вимог про визнання
кредитного договору недійсним, то в їх
задоволенні, суд першої інстанції
вважав, слід повністю відмовити.
Правовим наслідком неукладеності
договору є відсутність будь-яких
зобов'язань, які б випливали з договору,
тому не можна визнати недійсним
неіснуючі зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні позову
позивачки.

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків
неповно з'ясувавши обставини, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 27.11.2007 року між
позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк»
укладено кредитний договір № 0 (а.
с. 5-9).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого від ПАТ
«УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк»
перейшло право вимоги за кредитним
договором № 0 від 27.11.2007 року,
укладеного з позивачкою ОСОБА_3 (а. с.
120-138).

Тобто, у зобов'язанні, яке виникло із
кредитного договору № 0 від 27.11.2007
року, укладеного позивачкою, було
змінено кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на
ПАТ «Дельта Банк»

Тому для з'ясування обставин, якими
позивачка обґрунтовувала свої позовні
вимоги щодо недійсності вказаного
кредитного договору № 0 від 27.11.2007
року та обставин укладення його, до
участі у справі необхідно було
залучити сторону (кредитора) по даному
кредитному договору - ПАТ «Дельта
Банк».

Проте, суд першої інстанції,
розглядаючи позов про визнання
недійсним вказаного кредитного
договору та дійшовши до висновку, що
зазначений кредитний договір є
неукладеним, на ці обставини уваги не
звернув, ПАТ «Дельта Банк» до участі у
справі залучено не було та вирішено
питання про права та обов'язки
кредитора - ПАТ «Дельта Банк» за
вказаним кредитним договором без
нього, на що апелянт вказує в
апеляційній скарзі.

За таких обставин, оскільки на стадії
апеляційного провадження ПАТ «Дельта
Банк» не може бути залучена до участі у
справі, то відсутні правові підстави
для задоволення позову ОСОБА_3, який
пред'явлено до неналежного відповідача
та належного відповідача не залучено
до участі у справі, на що суд першої
інстанції помилково не звернув уваги,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, на підставі наведеного та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги, і вважає,
що рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 15.05.2012 року
необхідно скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_3, що не позбавляє останню
звернутися з позовом до належного
відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги, судова
колегія, не приймає до уваги, оскільки,
вони стосуються суті спору, проте,
враховуючи підстави з яких
скасовується рішення суду, вони не
мають правового значення.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи представника позивачки
стосовно порушення апелянтом порядку
оскарження заочного рішення, оскільки
апелянт не брав участі у справі, а тому
має право на оскарження рішення в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Біляївського
районного суду Одеської області від
15.05.2012 року по справі за позовом ОСОБА_3
до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання
недійсним договору в зв'язку з
порушенням Закону України «Про захист
прав споживачів» - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич