У Х В А Л А

06 жовтня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І., суддів:
Дем'яносова М.В., Савченко В.О.,
Нагорняка В.А., Ситнік О.М.,розглянувши
заяву ОСОБА_6 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Чернівецької міської
ради, третя особа - Чернівецький
комунальний територіальний центр
соціального обслуговування «Турбота»,
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що у
період з 28 жовтня 2006 року вона
проживала з ОСОБА_7 однією
сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла,
після смерті якої залишилося спадкове
майно у вигляді квартири АДРЕСА_1.
За життя ОСОБА_7 не оформила належним
чином своє право власності на вказане
нерухоме майно, а тому просила
встановити факт її проживання однією
сім'єю з ОСОБА_7 у період з 28
жовтня 2006 року по 12 грудня 2011 року та
визнати за нею право власності на
спадкове майно ОСОБА_7 - трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 12 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 05 лютого 2014 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ч. 2 ст. 3 СК України та ст. 1264 ЦК
України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014
року, постановлену за позовом про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Погоджуючись з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про відмову у
позові ОСОБА_6, Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в ухвалі від 30
квітня 2014 року, яку просить переглянути
заявниця, керувався тим, що позивачка
не довела належними і допустимими
доказами факт проживання однією сім'єю
з ОСОБА_7 у період з 28 жовтня 2006 року по 12
грудня 2011 року. У період з 27 квітня 2009
року по день смерті ОСОБА_7 перебувала
на обслуговуванні комунального центру
соціальної та медичної допомоги
одиноким непрацездатним громадянам
«Турбота» Чернівецької міської ради,
за рахунок якого ОСОБА_7 було поховано.

Погоджуючись з ухвалою апеляційного
суду у частині задоволення позову про
встановлення факту, що має юридичне
значення, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в ухвалі від 25
червня 2014 року виходив з доведеності
факту проживання позивача з дочкою
своєї дружини однією сім'єю більше
п'яти років до часу відкриття спадщини
та відсутності в неї інших спадкоємців.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Колегія суддів не вбачає неоднакове
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки обставини справ не є
подібними, а доводи заявника
стосуються переоцінки доказів.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до Чернівецької міської ради, третя
особа - Чернівецький комунальний
територіальний центр соціального
обслуговування «Турбота», про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності на
спадкове майно, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.І.
Мартинюк Судді: М.В.
Дем'яносов В.А. Нагорняк В.О. Савченко
О.М. Ситнік