АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8261/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2988/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Обідіної О.І., Бутенко С.Б.

При секретарі: Зеленській О.І.

За участі: позивача ОСОБА_1 та його
представника Штепи Н.В.,

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 20 серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" про захист прав споживача
та визнання договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу від 10 вересня 2008
року недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою.
Зазначав, що між ним та Банком було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0, за
умовами якого банк мав надав ОСОБА_1
кредит у розмірі 9452,00 дол. США на строк
користування до 09.09.2015 р. під 13, 5 % річних
шляхом перерахування кредитних коштів
на поточний рахунок позивача. Вказував,
що кредитний договір суперечить
законодавству у сфері валютного
регулювання, а також, що банк не виконав
зобов'язання за кредитним договором,
оскільки не надав йому кредитні кошти.
У зв'язку з вказаним, просив визнати
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу №
0, що укладений між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 недійсним з
моменту його укладення.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 20 серпня 2014 року в позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про захист
прав споживача та визнання договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу № 0
від 10.09.2008 року недійсним відмовлено.

Рішення оскаржив, ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 10.09.2008 року між ОСОБА_1 та
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанком»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
було укладено договори про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0, за
умовами якого банк зобов'язаний надати
позивачу кредит у розмірі 9452,00 дол. США.
Вказана сума кредиту дорівнює
еквіваленту 45855,43,43 грн. за курсом НБУ на
день укладення, на строк користування
до 09.09.2015 р. під 13, 5 % річних. Надання
кредиту здійснювалось до 10 вересня 2008
року шляхом зарахування кредитних
коштів на поточний рахунок
позичальника № 6200.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором було
передано в заставу транспортний засіб
марки DAEWOO FSO, модель LANOS TF69Y, рік випуску
2008, колір червоний, тип ТЗ легковий
седан, номери агрегатів: шасі НОМЕР_4,
двигун № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2.

Крім того, між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5
було укладено договори поруки від
10.09.2008 р., відповідно до яких, поручителі
зобов'язались перед Кредитором
відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх
його зобов'язань, що виникли з Договору
про надання споживчого кредиту.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 22.04.2014 року позов АТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено та
стягнуто в солідарному порядку з
відповідачів заборгованість по
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 10 вересня 2008 року в
розмірі 47 698,82 грн.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 22.04.2014 року
змінено в частині стягнення судового
збору, в іншій частині залишено без
змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог по даній справі, районний суд
виходив з того, що банк свої
зобов'язання перед ОСОБА_1 виконав в
повному обсязі, тому підстав для
задоволення позову судом не
вбачається.

Враховуючи те, що рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 22.04.2014 року встановлений факт
отримання ОСОБА_1 кредиту у Банку
згідно кредитного договору від 10
вересня 2008 року у розмірі 9452 доларів
США, то відповідно вказана обставина
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст.61 ЦПК України.

Так, відповідно до п.1.2.3 Кредитного
договору, сторони домовились, що кредит
надається шляхом зарахування банком
коштів на поточний рахунок
позичальника. На виконання умов
кредитного договору в частині надання
кредитних коштів 10 вересня 2008 року
банком було перераховано на поточний
рахунок позичальника кошти в сумі 9452
доларів США, про що свідчить
меморіальний ордер № НОМЕР_3 від 10
вересня 2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на те, що він не отримав
кошти, а підпис на заяві про видачу
готівки від його імені здійснені іншою
особою.

Разом з тим, не підписання ОСОБА_1
заявки на видачу готівки № 27 від 10
вересня 2008 року не спростовує того
факту, що ці кошти позичальник не
отримав.

Підписанням договору про надання
споживчого кредиту ОСОБА_1 підтвердив,
що ознайомлений у письмовій формі з
умовами надання кредиту, в тому числі
вартістю кредиту, його особливостями,
перевагами та недоліками, методикою,
яка використовується банком для
визначення валютного курсу, строків і
комісій, пов'язаних із конвертацією
валюти платежу у валюту зобов'язання
під час погашення заборгованості за
кредитом та процентами за користування
ним, інформацією про сукупну вартість
кредиту з урахуванням реальної
процентної ставки та значення
абсолютного подорожчання кредиту,
вартості, видів та предметів супутніх
послуг, а також іншої інформації,
надання якої вимагає чинне
законодавство України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 бажав отримати
кошти в доларах США, договором була
обумовлена сума кредиту в доларах США,
що дорівнює еквіваленту в гривнях, і ці
кошти, а саме долари США, перераховані в
гривню та зараховані на поточний
рахунок ОСОБА_1 та в подальшому
використані на придбання автомобіля,
тобто в силу ч.ч.3,5 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасників правочину
було вільним і відповідало внутрішній
волі, а правочин спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним, вимоги банку є
законними та обґрунтованими.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або, якщо він не визнаний судом
недійсним.

Таким чином, позивачем відповідно до
положень ст.ст.10,60 ЦПК України не
доведена недійсність договору про
надання споживчого кредиту та застави
транспортного засобу.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: