АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3905/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів
Крижанівської Г.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

за участю:

представника стягувачів ОСОБА_2,

представника боржника Толочка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року по цивільній
справі за скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приват
Лізинг» на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Шпака Олександра
Івановича,

В С Т А Н О В И ЛА:

У грудні 2013 року ТОВ «Приват Лізинг»
звернулось до суду зі скаргою на дії
державного виконавця по винесенню
постанови про розшук майна боржника
від 06.12.2013 та просило її скасувати у
зв'язку з незаконністю і
необгрунтованістю.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 24.12.2013 скаргу ТОВ «Приват
Лізинг» задоволено: визнано дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Шпака
ОлександраІвановича неправомірними по
винесенню постанови про розшук майна
боржника від 06.12.2013; скасовано
постанову державного виконавця від
06.12.2013 про розшук майна боржника у
виконавчому провадженні № 33243868 з
виконання виконавчих листів № 2-1782/11, №
2-1782/11, виданих Голосіївським районним
судом м. Києва 21.05.2012.

Апелянти в апеляційних скаргах,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просять ухвалу скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні скарги. Зокрема вказують,
що висновок суду про задоволення
скарги є хибним, оскільки, грошові
кошти, що підлягають стягненню з
боржника, на депозитний рахунок ВДВС не
перераховані та стягувачами не
отримувались. Крім того, вважає, що
судом порушено норми ч. 2 ст. 6, ст.ст. 10, 74,
76 ЦПК України, оскільки суд взагалі не
повідомляв стягувачів та їх
представника про розгляд даної скарги.

Представник стягувачів в судовому
засіданні підтримав апеляційні скарги
з викладених в них підстав та просив їх
задовольнити.

Представник боржника в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційних скарг заперечував за їх
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив ухвалу суду залишити без
змін, оскільки вона є законною і
обґрунтованою.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. Колегія суддів, визнала за
можливе розглянути справу за
відсутності державного виконавця,
оскільки його неявка не є перешкодою
для розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК
України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційних скарг,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи
оскаржувану ухвалу виходив з того, що
боржником було беззаперечно виконано
рішення суду, а дії державного
виконавця щодо оголошення в розшук
транспортних засобів боржника у
зв'язку з примусовим виконанням
рішення, є незаконними.

З даним висновком суду погодитись не
можна, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
25.02.2012 старшим державним виконавцем
ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві
Качурою Л.В. було відкрито виконавче
провадження ВП №32703790 щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-1782/11
від 21.05.2012 щодо стягнення з ТОВ «Приват
Лізинг» на користь ОСОБА_6 боргу в сумі
420 162 грн. та було відкрито провадження
ВП № 327034580 щодо примусового виконання
листа № 2-1782/11 від 21.05.2012 щодо стягнення
з ТОВ «Приват Лізинг» на користь ОСОБА_7
боргу в сумі 420 162 грн.

В подальшому виконавчі провадження
були об'єднані у зведене виконавче
провадження та присвоєно номер № 33243868.

За невиконання ТОВ «Приват Лізинг» в
строк встановлений державним
виконавцем рішення суду, винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору від 19.09.2012 ВП № 32703790 та постанову
про стягнення виконавчого збору №
32703458, вказані постанови боржником не
оскаржено.

10.10.2012 від представника стягувача
надійшла заява про оголошення в розшук
транспортних засобів боржника.

12.10.2012 винесено постанову про розшук
майна боржника, а саме: всі транспортні
засоби, які належать боржнику (вказану
постанову боржником не оскаржено).

23.10.2012 боржник надав квитанцію № б/н про
те, що боржником, сплачено на
депозитний рахунок нотаріуса суму
коштів в розмірі 420 162 грн., на ім'я
ОСОБА_6 та квитанцію № 2 про те, що
боржником, сплачено на депозитний
рахунок нотаріуса суму коштів в
розмірі 420 162 грн., на ім'я ОСОБА_7

Даний факт підтверджено приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
лист від 03.12.2012.

04.01.2013 винесено постанову про зняття з
розшуку транспортних засобів ТОВ
«Приват Лізинг». Підставою для зняття з
розшуку стало те, що державним
виконавцем було внесено не правдиві
відомості до постанови про зняття з
розшуку, а саме: обставини виконання
рішення суду.

В зв'язку з чим, 05.11.2013 Старшим слідчим
слідчого відділу Оболонського РУГУ МВС
України в м. Києві старшим лейтенантом
міліції Ісамбаєвим В.Ю., розглянувши
матеріали досудового розслідування,
внесено до Єдиного державного реєстру
досудових розслідувань за № 0007790,
за ознаками правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Оскільки, станом на 29.11.2013 стягувачами
не отримано коштів, представник
стягувача подав повторну заяву про
оголошення в розшук транспортних
засобів боржника,

06.12.2013 винесено постанову про
оголошення в розшук транспортних
засобів боржника.

Скасовуючи постанову державного
виконавця про розшук майна боржника,
суд першої інстанції погодився з
висновком боржника про те, що рішення
суду про стягнення коштів, яке
виконується в примусовому порядку в
межах виконавчого провадження №33243868,
виконане. Проте, такий висновок є
хибним. Рішення суду по даному
виконавчому провадженню боржником не
виконано, оскільки грошові кошти, що
підлягають стягненню з боржника, на
депозитний рахунок відділу державної
виконавчої служби не перераховані,
стягувачі присуджених грошових коштів
не отримали.

Листом приватного нотаріуса ОСОБА_8 від
01.03.2013 №56/02-23 стягувачам було
відмовлено у виплаті коштів з
посиланням на те, що на вказані грошові
кошти на рахунку приватного нотаріуса
накладено арешт постановами
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області.

Постановляючи вказану ухвалу суд
посилався на ту обставину, що боржник
надав до ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві документ про зарахування
стягуваних коштів у депозит приватного
нотаріуса і таким чином, нібито,
виконав рішення суду.

Проте, дана обставина не свідчить про
фактичне повне виконання рішення суду
про стягнення грошових коштів,
оскільки зобов'язання зі сплати
грошових коштів, які стягуються по
даному виконавчому провадженню,
виконано боржником неналежним чином,
без наявності законних підстав для
внесення боргу у депозит нотаріуса та з
порушенням передбаченого
законодавством порядку виконання
грошового зобов'язання вказаним
способом.

Згідно ч. 1 ст. 537 ЦК України, боржник має
право виконати свій обов'язок шляхом
внесення належних з нього кредиторові
грошей або цінних паперів у депозит
нотаріуса, нотаріальної контори в разі:

1) відсутності кредитора або
уповноваженої ним особи у місці
виконання зобов'язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої
ним особи від прийняття виконання або в
разі іншого прострочення з їхнього
боку;

3) відсутності представника
недієздатного кредитора.

Отже, закон встановлює вичерпний
перелік умов, за яких можливе внесення
боржником кредиторові грошей у депозит
нотаріуса. Такі умови, як відсутність
кредитора у місці виконання
зобов'язання або ухилення кредитора
від прийняття виконання, або інше
прострочення з боку кредитора, не могли
мати місце, оскільки в межах
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення, боржник мав
перерахувати стягувані грошові кошти
на рахунок ВДВС для подальшої їх
передачі стягувачам.

Представником стягувачів отримано
лист Міністерства юстиції України від
05.04.2013 №Т-3239/131 на його заяву про
проведення перевірки нотаріальної
діяльності вказаного нотаріуса, в
якому зазначено, що за результатами
перевірки нотаріальної діяльності
вказаного нотаріуса було встановлено,
що при прийнятті в депозит зазначених
грошових коштів вказаним нотаріусом не
враховані вимоги законодавства щодо
місця виконання зобов'язання.
Вирішується питання про притягнення
вказаного нотаріуса до
відповідальності у вигляді зупинення
нотаріальної діяльності.

Отже, встановлена перевіркою
незаконність дій вказаного нотаріуса
по прийняттю стягуваних коштів у
депозит свідчить про те, що мало місце
не виконання рішення суду, а ухилення
від його виконання шляхом
безпідставного перерахування коштів
нотаріусу. Відповідно, рішення суду по
стягненню з боржника коштів на користь
стягувачів не виконане. А враховуючи,
що виконання рішення перебуває на
стадії примусового виконання, то кошти
необхідно стягувати примусово з
боржника в межах даного виконавчого
провадження.

З наведеного вбачається, що висновок
суду про виконання рішення суду і, як
наслідок, відсутність у державного
виконавця підстав для оголошення у
розшук транспортних засобів боржника,
є безпідставним і необґрунтованим,
натомість дії державного виконавця
направлені на виконання рішення суду є
законними.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 387
ЦПК, якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу і
постановити нову.

Таким чином, оскаржувана ухвала, у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні
скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6,
ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
- задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року -
скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приват
Лізинг» на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Шпака Олександра
Івановича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді