Справа № 466/9654/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"1" жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретаря
ДУДИНСЬКОЇ З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог ОСОБА_3,

в с т а н о
в и в :

ОСОБА_1 17.12.2013р. звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
постановити рішення про стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором позики
суми боргу в розмірі 177575 доларів США, що
становить 1419356,90грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
25.08.2011р. між ним та відповідачем було
укладено договір позики, згідно якого
ОСОБА_2 отримав від нього позику в сумі
177575 доларів США на строк до 01.11.2011року.
Даний договір оформлений розпискою.
Позика була надана в присутності
дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3, з її згоди, що
свідчить про намір використати їх в
інтересах сім'ї. Однак в обумовлений
строк відповідач коштів не повернув,
взяті на себе зобов'язання не виконав. У
зв'язку з цим позивач змушений
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_4 позов
підтримали повністю, покликаючись на
вказані у позовній заяві обставини.
Просять стягнути з відповідача
заборгованість у гривневому
еквіваленті до 177575 доларів США,
виходячи з офіційного курсу НБУ на час
ухвалення судового рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних
вимог не визнали. Відповідач заперечив
факт позики ним коштів в сумі 177575
доларів США у позивача. Пояснив, що
розписки від 25.08.2011р. не підписував.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову
заперечила, пояснила, що про позику та
розписку їй нічого не було відомо. У її
присутності позивач коштів
відповідачеві не передавав та розписки
не підписував. Такі кошти на потреби та
в інтересах сім'ї не використовувалися.
Просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, пояснення третьої
особи, дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні обставини
справи, суд дійшов висновку про
можливість задоволення позову про
стягнення боргу з відповідача з таких
мотивів.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, а й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Судом встановлено, що сторони 25.08.2011
року уклали договір позики, за яким
ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в
сумі 177575 доларів США на строк до 01.11.2011
року. Даний договір оформлений
письмово розпискою, оригінал якої
міститься в матеріалах справи (а.с.57).

З пояснень позивача відповідач не
повернув йому позику ні у визначений
договором термін, ні на даний час.

Наявність у позивача розписки свідчить
про неповернення відповідачем боргу
(ч.3 ст.545 ЦК України).

Заперечення відповідача спершу про те,
що він підписав документ лише зі своїми
паспортними даними, а текст розписи
додруковано пізніше, а потім його
заперечення достовірності підпису у
розписці від 25.08.2011 року повністю
спростовуються висновками проведених
з ініціативи відповідача ЛНДІ судових
експертиз :судово-криміналістичної
технічної експертизи №511/512 від 02.04.2014р.
та судово-криміналістичної
почеркознавчої експертизи № 2380 від
03.09.2014р. (а.с.59-61, 103-105).

Отже, судом встановлено, що за
письмовим договором позики від 25.08.2011р.
відповідач отримав у позивача 177575
доларів США на строк до 01.11.2011 року,
позику позивачу не повернув, свого
зобов'язання не виконав. Відтак, з
відповідача підлягає стягненню в
примусовому порядку заборгованість за
договором позики в сумі 177575,00 доларів
США.

Відповідно до даних НБУ офіційний курс
гривні до долара США станом на 01.10.2014р.
становить за 1 долар США - 12,955грн. Отже, в
гривневому еквіваленті з відповідача
підлягає стягненню в користь позивача 2
300 484грн.12коп. заборгованості за
договором позики.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує про
стягнення заборгованості і з третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_3
Однак він не зазначає ОСОБА_3
відповідачем по справі та не заявляв
клопотання про залучення її в якості
співвідповідача. Суд не вправі
покладати обов'язки за цим рішенням на
третю особу у справі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов підставний та підлягає до
задоволення.

У зв'язку із задоволенням позову з
відповідача також підлягають
стягненню в користь позивача судові
витрати по справі 3441,00грн. судового
збору та 4000грн. витрат на правову
допомогу.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК
України, ст.ст.16,533,625, 1046,1049,1050 ЦК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 за
договором позики від 25.08.2011 року борг в
сумі 177 575 доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ (12,9555грн. за 1 долар
США) становить 2 300 484грн.12коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
7441,00грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська