У Х В А Л А

іменем україни

1 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права
на спадкування, про встановлення факту
проживання однією сім'єю, про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права на спадкування за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 - на рішення
апеляційного суду Одеської області від
9 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилась спадщина, до складу якої
входить житловий будинок з надвірними
господарчими спорудами АДРЕСА_1.
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є її
син, ОСОБА_5, який 13 квітня 2008 року,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, у ході конфлікту зі ОСОБА_8,
наніс останній тілесні ушкодження, які
стали причиною її смерті. Постановою
Суворівського районного суду м. Одеси
від 9 жовтня 2009 року до ОСОБА_9
застосовано примусові заходи
медичного характеру з направленням
його на госпіталізацію до
психіатричної установи з суворим
наглядом.

Спадщину, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_8, прийняла ОСОБА_10, мати
чоловіка спадкодавці, яка проживала зі
ОСОБА_8 однією сім'єю, починаючи з
грудня 1980 року та до дня її смерті,
подавши 21 листопада 2008 року до
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. Свідоцтво про
право на спадщину ОСОБА_10 не отримала.

Вказувала, що після смерті ОСОБА_10 1
квітня 2013 року вона та ОСОБА_11, ОСОБА_12
(онуки спадкодавці) по праву
представлення звернулися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10 у вигляді вказаного будинку,
проте їм було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку із неповнотою документів, що
підтверджують їх права на спадщину.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просила суд усунути від права на
спадкування за законом спадкоємця
першої черги ОСОБА_5 після смерті
ОСОБА_8; встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у період
з грудня 1980 року по 23 травня 2008 року;
встановити факт прийняття спадщини -
житлового будинку з надвірними
господарчими спорудами АДРЕСА_1 -
ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_8; визнати за
нею право на спадкування по праву
представлення на Ѕ частини вказаного
житлового будинку з надвірними
спорудами після смерті ОСОБА_10

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Усунуто від
спадкування за законом спадкоємця
першої черги ОСОБА_5 після смерті
ОСОБА_8 Встановлено факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у період
з грудня 1980 року по 23 травня 2008 року.
Встановлено факт прийняття спадщини -
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1, що складається з
однієї кам'яної житлової будівлі,
житловою площею 58,3 кв. м, зазначеної в
схематичному плані літ. «И» з
надвірними господарчими спорудами:
літ. «Е» - гараж, літ. «З» -
сарай, № № 2-4 - огородження, І-ІІ
вимощення, розташованих на земельній
ділянці розміром 1238 кв. м, ОСОБА_10 після
смерті ОСОБА_8 Визнано за ОСОБА_3 право
на спадкування по праву представлення
Ѕ частини вказаного житлового будинку
з надвірними спорудами після смерті
ОСОБА_10

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 9 квітня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у позові
ОСОБА_3

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_7, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, просить скасувати вказане
судове рішення та передати справу на
новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи
у задоволенні позову, апеляційний суд,
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), правильно застосувавши
положення ст. 1224 ЦК України,
дійшов до правильного висновку про те,
що підстав для усунення ОСОБА_5 від
права на спадкування немає, оскільки
згідно з ч. 1 ст. 18 КК України він
не є суб'єктом злочину і не може бути
притягнутий до кримінальної
відповідальності (постановою суду до
нього застосовані примусові заходи
медичного характеру з направленням на
госпіталізацію до психіатричної
установи з суворим наглядом.

Доводи касаційної скарги про
незаконність розгляду справи за
відсутності позивача безпідставні.

Судом установлено, що згідно з довідкою
відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області від 12
лютого 2014 року, ОСОБА_3 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 79). Крім того,
вказане місце проживання позивач
зазначала у своїй позовній заяві.

З матеріалів справи вбачається, що
копія апеляційної скарги і належне
повідомлення позивача про час та місце
розгляду справи були їй направлені на
вищезазначену адресу, проте копія
апеляційної скарги та судова повістка
повернулись із зазначенням про те, що
за вказаною адресою особа не проживає
(а. с. 80, 81).

Апеляційним судом відкладався розгляд
справи, позивачу повторно було
направлено судову повістку, яка
повернулась до суду з тих самих підстав
(а. с. 92, 93).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_3 заяви про зміну свого місця
проживання суду не надавала.

За таких обставин доводи касаційної
скарги щодо розгляду справи в
апеляційному суді за відсутності
позивача, у зв'язку з чим порушено його
процесуальні права, безпідставні,
оскільки судову повістку направлено
позивачу у порядку і у строк,
передбачений ст. 74 ЦПК України.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 27 лютого
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко