Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/3764/14 Головуючий у 1
інстанції Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.,

при секретарі Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 липня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор», третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя, про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовною заявою до ПАТ
«Запоріжтрансформатор», третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя, про
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що у період часу з 1973 року по
2011 роки працювала на посаді
свердлувальника на ПАТ
«Запоріжтрансформатор». Із займаної
посади звільнилася за власним бажанням
01.07.2011 року.

Під час виконання трудових обов'язків
зі нею на виробництві сталися три
нещасних випадки: у 2006, 2007 та 2009 роках.

09 жовтня 2006 року під час роботи на
радіально-свердлувальному отримала
травму і їй була ампутована перша
фаланга четвертого пальця правої
кисті, що підтверджується актом
розслідування нещасного випадку від 12
жовтня 2006 року,

03 березня 2007 року, прямуючи до свого
робочого місця, отримала ушиб правого
колінного суглоба через не
відповідність сходів технічно
безпечному стану незадовільний стан
будівлі та невиконання посадових
обов'язків. За наслідками нещасного
випадку був складений акт про нещасний
випадок та акт розслідування нещасного
випадку від 07 березня 2007 року.

01 жовтня 2009 року під час робочої зміни
за направленням начальника зварочного
цеху Голенка О.П. рухалася в бік
поліклініки відповідача. Потрапивши в
тамбур поліклініки, відкрила двері
лівою рукою, а правою ногою ступила
вперед через поріг (перепад по висоті -
200 мм), оступилася і усією масою свого
тіла продовжила рух уперед, при цьому
лівою рукою продовжила триматися за
двері, поки рука не підвернулася. В
результаті отримала закритий перелом
великого горбка лівої плечової кисті
із задовільним стоянням.

Запорізькою обласною
медико-соціальної експертною комісією
за наслідками трьох травм 21.06.2011 року їй
було встановлено 25% втрати
працездатності та третя група
інвалідності, з яких: 5% - за наслідками
травми 09.10.2006 року; 5% - за наслідками
травми 03.03.2007 року; 15% - за наслідками
травми 01.10.2009 року.

Дані травми вплинули на її здоров'я:
вона часто відчуває біль в суглобах та
місцях травмувань, змушена постійно
проходити медичні огляди та періодично
проходити курс лікування, їй важко
ходити, що негативно впливає на її
моральний стан, позбавляє душевної
рівноваги, вона відчуває себе
пригніченою та позбавленою можливості
на повноцінне, здорове життя, у зв'язку
з чим були порушені її нормальні
життєві зв'язки, не може в повній мірі
реалізовувати свої звички та бажання.

На підставі зазначеного просила
стягнути з ПАТ «Запоріжтрансформатор»
на її користь 50 000 грн. 00 коп. в якості
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй в наслідок отриманих
трудових каліцтв.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Запоріжтрансформатор» на користь
ОСОБА_2 2 000 грн. 00 коп. на відшкодування
заподіяної моральної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, безпідставне
звільнення відповідача про
відшкодування моральної шкоди за
наслідками травми від 09.10.2006 року, де
причиною травми було джерело
підвищеної небезпеки,
необґрунтованість судом зменшення
розміру стягнутої моральної шкоди,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про повне задоволення
позову.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ПАТ «Запоріжтрансформатор»
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, та враховуючи, що
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14 січня 2014
року вже була стягнута моральна шкода
за втрату професійної працездатності,
яка має стягуватися одноразово,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ
«Запоріжтрансформатор» не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
не в повному обсязі відповідає
зазначеним положенням закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України,
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Згідно із ст.173
КЗпП України, шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах із
ПАТ «Запоріжтрансформатор» з 29.11.1973 р. і
по 01.07.2011 року, коли звільнилася із
займаної посади за власним бажанням.
Загальний стаж роботи ОСОБА_2 на роботу
ПАТ «Запоріжтрансформатор» становить
36 років 11 місяців 24 дні. Останньою
посадою, на який вона працювала, була
посада свердлувальника, на який
пропрацювала 36 років 6 місяців.

Згідно висновку МСЕК № 006705 від
21.06.2011 р. ОСОБА_2 було встановлено 65%
втрати працездатності, з них 40 % втрати
внаслідок професійного захворювання у
вигляді вегетативно-сенсорної
полінейропатії верхніх кінцівок
першої ступеню, та 25 % внаслідок
отримання травм : 5 % за наслідками
травми від 09.10.2006 року; 5 % за наслідками
травми від 03.03.2007 року; 15 % за наслідками
травми від 01.10.2009 року. (а.с.23-24)

Задовольняючі позовні вимоги частково
суд першої інстанції дійшов висновку
проте, що порушення прав працівника
щодо забезпечення безпечних умов праці
мало місце лише в одному випадку з
трьох наведених - 03.03.2007 року внаслідок
якого ОСОБА_2 отримала забій правого
суглоба. Щодо нещасних випадків 09
жовтня 2006 року та 01 жовтня 2009 року, то
підприємством були створені для
позивачки належні умови праці,
відсутня протиправна поведінка
відповідача по відношенню до ОСОБА_2 та
відповідно відсутні підстави для
стягнення моральної шкоди. А тому з
урахуванням наслідків отриманих травм,
характеру та тривалості моральних
страждань, яких зазнала позивачка з
урахуванням того, що підприємство вже
сплачено 15 тисяч гривень, суд першої
інстанції стягнув на користь позивача
2000 гривень.

Між тим суд першої інстанції не
врахував, що за актом розслідування
нещасного випадку від 09.10.2006 року
причиною його стало порушення
технологічного процесу роботи із
станком, який є джерелом підвищеної
небезпеки та за правилами ч. 2 ст. 1167 ЦК
України, якщо шкоди завдано
ушкодженням здоров'я фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
юридичної особи, яка її завдала.

Щодо нещасного випадку від 01.10.2009
року, то за актом розслідування, ОСОБА_2
із-за власною необережності оступилася
у тамбурі поліклініки і підвернула
руку, апеляційна скарга не містить
спростування висновку суду проте, що
відсутні підстави для

покладення відповідальності на
відповідача за цей нещасний випадок.

Доводи апеляційної скарги
підприємства проте, що позивачу вже
відшкодована моральна шкода не
приймаються колегією судів виходячи
із наступного.

Так, згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в разі стійкої втрати
професійної працездатності право на
отримання потерпілим страхових виплат,
в тому числі і виплати за моральну
(немайнову) шкоду, настає з дня
встановлення йому МСЕК стійкої втрати
професійної працездатності, та за
правилами ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Як вбачається із матеріалів
справи - рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14.01.2014 року
були частково задоволені позовні
вимоги ОСОБА_2 до ПАТ
«Запоріжтрансформатор» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачу втратою
професійної працездатності 40 %
внаслідок професійного захворювання у
вигляді вегетативно-сенсорної
полінейропатії верхніх кінцівок
першої ступеню.

Отже вимог про відшкодування
моральної шкоди внаслідок втрати
працездатності 5 % за наслідками травми
від 09.10.2006 року; 5 % за наслідками травми
від 03.03.2007 року; 15 % за наслідками травми
від 01.10.2009 року судом не розглядалося
та рішення відносно відшкодування
моральної шкоди ОСОБА_2 внаслідок цих
травм не ухвалювалося (а.с.23-24)

Як вбачається із позовної заяви та
виписок із історії хвороби, позивачу
завдана моральна шкода, отриманими на
виробництві травмами, як вплинули на
її здоров'я та працездатність, вона
відчуває біль в суглобах та місцях
травмувань, змушена проходити медичні
огляди та курси лікування, що впливає
на її моральний стан, позбавляє
душевної рівноваги та можливість в
повній мірі реалізовувати свої звички
та бажання.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться в пункті 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" (зі
змінами, внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року), розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Проте відповідно до вимог
ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачка не
довела суду ті обставини, на які вона
посилалася як на підставу своїх вимог,
що розмір моральної шкоди складає 50 000
грн.

Колегія суддів вважає, що
достатньою компенсацією наведених
моральних страждань внаслідок
отримання травм : 5 % за наслідками
травми від 09.10.2006 року та 5 % за
наслідками травми від 03.03.2007 року, які
привели до втрати професійної
працездатності, з настанням таких
негативних наслідків, погіршенню стану
здоров'я, необхідністю докладання
додаткових зусиль для організації та
налагодження звичайного режиму життя,
є грошовий еквівалент в сумі 4 000
гривень.

З огляду наведеного суд
апеляційної інстанції на підставі ст.309
ЦПК України рішення районного суду
змінює в частині визначеного розміру
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» відхилити.

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 08 липня 2014 року у
цій справі в частині визначеного
розміру моральної шкоди змінити та
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запоріжтрансформатор» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 4 000 гривень.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» на користь
держави судовий збір 121 гривню 80
копійок.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

судді