АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/3280/13-ц 22-ц/774/1308/К/14
Справа 216/3280/13-ц
Головуючий в першій інстанції
провадження 22ц/774/1308/к/14
Доповідач - Остапенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Барильської А.П.,
Савіної Г.О..

при секретарі: Кузьміній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
квітня 2014 року про по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
співвідповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Житлово-комунальної контори №2
Криворізького міського управління
житлово-комунального господарства,
Першої Криворізької державної
нотаріальної контори, Управління
благоустрою та житлової політики
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, Комунальному
підприємству Житлово-експлуатаційна
організація № 20, треті особи:
Комунальне підприємство ДОР
"Криворізьке бюро технічної
інвентаризації" м. Кривого Рогу,
Головне управління державної
міграційної служби України у
Дніпропетровській області, ОСОБА_8,
Орган опіки та піклування
Центрально-Міського району м. Кривого
Рогу про визнання незаконним і
недійсним розпорядження органу
приватизації квартири, свідоцтва про
право власності на житло, запис БТІ про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно та стягнення моральної шкоди,-

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

позивач - ОСОБА_4 та його представника
ОСОБА_9.

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_10, відділу
громадянства іміграції, реєстрації
фізичних осіб Центрально-Міського
районного відділу, Комунальному
підприємству Житлово-комунальна
контора № 2, ОСОБА_5, Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори, Огану приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради про реєстрацію в квартирі,
про визнання приватизації квартири
недійсною, визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири та стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив,
що в 2006 р. відповідач ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом про визнання його
втратившим право користування
житловим приміщенням.

Заочним рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу 14.06.2006 р. позов ОСОБА_2
задоволено, визнано його втратившим
право користування житловим
помешканням за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язано відділ громадянства та
міграції зняти його з реєстрації з
вищезазначеної квартири.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 10
грудня 2007 року позовну заяву ОСОБА_2 на
підставі клопотання ОСОБА_4 залишено
без розгляду в зв'язку з неявкою ОСОБА_2
Вищевказана ухвала суду від 10.12.2007 р.
була скасована Апеляційним судом
Дніпропетровської області і справа
була направлена на новий розгляд, а
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
19.07.2011 р. позов ОСОБА_2 задоволено, та
визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право
на користування АДРЕСА_1.

В той період коли рішення уже
було скасовано відповідач ОСОБА_2
виписала його зі спірної квартири, а
28.05.2007 р. згідно розпорядження за № Ц-368
управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради приватизувала її разом зі
своїм сином ОСОБА_10, отримали свідоцтво
про право власності за №-586/1 від 20.06.2007
р., зареєстрували в БТІ в реєстрі права
власності на нерухоме майно у книзі за
№ 245-99 та 06.07.2007 р. оформили договір
купівлі-продажу спірної квартири на
ім'я відповідача ОСОБА_5

Рішенням апеляційним судом
Дніпропетровської області від 23.11.2011
року рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
19.07.2011 р. скасовано і ухвалено нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2 про
визнання його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
відмовлено.

Позивач вважає, що відсутні
будь-які правові підстави для
здійснення приватизації квартири за
адресою АДРЕСА_1 28.05.2007 р. на ім'я
відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_10,
приватизація здійснена незаконно, а
відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_10 не
були власниками спірної квартири і не
мали права вчиняти договір
купівлі-продажу спірної квартири.

З вини відповідача ОСОБА_2 він
безпідставно залишився на вулиці,
позбавлений своєї житлової кімнати,
при цьому іншого житла немає, вимушений
орендувати квартиру в сторонніх людей
для свого проживання, проживає без
реєстрації, що ускладнило його життя.
Йому було завдано душевних та
моральних страждань, більше шести
років шукає справедливість в усіх
інстанціях влади, постійно нервує,
переживає, моральні страждання оцінює
в розмірі 30 000 грн.

Після неодноразового уточнення
позовних вимог позивач в остаточній
редакції позовної заяви просив суд
визнати незаконним та недійсним
розпорядження органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради за № Ц-368 від 28.05.2007 року
про передачу у власність ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_1, визнати
незаконним та недійсним Свідоцтво про
право власності на житло № Ц-586/1 від 20
червня 2007 року органу приватизації
УЖКГ виконавчого комітету
Криворізької міської ради від 28.05.2007
року за № Ц-368, визнати незаконним та
недійсним запис № 99 в книзі № 245П-99 КП
"Криворізьке БТІ" про реєстрацію права
власності на нерухоме майно на ім'я
ОСОБА_2 та ОСОБА_10, визнати недійсним та
скасувати договір купівлі-продажу
квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 06
липня 2007 року на ім`я ОСОБА_5

Зобов`язати Головне управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області в особі
Центрально-Міського сектору Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області поставити ОСОБА_4 на
реєстраційний облік в квартиру АДРЕСА_1
. Вселити ОСОБА_4 в квартиру та стягнути
з відповідача моральну шкоду в ромірі 30
000 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
09.10.2013 р. за заявою позивача позовні
вимоги про зобов'язання Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області в особі Центрально-Міського
сектору Головного управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області поставити
ОСОБА_4 на реєстраційний облік в
квартиру АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_4 в
квартиру АДРЕСА_1 залишено без
розгляду - а.с.106, т.4.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
09.10.2013 р. до участі у справі залучено
співвідповідачів в порядку
процесуального правонаступництва
замість ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
р. його спадкоємців - дружину ОСОБА_6 та
доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.107, т.4.)

Рішенням Центрально-Міського суду
від 24 квітня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та недійсним
розпорядження органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради за № Ц-368 від 28травня 2007 р.
про передачу у власність ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_1

Визнано незаконним та недійсним
Свідоцтво про право власності на житло
№ Ц-586/1 від 20 червня 2007 р. органу
приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради від 28 травня 2007 р. за № Ц-368,
відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є
власниками по 1/2 частці квартири
АДРЕСА_1

Визнано незаконним та недійсним
запис № 99 в книзі № 245П-99 Комунального
підприємства «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації» про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_10.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 06 липня 2007
р. за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_5, посвідченого
державним нотаріусом Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 1-1632.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4,
моральну шкоду в розмірі 20 000
/двадцяти тисяч/ грн., та витрати на
правову допомогу в розмірі 31 000
/тридцять одна тисяча/ грн.,

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 214,60 грн. та 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи

Зокрема, задовольняючи позовні
вимоги щодо скасування договору
купівлі-продажу спірної квартири,
судом не взято до уваги, що позивач є
неналежним позивачем, оскільки він не є
стороною спірного договору, або
власником спірного майна.

Також, позивачем не надано
доказів спричинення йому моральної
шкоди, сума моральної шкоди не доведена
та необґрунтована.

Крім того, у разі задоволення
вимог позивача, судові витрати повинні
бути розділені між всіма відповідачами
пропорційно до задоволених позовних
вимог, проте рішенням суду судові
витрати стягнуто тільки з відповідача
ОСОБА_2

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідно до Договору найму жилого
приміщення в будинках місцевих Рад
народних депутатів, державних
підприємств, кооперативних і
громадських організацій Української
РСВ від 25 квітня 1989 року позивачу по
справі ОСОБА_4 на сім'ю , яка складається
з трьох чоловік в тому числі з
відповідачки ОСОБА_2 та сина сторін -
ОСОБА_10 було отримано в користування на
умовах найму житлового приміщення -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою
площею 29,62 кв.м., що вбачається з копії
Договору найма.

08.09.1997 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 було розірвано (а.с 202 т.4)

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №Ц184 від 17.05.2006 р.
виданого згідно розпорядження №ц71 від
06.03.2006 р. та технічного паспорта на
квартиру ОСОБА_4 належить 26,17 кв.м.
загальної площі частки, що складає 9/20
частин від загальної площі квартири
АДРЕСА_1 - а.с.15,16,17, т.1.

Заочним рішенням
Центрально-Міського райсуду м. Кривого
Рогу від 14 червня 2006 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_10,
ОСОБА_4 визнано таким, що втратив право
на користування житловим помешканням
за адресою: АДРЕСА_1 та суд зобов.язав
відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб зняти ОСОБА_4
з реєстрації за вказаною адресою 9а.с.
11-12 т.1).

На підставі заочного рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 14.06.2006 року ОСОБА_4 був
знятий з реєстраційного обліку в
квартирі АДРЕСА_1, і ОСОБА_2 звернулась з
заявою про приватизацію зазначеної
квартири на своє ім'я.

Постановою Центрально-Міського
районного суд м.Кривого Рогу від 14.12.2006
р. визнано незаконним та недійсним
розпорядження Органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Криворізької міської ради від 06.03.2006 р.
№Ц71 про передачу у власність ОСОБА_4
квартири АДРЕСА_1, визнано незаконним
та недійсним свідоцтво про право
власності на житло №Ц-184, видане 17.05.2006
р. Органом приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської ради від 06.03.2006 р. №Ц71,
відповідно до якого ОСОБА_4 є власником
9/20 часток квартири АДРЕСА_1, визнано
незаконним та недійсним запис №97 в
книзі №245П-97 Комунального підприємства
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» про реєстрацію права
власності на нерухоме майно на ім'я
ОСОБА_4 ( а.с.13-14, т.1.)

23 травня 2007 року ухвалою
Центрально-Міського райсуду м. Кривого
Рогу заочне рішення
Центрально-Міського районного суду
скасовано і призначено справу до
розгляду в загальному порядку.

Розпорядженням від 28 травня 2007
року органу приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Криворізької міської ради за
№ Ц-368 передано у власність ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вище зазначеного
розпорядження 20 червня 2007 року було
видано Свідоцтво про право власності
на житло № Ц-586/1 органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Криворізької міської Ради від 28 травня
2007 року за № Ц-368, відповідно до якого
ОСОБА_2 та ОСОБА_10 є власниками по 1/2
частці квартири АДРЕСА_1, що
зареєстровано Комунальним
підприємством «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації» 26.06.2007 р. в
реєстровій книзі № 245П, номер запису 99
(а.с. 203 т.1)

06 липня 2007 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, який посвідчений державним
нотаріусом Першої криворізької
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-1632.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_10 - помер
(а.с.155, т.1).

Частково задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що правочини, а саме: дії по видачі
розпорядження органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради за № Ц-368 від 28 травня 2007
року, Свідоцтва про право власності на
житло № Ц-586/1 від 20 червня 2007 року
органу приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради від 28 травня 2007 року за №
Ц-368, запису № 99 в книзі № 245П-99
Комунального підприємства
„Криворізьке бюро технічної
інвентаризації'" про реєстрацію права
власності на нерухоме майно та
укладення договіру купівлі-продажу
квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 6 липня
2007 року є недійсними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечить ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами ) вимог, які встановлені ч.
1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Як встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи 20
червня 2007 року було видано Свідоцтво
про право власності на житло № Ц-586/1
органу приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради від 28 травня 2007 року за №
Ц-368, відповідно до якого ОСОБА_2 та
ОСОБА_10 є власниками по 1/2 частці
квартири АДРЕСА_1.

Проте ОСОБА_2 та ОСОБА_10 не було
отримано письмової згоди позивача
ОСОБА_4 як особи, яка на момент
оформлення приватизації не була
визнана судом такою, що втратила право
на користування спірною квартирою.

Таким чином, відповідно до вимог
ч. 2 ст. 8 Закону України „ Про
приватизацію державного житлового
фонду", якою передбачена передача
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється
в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають у цій квартирі (будинку),
житловому приміщенні у гуртожитку, в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло,
з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку, відповідачами допущено
порушення права ОСОБА_4 на участь у
приватизації ним квартири в якій він
постійно мешкав, порушені його права на
користування квартирою.

Оскільки приватизація квартири,
була незаконною, то відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_10 не мали права вчиняти
договір купівлі-продажу спірної
квартири, оскільки не являлись
законними власниками спірною квартири.

Колегія суддів вважає, що на
виконання зазначених вимог, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
визнання недійсними правочинів.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом не враховано, що позивач не є
стороною у договорі купівлі-продажу
спірної квартири та не є її
власником,оскільки відповідно до вимог
ст. 215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦПК України.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених ЦК,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином позивач по справі є
заінтересованою особою, який
заперечує дійсність правочину на
підставах, встановлених законом.

Як вбачається із матеріалів
справи, заочним рішенням
Центрально-міського райсуду м. Кривого
Рогу від 14 червня 2006 року ОСОБА_4
визнано таким, що втратив право на
користування житловим помешканням за
адресою: АДРЕСА_1.

Проте 23 травня 2007 року ухвалою
Центрально-Міського райсуду м. Кривого
Рогу вище зазначене заочне рішення
було скасовано і призначено справу до
розгляду в загальному порядку.

На момент звернення відповідачів
із заявою про приватизацію спірної
квартири позивач був визнаний
втратившим право на користування
житловим приміщенням, проте на момент
видачі розпорядження органу
приватизації та Свідоцтва про право
власності на житло № Ц-586/1 рішення про
визнання його втратившим право на
користування житловим приміщенням
було скасовано, тому дії відповідачів
по видачі вказаних розпорядження та
свідоцтва суперечать вимогам ст. 8
Закону України „ Про приватизацію
державного житлового фонду".

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечить ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Оскільки приватизація квартири, як
встановлено в судовому засіданні, була
незаконною, відповідно і договір
купівлі-продажу спірної квартири
укладено з порушенням прав позивача.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК
України підставою для недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами ) вимог, які встановлені
ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

З огляду на зазначене, договір
купівлі-продажу квартири, не
відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
про те, що розмір моральної шкоди
необгрунтований відповідають
дійсності, оскільки при вирішенні
питання про розмір відшкодування
моральної шкоди заподіяної позивачу,
суд не врахував роз'яснень п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» і не
обґрунтував розмір моральної шкоди в
сумі 20 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги конкретні
обставини по справі, характер і
тривалість душевних страждань
позивача, їх тривалість, істотність
вимушених змін у його житті, вважає
необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України змінити рішення суду в частині
визначеного судом розміру моральної
шкоди і зменшити її з 20 000 гривень до 5
000 гривень.

У той же час, рішення суду першої
інстанції в частині розміру стягнутої
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми на
повернення судових витрат на правову
допомогу, підлягає зміні з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, стягуючи
суму судових витрат на правову
допомогу в розмірі 31 000 грн., виходив з
наданого представником позивача
розрахунку (т.4, а.с.205). Колегія суддів з
такими висновками суду в повній мірі
погодитися не може, виходячи з
наступного.

Згідно з Постановою Кабінету
Міністрів України «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави» від 27
квітня 2006 року № 590 (далі - Постанова),
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, витрати, пов'язані з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не можуть перевищувати суму,
що обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Позивач ОСОБА_4 16 липня 2008 року
уклав з адвокатом ОСОБА_9 договір про
надання юридичної допомоги та
відповідно до квитанції сплатив 4000
грн. за надання юридичної допомоги, яка
згідно договору полягає у складанні на
представництві його інтересів та
надання правової допомоги у цивільних
справах з усіма правами сторони,
третьої особи , в тому числі подання
позовних заяв , скарг,апеляційних та
касаційних і скарг, скарг в порядку
повторної касації та у порядку
виключного провадження,представництво
інтересів клієнта у всіх судових
органах ,зміну предмета та підстави
позовних вимог,укладення мирової угоди
оскарження рішень судів усіх інстанцій
по цивільним та господарським справам ,
які розглядаються з участю клієнта в
судах та господарських судах.
Підготовка заяв та позовних заяв в суди
, господарські суди та підтримання
вимог в судах в якості представника.(т.1,
а.с105).

Відповідно до розрахунку
наданого представником позивача 10.04.2012
року ОСОБА_4 було сплачено гонорар за
проведену роботу в сумі 15 000 грн.
(а.с.45-47) питання по яким вирішувалось
судом першої інстанції при винесенні
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 10.04.2012 року.

Як вбачається з журналів судового
засідання видно, що після ухвалення
рішення районним судом безпосередньо у
суді апеляційної інстанції адвокат
ОСОБА_9 приймала участь у судових
засіданнях та затратила 05.09.2012 року - 7
хвилин, 10.10.2012 року - 26 хвилин; 31.10.2012
року - 20 хвилин.

Під час розгляду справи у суді
першої інстанції у період 13.05.2013 року
по 24.04.2014 року адвокат ОСОБА_9 приймала
участь у судових засіданнях та
затратила 13.06.2013 року - 7хвилин,27.06.2013
року - 4 хвилини, 25.07.2013 р.-3 хвилини,
16.08.2013р.-25 хвилин,09.10.2013р.- 2 год. 6 хвилин,
24.10.2013р. -2 хвилини, 07.11.2013р. -40 хвилин,
29.01.2014 р.- 46 хвилин, 26.02.2014р.- 21 хвилину,
31.03.2014р.-5 хвилин, 24.04.2014р. -1 година (т.4,
а.с.18, 30,,45,71-72,108-110, 126,143-144, 178-179,185, 193, 212-213).

Таким чином, сума стягнутої з
ОСОБА_2 компенсації за надання
правової допомоги підлягає зменшенню з
31 000 грн. до 21 704, 89 грн.

Також, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що винними діями
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_10 позивачу
ОСОБА_4 спричинена шкода, однак в
зв'язку з тим, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2
року - помер, колегія суддів вважає, що
саме з ОСОБА_2 підлягають стягненню
витрати на правову допомогу в розмірі 21
704, 89 грн., що спростовує доводи
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_3 в цій частині.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку про зміну
рішення суду першої інстанції на
підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в
частині стягнення моральної шкоди та
судових витрат, зменшити розмір
моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 з 20 000 гривень до 5 000
гривень, судові витрати зменшити до 21
704, 89 грн

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
квітня 2014 року в частині стягнення
моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 змінити, зменшивши розмір
моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 з 20 000 гривень до 5 000
гривень.

Рішення в частині розміру
стягнутих судових витрат з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 на правову допомогу
змінити, зменшивши її розмір з 31 000
грн. до 21 704, 89 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/