Провадження № 2/234/4980/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Кравченко О.Ю.

при секретарі Каліберді А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Макіїввугілля" про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Гірницького районного суду м.Макіївка Донецької області з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, визначено територіальну підсудність цивільних справ Гірницького районного суду м.Макіївка Донецької області - Краматорському міському суду Донецької області.

Враховуючи викладене, справу розглянуто на підставі наданих сторонами доказів відповідно до положень ч.3 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що його загальний стаж прохідником на підземних роботах, пов'язаних із шкідливими, важкими і небезпечними умовами праці, складає 14 років 6 місяців, з яких:

- З 07 вересня 1984 року по 31 липня 1995 року - на шахті №10-біс державного підприємства "Макіїввугілля";

- З 01 травня 2010 року по 30 вересня 2011 року - на дочірньому підприємстві "Шахтне будівельне управління 21";

- З 24 жовтня 2011 року по 26 грудня 2013 року - на відокремленому підрозділі "Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля".

Починаючи з 2011 року його почали турбувати задишка при помірному фізичному навантаженні, кашель, болі у грудній клітці, загальна слабкість, швидка стомлюваність.

23 грудня 2013 року проведене засідання лікарсько-консультаціної комісії КМУ "Центр первинної медико-санитарної допомоги №4" м.Макіївки Донецької області, на якому прийнято рішення, що йому протипоказана робота в підземних умовах, важка фізична праця, в контакті з пилом та токсичними газами.

27 грудня 2013 року він був звільнений з відокремленого підозрілу "Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля" за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України).

Згідно з висновком Донецької обласної МСЕК від 21 травня 2014 року, за результатами проходження медико-соціальної експертизи щодо наявності втрати професійної працездатності за професійним захворюванням (пневмоконіоз) встановлено 30% втрати його професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи, визначена потреба у додаткових видах допомоги (санаторно-курортному та медикаментозному лікуванні), протипоказана праця у підземних умовах, в контакті з пилом, газами, несприятливих метеуомовах, важка фізична праця.

Характер отриманого ним професійного захворювання свідчить про наявність моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, постійного болю від захворювання і інвалідність викликає моральні страждання із-за неможливості виконувати тяжкий фізичний труд, заробляти достатні гроші для утримання сім'ї та благоустрою свого житла, вимагає докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Саме за станом здоров'я його було звільнено з роботи, без надання іншого місця роботи на даному підприємстві. Отримане професійне захворювання негативно впливає на його спосіб життя, приводить до тяжких фізичних і моральних страждань, порушили нормальні життєві зв'язки, його життєдіяльність обмежена.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь одноразово 50000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача за довіреністю, ОСОБА_3, у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, на задоволення позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та письмові заперечення.

Як вбачається з письмових заперечень, відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ступень втрати працездатності (30%) встановлена не по життєво, а на строк до 01.06.2016 року, тобто МСЕК допускає можливість відносити втрачене здоров'я. Як вбачається з медичних документів, позивач раніше страждав простудними захворюваннями, які супроводжувались тривалим кашлем. Лікувався самостійно, останні 5 років кашель носить постійний характер. Позивач ОСОБА_5, пропрацював на шахті "Холодна Балка" 7 років і 3 місяці: з 01.01.1990 року по 30.07.1995 року, з 24.10.2011 року по 26.11.2013 року. З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача не вбачається, на якому підприємстві позивач працював в період з 1998 року по 2009 рік, тобто у період виникнення захворювання. У задоволенні позову просить відмовити.

Вивчив доводи позовної заяви та заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював з 07 вересня 1984 року по 31 липня 1995 року - на шахті №10-біс державного підприємства "Макіїввугілля"; з 01 травня 2010 року по 30 вересня 2011 року - на дочірньому підприємстві "Шахтне будівельне управління 21"; з 24 жовтня 2011 року по 26 грудня 2013 року - на відокремленому підрозділі "Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля", що підтверджено відомостями про працю, внесеними до його трудової книжки (а.с.11-13).

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 158 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо.

В судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача в "Шахті "Холодна Балка" ДП "Макіїввугілля" не відповідали вимогам ст. 153 КЗпПУ, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 23.04.2014, яким встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_1 виникло в результаті тривалої дії в процесі трудової діяльності в підземних умовах на організм пилу фіброгенної дії в концентраціях, що перевищують гранично допустимі контакту. (а.с.32-33).

Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено в "Обласної клінічній лікарні профзахворювань" та згідно медичного висновку від 09.04.2014 за №659/626 у позивача встановлено захворювання професійного характеру, протипоказана робота в підземних умовах, в контакті з пилом, газами, в несприятливих метеоумовах, важка фізична праця (а.с.29).

Висновком МСЕК від 21 травня 2014 року позивачу вперше встановлено, що внаслідок зазначеного професійного захворювання він втратив працездатність на 30 % та встановлено третю групу інвалідності з 07.05.2014 року по професійному захворюванню (а.с. 40).

Пошкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з копії трудової книжки, 27 грудня 2013 року позивач був звільнений з відокремленого підозрілу "Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля" за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України).

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. з наступними змінами "Про судову практику в справах за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів встановлено вину відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, оскільки професійне захворювання позивача, у даному випадку, пов'язане з незабезпеченням безпечних і нешкідливих умов праці з боку роботодавця, що є підставою для задоволення позову.

Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров'ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 30 %, те, що позивач має інвалідність, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., що буде еквівалентно його моральним стражданням.

На підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" необхідно стягнути з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства "Макіїввугілля" про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" (юридична адреса:86157, Донецька область, м.Макіївка, площа Радянська, будинок №2, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" (юридична адреса:86157, Донецька область, м.Макіївка, площа Радянська, будинок №2, ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Ю. Кравченко