Справа №585/2885/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сольона Н. М.Номер
провадження 22-ц/788/1761/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 53
УХВАЛА

01 жовтня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою приватного акціонерного
товариства з іноземними інвестиціями
«Слобожанська Будівельна Кераміка»

на ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 15 серпня 2014
року про відмову у задоволенні заяви
приватного акціонерного товариства з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
Будівельна Кераміка» про визнання
таким, що не підлягає виконанню,
виконавчого листа, виданого на
підставі рішення Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 17 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
приватного акціонерного товариства з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
Будівельна Кераміка» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 15 серпня 2014
року в задоволенні заяви ПАТ з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
Будівельна Кераміка» про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ з іноземними
інвестиціями «Слобожанська Будівельна
Кераміка», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою визнати виконавчий лист, виданий 16
червня 2014 року на ім'я ОСОБА_3, таким, що
не підлягає виконанню.

Вказує, зокрема, що виконавчий лист не
містив вказівки щодо обов'язку
боржника нараховувати, утримати та
сплатити податок, передбачений
Податковим кодексом України, до
бюджету від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються ОСОБА_3

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, яка заперечує
проти скарги та вважає ухвалу суду
вірною, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Роменського міськрайонного
суду від 17 березня 2014 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 22 травня 2014 року, у
справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
будівельна кераміка» про поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди поновлено ОСОБА_3 на посаді
директора представництва відділу
розподільчої та складської логістики
ПАТ з іноземними інвестиціям
«Слобожанська Будівельна Кераміка».
Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 74801 грн. 48
коп. та компенсацію за невикористану
відпустку тривалістю 6 календарних
днів у сумі 2394 грн. 25 коп. (т.І, а.с. 170-173,
243-245).

На виконання вказаного судового
рішення 16 червня 2014 року Роменським
міськрайонним судом виданий
виконавчий лист, заява про примусове
виконання якого подана ОСОБА_3 до
відділу ДВС Дніпровського районного
управління юстиції м. Києва 3 липня 2014
року.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві від 08
липня 2014 року ВП №43928426 відкрите
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа №585/3622/13-ц,
виданого 16 червня 2014 року на підставі
зазначеного рішення суду, яке набрало
чинності 22 травня 2014 року, про
стягнення з ПАТ з іноземними
інвестиціям «Слобожанська будівельна
кераміка» на користь ОСОБА_3 77695,73 гр. (т.
ІІ, а. с. 2 - 4).

За заявою боржника ухвалою Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 липня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 04 вересня 2014 року,
роз'яснене рішення Роменського
міськрайонного суду від 17 березня 2014
року, а саме, що розмір стягнутого з ПАТ
з іноземними інвестиціями
«Слобожанська Будівельна Кераміка» на
користь ОСОБА_3 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в розмірі 74801
грн. 48 коп. та компенсації за
невикористану відпустку у сумі 2394 грн.
25 коп., визначений судом без врахування
податку на доходи фізичних осіб та
інших обов'язкових платежів, які
підлягають утриманню та сплаті
(перерахуванню) роботодавцем ПАТ з
іноземним інвестиціями «Слобожанська
будівельна кераміка» на загальних
підставах (т.ІІ, а.с.5, 30-31).

05 серпня 2014 року ПАТ з іноземними
інвестиціями «Слобожанська Будівельна
Кераміка» звернулось до суду з заявою,
в якій просило зупинити стягнення за
виконавчим листом №585/3622/13-ц, виданим 16
червня 2014 року Роменським
міськрайонним судом про стягнення з
нього на користь ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 77695,73 грн.,
відкликати вказаний виконавчий лист, а
також визнати вказаний виконавчий лист
№585/3622/13-ц таким, що не підлягає
виконанню.

Свою заяву боржник мотивує тим, що 29
липня 2014 року на його адресу надійшла
постанова від 08 липня 2014 року від
відділу ДВС Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43928426, яка була винесена на підставі
виконавчого листа №585/3622/13-ц, виданого
16 червня 2014 року Роменським
міськрайонним судом, згідно якої з ПАТ
з іноземними інвестиціями
«Слобожанська Будівельна Кераміка» на
користь ОСОБА_3 слід стягнути
заборгованість у розмірі 77695,73 грн.

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 30 липня 2014 року роз'яснене
рішення суду про те, що розмір
стягнутого з ПАТ з іноземними
інвестиціями «Слобожанська Будівельна
Кераміка» на користь ОСОБА_3 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
розмірі 74801,48 грн. та компенсації за
невикористану відпустку у сумі 2394,25
грн., визначений судом без врахування
податку на доходи фізичних осіб та
інших обов'язкових платежів, які
підлягають утриманню та сплаті
(перерахуванню) роботодавцем на
загальних підставах.

Зазначав, що згідно ст. 369 ЦПК України,
виконавчий лист повинен відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження», але виданий
судом виконавчий лист містить неповну
та неточну інформацію, і стягнення за
ним призведе до порушення прав та
законних інтересів боржника (а.с.1, т.2).

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 06 серпня 2014 року в
задоволенні заяви боржника в частині
зупинення стягнення за виконавчим
листом №585/3622/13-ц, виданим 16 червня 2014
року Роменським міськрайонним судом,
та його витребування відмовлено (т.ІІ,
а.с.7).

Відмовляючи ПАТ з іноземними
інвестиціями «Слобожанська будівельна
кераміка» у задоволенні заяви про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, суд першої
інстанції виходив з того, що ним не
надано доказів тому, що виконавчий
лист виданий помилково або доказів
відсутності обов'язку боржника перед
стягувачем за рішенням суду; натомість,
рішення Роменського міськрайонного
суду від 17 березня 2014 року та копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 08 липня 2014 року ВП
№43928426 підтверджує правомірність
видачі судом виконавчого листа за
рішенням суду та наявність обов'язку
боржника за цим рішенням перед
стягувачем.

Цей висновок суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний
строк у судовому засіданні з
повідомленням стягувача та боржника і
постановляє ухвалу. Неявка стягувача і
боржника не є перешкодою для розгляду
заяви. До розгляду заяви суд має право
своєю ухвалою зупинити стягнення за
виконавчим листом, а також витребувати
виконавчий лист.

Суд ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

З огляду на встановлені судом
обставини справи та положення ст. 369 ЦПК
України, висновок суду про відсутність
правових підстав для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, є обґрунтованими, оскільки в
справі відсутні докази помилковості
його видачі або повної чи часткової
відсутності обов'язку боржника у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.

Боржник посилається в скарзі на те, що
згідно п. 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу
України, податковим агентом щодо
податку на доходи фізичних осіб є
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ), яка
незалежно від організації правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та /або формами
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або не грошовій формі),
зобов'язана нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
Податковим кодексом України, до
бюджету від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм, і, виходячи з вимог ухвали
суду від 30 липня 2014 року, саме йому як
податковому агенту слід утримати
податок на доходи фізичних осіб та
інших обов'язкових платежів, які
підлягають утриманню та сплаті
(перерахуванню) роботодавцем на
загальних підставах, а вже потім
сплачувати стягувачу остаточну
частину заборгованості.

Вказані доводи і посилання в
апеляційній скарзі боржника на те, що
резолютивна частина рішення суду
викладена з порушенням роз'яснень, які
містяться в абзаці 5 п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», згідно якого,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні розрахунки, з
яких він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню; оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є, відповідно,
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає суму без утримання цього
податку й інших обов'язкових платежів,
про що зазначає в резолютивній частині
рішення, є безпідставними.

Враховуючи, що суд ухвалою від 30 липня
2014 року роз'яснив, що розмір стягнутих з
боржника на користь стягувача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 74801,48 грн. та
компенсації за невикористану
відпустку у сумі 2394,25 грн. визначений
судом без врахування податку на доходи
фізичних осіб та інших обов'язкових
платежів, які підлягають утриманню та
сплаті (перерахуванню) роботодавцем на
загальних підставах, рішення суду
узгоджується з вказаними роз'ясненнями
постанови Пленуму Верховного Суду
України.

Та обставина, на яку посилається
боржник, що виконавчий лист не містив
вказівку щодо обов'язку боржника
нараховувати, утримати та сплатити
податок, передбачений Податковим
кодексом України, до бюджету від імені
та за рахунок фізичної особи з доходів,
що виплачуються ОСОБА_3, не свідчить
про наявність передбачених законом
підстав для визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню.

При примусовому виконанні судового
рішення сторони, а також державний
виконавець, не позбавлені можливості в
порядку, визначеному ЦПК України та
Законом України «Про виконавче
провадження», щодо процесуальних
питань, пов'язаних з виконанням судових
рішень у цивільних справах, вирішити
питання способу і порядку виконання
рішення суду з врахуванням вимог
податкового та іншого законодавства,
що регулюють питання утримання з
доходів фізичної особи податків та
інших обов'язкових платежів.

Таким чином, апеляційна скарга не
містить посилань на факти чи
обставини, які б могли бути підставою
для скасування чи зміни ухвали суду, її
доводи не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Обставини, на які посилається ПАТ з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
будівельна кераміка», були предметом
дослідження суду першої інстанції і
отримали об'єктивну оцінку.
Оскаржувана ухвала суду першої
інстанції є законною і обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «Слобожанська Будівельна
Кераміка» відхилити.

Ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 15 серпня 2014
року про відмову у задоволенні заяви
приватного акціонерного товариства з
іноземними інвестиціями «Слобожанська
Будівельна Кераміка» про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -