АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 2/425/411/14.
Головуючий І інст.: - Нагорна Н.В.
Провадження №22-ц /790/6624/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: - Кокоші
В.В.,

суддів: - Бобровського В.В.,
Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 23 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, діючої у власних
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_9, 3-особи: служба у справах
дітей Рубіжанської міської ради,
сектор громадянства, міграції і
реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області - про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення,

в с т
а н о в и л а:

У січні 1014 року ОСОБА_6 звернувся в
суд із вказаним позовом, який уточнив у
березні 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що згідно свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
Рубіжанською державною нотаріальною
конторою 16 липня 2009 року за р. №766 та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого приватним
нотаріусом Рубіжанського МНО
Луганської області ОСОБА_10 31 липня 2013
року за р. №877, він є власником квартири
АДРЕСА_1.

В належній йому квартирі
зареєстровані та постійно проживають
члени сім'ї колишнього власника
квартири ОСОБА_11 відповідачі ОСОБА_8
та її малолітній син ОСОБА_9

Крім того, в належній йому квартирі
мешкає без реєстрації ОСОБА_12, яка
вселилася до неї за усною згодою
колишнього власника квартири ОСОБА_11

Відповідачі перешкоджають йому у
користуванні та розпорядженні
квартирою, вчиняють сварки, не
оплачують комунальні послуги,
квартирну плату.

Добровільно звільнити належну йому
квартиру ОСОБА_12, ОСОБА_8 та її
малолітній син ОСОБА_9 відмовляється,
що спонукає його звернутися з позовом
до суду.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 386, 391 ЦК України, 156, 157 ЖК України,
ОСОБА_6 просив суд усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні
належною йому на праві власності
квартирою АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_7,
ОСОБА_8, малолітнього ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили права
на користування житловою площею
квартири АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_7,
ОСОБА_8, малолітнього ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1;
зобов'язати сектор громадянства,
міграції і реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області зняти з реєстраційного обліку
зареєстрованих в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та її
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1;
стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
його користь понесені ним судові
витрати та витрат на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_7 позов не
визнала.

При цьому посилалася на те, що до
спірної квартири вона вселилася за
згодою свого батька ОСОБА_11 та мешкає
в ній понад 2 роки. Після смерті батька
позивач дозволив їй тимчасово мешкати
в належній йому квартирі доки вона не
зробить ремонт у кімнаті гуртожитку по
вул. Чехова, де вона прописана.
Власного житла вона не має, а кімната в
гуртожитку непридатна для проживання,
оскільки там тече дах та немає світла.

Відповідачка ОСОБА_8, діюча у
власних інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_9, позов не
визнала.

При цьому посилалася на те, що в
спірну квартиру її прописав дідусь
ОСОБА_11 на необмежений час коли був
живий. В квартирі вона проживає разом з
малолітнім сином ОСОБА_9. Вона є матір'ю
одиначкою, сама виховує сина, за станом
здоров'я не працює. Власного житла вона
не має, на квартирному обліку не
перебуває. Гроші за комунальні послуги
вона надає позивачу, але підтвердити це
нічим не може.

Представник служби у справах дітей
Рубіжанської міської ради позов не
визнав.

При цьому посилався на те, що в
спірній квартирі зареєстрований
малолітній син ОСОБА_7 - ОСОБА_9, а
задоволення вимог позивача може
привести до порушення прав та
інтересів малолітньої дитини.

Представник Рубіжанського МС УДМС
в Луганській області в судове
засідання не з'явився.

Згідно листа направленого до суду,
просив розглянути справу за його
відсутності.

Рішенням Рубіжанського міського
суду Луганської області від 23 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвали нове рішення, яким
задовольнити позов.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з його необґрунтованості.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Гарантуючи захист прав власності,
закон надає власнику право вимоги
усунення будь-яких порушень його прав
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням права володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Право власника житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї власника, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
врахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз наведених правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку,
що виникнення права членів сім'ї
власника будинку (квартири) на
користування цим будинком (квартирою)
та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку
(квартири) права власності на цей
будинок (квартиру), а відтак -
припинення прав власності особи на
будинок (квартиру) припиняє право
членів сім'ї на користування цим
будинком (квартирою).

Таким чином, права членів сім'ї
власника будинку (квартири) на об'єкт
власності є похідними від прав самого
власника.

Передбачаючи право власника
житлового будинку (квартири) на
відчуження цих об'єктів, закон не
передбачив при цьому перехід прав і
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом (житлового
сервітуту) членів сім'ї колишнього
власника у випадку зміни власника
будинку (квартири).

Матеріали справи свідчать, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Рубіжанською державною нотаріальною
конторою 16 липня 2009 року за р. №766 та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого приватним
нотаріусом Рубіжанського МНО
Луганської області ОСОБА_10 31 липня 2013
року за р. №877, ОСОБА_6 є власником
квартири АДРЕСА_1 (а. с.7, 34-35).

В зазначеній квартирі крім ОСОБА_6
зареєстровані та постійно проживають з
19 листопада 2008 року ОСОБА_8 та її
малолітній син ОСОБА_9 (а. с.4, 24,38).

Відповідачка ОСОБА_8 та її
малолітній син ОСОБА_9 зареєстровані в
АДРЕСА_1 за заявою попереднього
власника квартири ОСОБА_11, який помер 2
липня 2012 року ( а. с. 78).

Крім того, в зазначеній квартирі
проживає без реєстрації ОСОБА_7, яка
вселилася до неї за усною згодою
попереднього власника квартири ОСОБА_11

Після зміни власника квартири
відповідачі ОСОБА_8, її малолітній син
ОСОБА_9, ОСОБА_7 не набули самостійного
права на користування спірним житлом з
підстав, передбачених законом (найм,
оренда, вселення наймачем на підставі
ордера, тощо).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_7, ОСОБА_8 перешкоджають ОСОБА_6 у
користуванні та розпорядженні
належною йому квартирою, вчиняють
сварки, не сплачують комунальні
послуги, квартирну плату.

Вказані обставини стверджуються
поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, наданих в судовому засіданні
суду першої інстанції, які вказували,
що між позивачем та відповідачами
постійно виникають сварки; вироком
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 березня 2014
року, згідно з яким ОСОБА_6 визнано
винним у скоєнні злочину передбачено ч.
1 ст. 122 КК України за спричинення ОСОБА_7
середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У разі відсутності у відповідачів
законних підстав для проживання в
квартирі, що належить позивачу на праві
власності, та за відсутності такої
згоди власника квартири, наявні
законні підстави для захисту
порушеного права позивача щодо
користування та розпорядження
належним йому майном.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що чинним законодавством України
не передбачено прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника та помилково дійшов висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_6 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвали нове
рішення яким усунути перешкоди ОСОБА_6
.у користуванні та розпорядженні
належною йому на праві власності
квартирою АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_7,
ОСОБА_8, малолітнього ОСОБА_9 такими, що
втратили права на користування
житловою площею квартири АДРЕСА_1;
виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8, малолітнього
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1.

В той же час, позовні вимоги ОСОБА_6 в
частині зобов'язання сектор
громадянства, міграції і реєстрації
фізичних осіб Рубіжанського МВ УМВСУ в
Луганській області зняти з
реєстраційного обліку зареєстрованих
в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та її малолітнього
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 не можуть бути
задоволені колегією суддів з таких
підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місяця проживання в Україні»
питання про зняття з реєстраціях
колишніх членів сім'ї власника будинку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про втрату ними права
користування жилим приміщенням, яке
регулюється нормами житлового і
цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 156
ЖК України, ст. 405 ЦК України)

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач Позивачем і відповідачем
можуть бути фізичні і юридичні особи, а
також держава.

Матеріали справи свідчать, що
сектор громадянства, міграції і
реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області залучений позивачем до участі
у справі у якості 3- особи, а не
відповідача.

Діючий ЦПК України не передбачає
право суду покладати на 3-особу
зобов'язання щодо вчинення буд-яких
дій.

З огляду на це, колегія судді не
вбачає правових підстав щодо
зобов'язання сектор громадянства,
міграції і реєстрації фізичних осіб
Рубіжанського МВ УМВСУ в Луганській
області зняти з реєстраційного обліку
зареєстрованих в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та її
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Частинами 1-3 ст. 79 ЦПК України
визначено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюється законом. До витрат,
пов'язаних з розглядом справи, належить
зокрема: витрати на правову допомогу.

При звернення з позовом до суду
позивачем сплачено судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп., що стверджується
квитанцією залученою до справи, а також
понесені витрати на правову допомогу у
сумі 2500 грн. (а. с.1, 19-21, 89).

Вказані судові витрати підлягають
стягненню з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 23 квітня 2014 року
- скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_6 у
користуванні та розпорядженні
належною йому на праві власності
квартирою АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_7, ОСОБА_8,
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1
такими, що втратили права на
користування житловою площею квартири
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8,
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 судові витрати по 121 грн. 80 коп.,
витрати на правову допомогу по 1250 грн.
з кожної.

В іншій частині позову ОСОБА_6 -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: