Справа № 463/90/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/6320/14 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представника ОСББ «Кайзервальд-Львів» Пеленички С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця під час виконання ним судового рішення у цивільній справі, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на рішення старшого державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дробного А.М. про відмову у задоволенні його - ОСОБА_3 клопотання про зупинення виконавчого провадження ВП № 43440314 до набрання законної сили ухвалою Личаківського районного суду м. Львова про роз'яснення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року по справі № 2/463/1334/13. Просить визнати вказану відмову неправомірною та зобов'язати старшого державного виконавця Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Дробного А.М. задовольнити його клопотання. Скаргу мотивує тим, що на підставі виконавчого листа № 2/463/1334/13, виданого 20.05.2014 року згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження 26.05.2014 року, відповідно до якого зобов'язано його та ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСББ «Кайзервальд-Львів» в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої металевої огорожі з бетонною основою між будинками АДРЕСА_1 в м. Львові. Однак, співвласником огорожі, окрім боржників, є ОСОБА_6, яка не була учасником розгляду справи і заперечує проти знесення огорожі. У зв'язку із цим вона звернулася до державного виконавця та клопотала, щоб той подав до суду заяву про роз'яснення рішення суду в цій частині. Але своїм листом від 01.07.2014 року № 3066 державний виконавець відмовив у задоволенні її клопотання. Крім цього, оскільки на його думку, наведені обставини ускладнюють або роблять взагалі неможливим виконання рішення суду, листом від 22.07.2014 року він звернувся із заявою до державного виконавця про необхідність звернення до суду із заявою про роз'яснення рішення суду, а також 25.07.2014 року ним подано клопотання про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». В подальшому ним отримано лист державного виконавця за № 3725 від 31.07.2014 року про те, що підстав для зупинення провадження немає. З наведеним вище підстав, вважає дії державного виконавця неправомірними та просить заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця під час виконання ним судового рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року у цивільній справі № 2/463/1334/13 відмовлено за безпідставністю.

Після вступу ухвали суду в законну силу, постановлено відновити стягнення за виконавчим листом № 2/463/1334/13, виданого 20.05.2014 року, яке зупинене ухвалою суду від 06 серпня 2014 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3, який вважає її незаконною і такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд, мотивуючи відмову у задоволенні скарги, вказав, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», що підставою для зупинення виконавчого провадження є факт звернення саме державного виконавця із поданням про роз'яснення рішення суду. Проте, з метою недопущення порушення законних прав ОСОБА_6, державний виконавець зобов'язаний був звернутися до суду за роз'ясненням рішення суду щодо його обов'язковості для ОСОБА_6 і зупинити провадження у справі та зупинити виконавче провадження, а тому його рішення про відмову у зупиненні виконавчого провадження є неправомірним. Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Личаківського ВДВС ЛМУЮ Дробний А.М., ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 74, 75, 76), в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСББ «Кайзервальд-Львів» Пеленички С.В., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

При розгляді зазначеної скарги, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2014 року ВП № 43440314, державним виконавцем, на підставі виконавчого листа № 2/463/1334/13, виданого 20.05.2014 року згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.07.2013 року, було відкрито виконавче провадження про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСББ «Кайзервальд-Львів» в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої металевої огорожі з бетонною основою між будинками АДРЕСА_1 в м. Львові.

В ході виконання рішення суду, ОСОБА_6 звернулася до державного виконавця із заявою від 16.06.2014 року, якою повідомила, що вона є співвласником огорожі, яка підлягає знесенню, у зв'язку із чим просила державного виконавця звернутися із заявою про роз'яснення рішення суду в цій частині. Листом від 01.07.2014 року № 3066 державний виконавець відмовив у задоволенні її клопотання.

Крім цього, листом від 22.07.2014 року ОСОБА_3 повідомив державного виконавця про те, що він звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду з цих же підстав. А також 25.07.2014 року подав клопотання про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». Листом державного виконавця за № 3725 від 31.07.2014 року боржнику було відмовлено у зупиненні виконавчого провадження за безпідставністю.

В постановленій оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вважає, що державний виконавець підставно відмовив боржнику та ОСОБА_6 у задоволенні клопотань про зупинення виконавчого провадження та зверненні до суду із заявою про роз'яснення рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу в якій роз'яснює своє рішення не змінюючи при цьому його зміст.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що до державного виконавця зверталася особа, яка не брала участі у розгляді справи, а крім цього, як стверджував державний виконавець, рішення суду для нього є зрозумілим.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3, районний суд дійшов вірного висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та підставно відмовив боржнику у зупиненні виконавчого провадження, оскільки він заяву до суду про роз'яснення рішення суду не подавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки районного суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування ухвали районного суду, посилання ОСОБА_3 у скарзі висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильною по суті, відповідає вимогам ст. ст. 209-210 ЦПК України, підстави для її скасування та постановлення нової ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.