ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. Дарницький районний
суд міста Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ДРАГА О.А.

сторін:

представника позивача
КОРШУН О.А.

відповідачів
ОСОБА_3; ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА
з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РАДА"
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за оплату житлово-
комунальних послуг, суд -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «РАДА» в особі свого
представника Коршун О.А., звернулося до
суду з позовом до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за оплату житлово -
комунальних послуг у розмірі 2 668
гривень 91 коп., обґрунтовуючи позовні
вимоги посилається на те. що
відповідачі є власниками АДРЕСА_1 та
на виконання вимог чинного
законодавства України з метою
врегулювання відносин між ТОВ «РАДА»
та відповідачами було укладено
договір про участь у витратах на
утримання будинку та при будинкової
території від 29 липня 2002 року.
Відповідачі неодноразово
попереджалися працівниками ТОВ
«РАДА» про необхідність
розрахуватись за житлово-комунальні
послуги, але бажаних результатів
досягнуто не було, а тому просить
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у розмірі
2 652 гривні- основного боргу,
інфляційної складової боргу - 6
гривень 73 коп. та 3% річних - 10 гривень
18 коп, а разом 2 668 гривень 91 коп.

В судовому засіданні представник
позивача Коршун О.А., який діє на
підставі довіреності б/н від 01.07. 2014
року ( а.с. 17) позовні вимоги уточнив,
збільшив та підтримав їх у повному
обсязі, просив суд стягнути
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у розмірі
2 866 гривні 68 коп.- основного боргу,
інфляційної складової боргу - 311
гривень 82 коп. та 3% річних - 42 гривень
15 коп, а разом 3 220 гривень 65 коп.,
пояснивши суду, що вказана
заборгованість утворилася відповідно
до додатку до Договору про участь у
витратах на утримання будинку та при
будинкової території від 29.07. 2002 року
у розмірі 39 гривень щомісячно з 20.04.
2004 року по листопад 2010 року, а з
грудня 2010 року такі витрати не
нараховувалися.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заперечували проти задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
надавши свої письмові заперечення,
які надійшли через загальну
канцелярію за вх. № 41877 від 15.09. 2014 року
( а.с. 30-33) та за вх. № 46358 від 13. 10. 2014
року, пояснивши суду, що сума
заборгованості утворилася за період
з квітня 2005 року по листопад 2010 року
шляхом безпідставного нарахування
плати за додаткові послуги,
передбачені п.2.2.12 Договору про участь
у витратах на утримання будинку та
при будинкової території від 29 липня
2002 року, термін дії вказаного
договору закінчився 29 липня 2005 року.
Разом з тим 24.06. 2005 року за один
місяць до закінчення дії Договору
ними було направлено до ТОВ «РАДА»
письмову заяву про перегляд умов
Договору, зокрема щодо безпідставної
сплати ними так званих «додаткових
послуг для забезпечення безпечного
та комфортного мешкання
співвласників». Проте наявну
заборгованість додатково до договору
у розмірі 2 652 гривні позивач почав
проставляти у повідомленні лише з
квітня 2014 року, до квітня 2014 року
ніяких повідомлень щодо утвореної
заборгованості позивач їм не
повідомляв, отже , просили у
задоволенні позовних вимог відмовити
з застосуванням загальної позовної
давності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, судом встановлені факти
та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому
засіданні та вбачається із
матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 є власниками в рівних
частинах АДРЕСА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про право власності
Серія САА № 041393 від 17.02. 2005 року, яке
видано на підставі Наказу Головного
управління житлового забезпечення
від 17 грудня 2004 року № 2378-С/КІ ( а.с. 12).
Відповідно до технічного паспорту

( а.с.11) квартира складається з двох
кімнат, жилою площею 39, 30 кв. м.,
загальною площею 78.00 кв. метри та
перебуває на балансі ТОВ «РАДА».

Згідно ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що
йому належить. Оскільки майно
відповідачів знаходиться у
багатоповерховому будинку, порядку
його утримання регламентується,
зокрема, Законом України « Про
житлово- комунальні послуги від 24.06.
2004 року № 1875-IV

Згідно з приписами ч.1 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права, обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші право чини. Цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.162 Житлового
кодексу Української РСР, плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Згідно ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п.35 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і при будинковими
територіями, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року №572, обов'язок по сплаті за
обслуговування і ремонт будинку,
комунальні та інші послуги
покладається на власника, наймача,
орендаря житлового приміщення.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданих
представником позивача в судове
засідання 15.10. 2014 року, сума 2 866 гривні
68 коп. утворилася за період з квітня
2004 року по листопад 2010 року по 39-00
гривень, відповідно до п.п. 2.2.12
Договору про участь у витратах на
утримання будинку та при будинкової
території від 29 липня 2002 року ( а.с. 7-9)
для поліпшення комфортного мешкання
та проведення комплексу робіт,
направлених на підтримання у
належному стані конструкцій, та
систем інженерного обладнання будинку
і при будинкової території,
збереження експлуатаційних якостей,
не пов'язаних із зміною основних
техніко-економічних показників
співвласники квартири зобов'язуються
сплачувати за ці додаткові послуги по
0,50 грн. за 1 кв. метр загальної площі
квартири.

З пояснень відповідачів
встановлено, що останні не сплачували
вартість вказаних послуг в зв'язку з
безпідставним, необґрунтованим
нарахуванням та всупереч вимогам
чинного законодавства, зокрема,
вартість послуг з підтримання у
належному стані конструкцій, та
систем інженерного обладнання будинку
і при будинкової території,
збереження експлуатаційних якостей,
не пов'язаних із зміною основних
техніко-економічних показників,
включено до вартості послуги з
утримання будинку і при будинкової
території, відповідно до вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №560 та вимог Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.05.2009
року №529, яка скасувала та замінила
постанову № 560.

З оглянутих у судовому
засіданні банківськими квитанціями
про сплату вартості послуг за
житлово-комунальні послуги,
відповідачами завжди оплачувалась
вартість послуг з утримання будинку і
при будинкової території (
експлуатаційні витрати), отже позивач
фактично вимагає повторної оплати
вже оплачених послуг.

Разом з тим, згідно зі ст. 14 ч.2
Закону України «Про житлово-
комунальні послуги», ціни і тарифи
на комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та при
будинкових територій формуються і
затверджуються органами
виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом. Однак позивач нарахував
вартість «додаткових послуг» за
тарифом 0,50 грн. за 1 кв.м. без
відповідного затвердження цього
тарифу Київською міською державною
адміністрацією, тим самим порушивши
як вимоги ст. 14 Закону України « Про
житлово-комунальні послуги» так і
вимоги ст. 7 Закону України « Про
ціни і ціноутворення».

Проте, термін дії Договору (
а.с.7-9) закінчився 29 липня 2005 року .

Відповідно до п. 5.10 Договору
термін дії Договору складає три
роки з дня його підписання, тобто 29
липня 2002 року.

Пунктом 5.11 цього ж Договору
передбачено, що дія Договору
автоматично продовжується на
наступний термін, якщо жодна із
сторін в письмовій формі не заявить
про його перегляд за один місяць до
закінчення його дії.

Однак, як встановлено в
судовому засіданні, 24.06. 2005 року за
один місяць до закінчення дії
Договору ними було направлено до ТОВ
«РАДА» письмову заяву про перегляд
умов Договору, зокрема щодо
безпідставної сплати ними так
званих «додаткових послуг для
забезпечення безпечного та
комфортного мешкання співвласників»,
яка була отримана позивачем за вх. №
Б-72/00 від 24.06. 2005 року.

Таким чином, відповідачами
належним чином було виконано вимоги
п.5.11 Договору щодо свого
волевиявлення про перегляд умов
Договору, а тому автоматичного
продовження терміну дії Договору не
відбулося, а визначений Договором
термін його дії закінчився 29 липня
2005 року. Жодного іншого договору між
відповідачами та позивачем не
укладено, вказаний факт не
спростовується представником
позивача.

Проте, всупереч закінчення
терміну дії Договору ТОВ «РАДА»
продовжувало нараховувати плату за
додаткові послуги за договором до
листопада 2010 року включно, а з грудня
2010 року таких нарахувань не
відбувалось, що підтвердив і сам
представник позивача.

Разом з тим, згідно положень ст. 257
ЦК України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України
встановлено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Враховуючи те, що заявлений до
стягнення борг утворився в період часу
з квітня 2004 року по листопад 2010
року, а позов було пред'явлено 14.08.2014 р.,
тобто після закінчення строку позовної
давності, та зважаючи на те, що
стороною відповідачів було заявлено
клопотання про застосування позовної
давності до спірних правовідносин, суд
вбачає підстави для відмови
задоволенні такого позову.

Керуючись ст.162 Житлового кодексу
УРСР, ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. ст. 10,
11, 58, 60, 88, 208, 209,212-215, 218,224-228 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
256, 257, 261, 267, 322 Цивільного кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ТОВАРИСТВУ з ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РАДА" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за оплату житлово-
комунальних послуг , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17
жовтня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК