22-ц/773/1112/14 Головуючий у 1 інстанції:
Івасюта Л.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
Поперецького О.В.,

представників відповідачів -
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційними скаргами
позивача і представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 29 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Державний ощадний банк України»
звернулось в суд з даним позовом, який
обґрунтований тим, що 17.01.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України», яким
після зміни типу товариства є Публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України" та ОСОБА_8 був
укладений кредитний договір № 3675 на
суму 57300 грн. для здійснення оплати за
транспортний засіб марки Dong Feng 1044
згідно договору купівлі-продажу від
10.01.2008 року, укладеного між банком, як
позичальником та ВАТ «Волинь-АВТО» під
18 відсотків річних з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 16.01.2015 року.

На забезпечення виконання кредитного
договору 17.01.2008 року між банком та
ОСОБА_8 було укладено договір застави
майна Р№ 97, згідно якого в заставу
передано фургон марки DONG-FENG, 2005 року
випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та договір поруки № 4211 - з
ОСОБА_4 - дружиною боржника. Крім того,
27.06.2008 року між банком та відповідачем
ОСОБА_6 було укладено договір поруки №
4794 за кредитними зобов'язаннями
божника ОСОБА_5 - сина боржника ОСОБА_8
та 14.06.2010 року - договір поруки № 5345 з
відповідачем ОСОБА_7 на тих же умовах -
за зобов'язаннями боржника ОСОБА_8
Погашення кредиту та нарахованих за
користування ним відсотків частково
сплачувалися, однак, починаючи з жовтня
2009 року виникла прострочена
заборгованість, яка не погашена. В ході
розшуку позичальника ОСОБА_8 банку
стало відомо про його смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що оскільки 29.02.2008
року ОСОБА_8 складено заповіт, який
посвідчено секретарем виконавчого
комітету Чаруківської сільської ради
Луцького району Волинської області на
ім'я ОСОБА_5, який спадщину прийняв;
ОСОБА_4 набула право власності на 1/2
спадкового майна на підставі
відповідного рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14.07.2011 року, а поручителі
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відмовились від
своїх зобов'язань і стали поручителями
за зобов'язаннями нового боржника, тому
банк просив стягнути солідарно з
відповідачів на його користь 52 326,36 грн.
кредитної заборгованості та судові
витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 29 травня 2014 року позов ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Волинського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 3675 від 17.01.2008 року в межах суми
вартості прийнятого ними спадкового
майна по смерті основного боржника
ОСОБА_8 у розмірі 37500 грн., а також судові
витрати в сумі 345грн., по 172,50грн. з
кожного. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
позивач ПАТ «Державний ощадний банк
України», покликаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову в повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_2, вважаючи оскаржуване рішення
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив його в частині задоволених
позовних вимог скасувати з ухваленням
нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з прийняттям спадщини
після смерті ОСОБА_8 набули прав та
обов'язків останнього, як боржника за
кредитним договором № 3675 від 17.01.2008
року, а тому прийшов до висновку, що з
них в солідарному порядку слід
стягнути кредитну заборгованість у
межах вартості успадкованого ними
майна. Відмову в позові щодо ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 суд мотивував тим, що укладені
між ними та банком договори поруки
припинилися внаслідок переведення
боргу ОСОБА_8 на його спадкоємця -
ОСОБА_5, оскільки вони не поручалися
перед банком за виконання кредитних
зобов'язань новим боржником.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції погодитись не
може, так як суд зробив його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.01.2008 року між відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України», яким після зміни типу
товариства є ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_8 був укладений
кредитний договір № 3675 на суму 57300 грн.
для здійснення оплати за транспортний
засіб марки Dong Feng 1044 згідно договору
купівлі-продажу від 10.01.2008 року,
укладеного між банком, як
позичальником та ВАТ «Волинь-АВТО» під
18 відсотків річних з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 16.01.2015 року (а.с.9).

На забезпечення виконання кредитного
договору 17.01.2008 року між банком та
ОСОБА_8 було укладено договір застави
майна Р№ 97, згідно якого в заставу
передано фургон марки DONG-FENG, 2005 року
випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та договір поруки № 4211 - з
ОСОБА_4 - дружиною боржника (а.с.10-14, 19).
Відповідно до заяви ОСОБА_4, остання
дала свою згоду на передачу вказаного
фургону, який придбаний за кошти набуті
за час шлюбу, в заставу банку (а.с.16).

27.06.2008 року між банком та відповідачем
ОСОБА_6 було укладено договір поруки №
4794 за кредитними зобов'язаннями
божника ОСОБА_5 - сина боржника ОСОБА_8
та 14.06.2010 року - договір поруки № 5345 з
відповідачем ОСОБА_7 на тих же умовах -
за зобов'язаннями боржника ОСОБА_8
(а.с.20-21).

Погашення кредиту та нарахованих за
користування ним відсотків частково
сплачувалося, однак, починаючи з жовтня
2009 року виникла прострочена
заборгованість у розмірі 48714,28 грн. -
основного боргу, 2153,57 грн., - нараховані
відсотки - згідно розрахунку, доданого
позивачем до позовної заяви.

В ході розшуку позичальника ОСОБА_8
банку стало відомо про його смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про смерть від
17.03.2008 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи № 510/08, заведеної після смерті
ОСОБА_8, 29.02.2008 року останнім було
складено заповіт, посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Чаруківської сільської ради Луцького
району Волинської області Федорчук А.Л.
та зареєстрований в реєстрі за № 356,
яким він усе майно після своєї смерті
заповів сину - ОСОБА_5 На підставі заяви
від 20.09.2008 року спадщину по смерті
ОСОБА_8 прийняв ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвами про право
власності на спадщину за заповітом від
20.09.2008 року, зареєстрованими в реєстрі
відповідно за №№ 1-2714 та 1-2716, за якими
спадкоємець набув право на спадкове
майно: автомобіль марки ФІАТ, моделі
ДУКАТО, 1987 року випуску, шасі (кузов,
рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_4, зареєстрований у
Луцькому МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України у
Волинській області 18.07.1997 року,
вартістю 14300 грн. та трактор марки Т-150К,
1993 року випуску, номер машини - НОМЕР_5,
номер двигуна НОМЕР_6, державний номер
НОМЕР_7, вартістю 20200 грн. (а.с.92-102).

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області у цивільній справі
№ 2-2442/11 від 14.07.2011 року визнано частково
недійними зазначені вище свідоцтва про
право на спадщину за заповітом в
частині визнання за спадкоємцем ОСОБА_5
права власності на відповідні
транспортні засоби на 1/2 спадкового
майна. Визнано за ОСОБА_4 (відповідачкою
в розглядуваній справі) право
власності на 1/2 автомобіля марки ФІАТ,
моделі ДУКАТО, 1987 року випуску та 1/2
трактора, марки Т-150К, 1993 року випуску
(а.с.103).

Отже, відповідно до положень ст. ст. 1216,
1218 ЦК України відповідач ОСОБА_5 з
прийняттям права на спадщину набув
права та обов'язки від ОСОБА_8, як особи,
яка померла і відповідно до складу
спадщини ввійшли усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Однак, як встановлено апеляційним
судом, названому банку про смерть
позичальника ОСОБА_8 стало відомо із
заяви відповідачки ОСОБА_4, поданої до
06.09.2011 року з прикладенням свідоцтва
про смерть згаданого позичальника, на
яку позивачем 13.10.2011 року дана
відповідь, відколи для банку почав свій
перебіг шестимісячний строк,
встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України для
пред'явлення ним вимог до спадкоємців
ОСОБА_8 Із вимогою до спадкоємців
ОСОБА_8 позивач звернувся через
нотаріальну контору 26.12.2012 року тобто
більше, ніж через рік з того часу, коли
він дізнався про відкриття спадщини
після смерті названого боржника.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

З врахуванням положень наведеної
правової норми, банк пропустив
встановлений законом шестимісячний
строк звернення із вимогою до
спадкоємця ОСОБА_5, оскільки йому з
13.10.2011 року було достовірно відомо про
смерть ОСОБА_8 і він не скористався
своїм правом заявити вимогу до
спадкоємця у визначений законом строк,
у зв'язку з чим у позові до ОСОБА_5 слід
відмовити з цих підстав

Згідно із ч. 3 ст. 559 ЦК України порука
припиняється у разі переведення боргу
на іншу особу, якщо поручитель не
поручився за нового боржника.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_6 підписав договір
поруки № 4794 лише 27.06.2008 року, тобто
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 основного
боржника за кредитним договором
ОСОБА_8, не знаючи про смерть останнього
і, як вбачається зі змісту самого
договору поруки № 4794, ОСОБА_6 поручався
за зобов'язаннями боржника ОСОБА_5, в
той час, коли станом на 27.06.2008 року
останній не був стороною кредитного
договору № 3675 від 17.01.2008 року, набув
право на спадкове майно лише 20.09.2008 року
та не набув статусу нового боржника у
розумінні положень ч.3 ст.559 ЦК України.
Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що і відповідач ОСОБА_7 не
поручався перед банком за нового
боржника.

Отже, з врахуванням наведеного, позовні
вимоги банку про солідарне стягнення
кредитної заборгованості з
відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є
безпідставними і у їх задоволенні слід
відмовити, оскільки як встановлено під
час апеляційного розгляду справи, банк,
як кредитор спадкодавця пропустив
встановлений законом строк
пред'явлення вимоги до спадкоємця, а
поручителі спадкодавця не поручалися
за нового боржника, що має своїм
наслідком припинення поруки.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено,
що договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що кредитний договір № 3675
від 17.01.2008 року, укладений між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» на придбання
транспортного засобу марки Dong Feng 1044
згідно договору купівлі-продажу від
10.01.2008 року, був укладений в інтересах
сім'ї.

З врахуванням наведених положень
правових норм СК України, укладений між
банком та ОСОБА_8, кредитний договір
створив обов'язки і для другого з
подружжя - відповідачки ОСОБА_4,
оскільки придбане за договором майно
було використано в інтересах сім'ї, а
тому остання в даному випадку буде
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_8
за кредитним договором лише в межах
своєї частки у спільному майні, яка
відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК
України становить 1/2.

Як вбачається з матеріалів справи (а. с.
40-42), розмір заборгованості за вказаним
кредитним договором (за підрахунками
банку) становить загальну суму 52 326,36
грн., яка складається з:

неповерненого кредиту 48 714,28 грн.;

нарахованих з 17 січня 2008 року по 1 січня
2011 року відсотків;

нарахованої з 02.12.2009 року і до 04.12.2013
року пені за несвоєчасне повернення
кредиту 769,34 грн.;

нарахованої з 26.10.2009 року і до 04.12.2013
року пені за несвоєчасну сплату
відсотків 423,10 грн.;

нарахованої з 26.10.2009 року і до 04.12.2013
року пені за несвоєчасну спладу
комісійної винагороди 34,61 грн.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи з наведеної норми права на час
смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (через два
місяці після отримання кредиту) у нього
існував обов'язок повернути
непогашений на той час кредит в сумі 56
599,25 грн. та сплатити нараховані на цю
дату відсотки в розмірі 2492,34 грн. (929,95
грн. + 755,73 грн. + 806,66 грн.).

Оскільки після смерті ОСОБА_8
здійснювались платежі на погашення
кредиту за згаданим кредитним
договором та сплату відсотків,
нарахованих і після смерті названого
боржника, сплачені відсотки понад той
розмір, що нарахований включно по
березень 2008 року (2492,34 грн.), а це
становить 22759,03 грн. (25 251,37 грн. фактично
сплачених відсотків - 2492,34 грн.
відсотків, що підлягали сплаті), слід
зарахувати на погашення залишку
кредиту, який становив на час
пред'явлення позову 48714,28 грн. З
врахуванням сплачених відсотків,
нарахованих за період, за який вони не
повинні були нараховуватись, сума
непогашеного кредиту становить 25975,25
грн. (48714,28 грн. - 22739,03 грн.). Частка боргу,
що підлягає стягненню з ОСОБА_4, як з
дружини згаданого позичальника, в
користь банку становить 12987, 63 грн. (25975,25
грн. х 1/2).

Пеня, нарахована за період після смерті
ОСОБА_8, відповідно до наведеної норми
права та положень ст. 1231 ЦК України
також не підлягає до стягнення за його
кредитними зобов'язаннями.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, рішення суду
підлягає відповідно до положень ст. 309
ЦПК України скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову ПАТ «Державний
ощадний банк України».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 29 травня 2014 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» заборгованість
по тілу кредиту за кредитним договором
№ 3675 від 17.01.2008 року, укладений між
публічним акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_8 в сумі 12987 (дванадцять тисяч
дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 63 коп.

В позові публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: