У Х В А Л А

29 вересня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Дем'яносова М.В., Попович О.В.,

Коротуна В.М.,
Штелик С.П.

розглянувши заяву ОСОБА_3 до Верховного
Суду України про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Українські
радіосистеми» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до приватного
акціонерного товариства «Українські
радіосистеми» (далі - ПАТ
«Українські радіосистеми») про
стягнення з відповідача компенсації за
невикористані 10 днів відпуски, на які
він мав право як донор, відповідно до
Закону України «Про донорство крові та
її компонентів», а також і відповідно
до ст. 83, 124 КЗпП України. Зазначив, що
після неодноразових звернень до
правоохоронних та контролюючих
органів відповідач перерахував на його
пластикову картку 1 032 грн 19 коп, в
якості компенсації, але позивач вважає,
що йому повинні виплатити 1 824 грн,
оскільки компенсація була виплачена із
запізненням в дев'ять днів.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28
листопада 2012 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до
суду із вказаним позовом.

Стягнуто з ПАТ
«Українські радіосистеми» на користь
ОСОБА_3 1 507 грн 50 коп. у рахунок
відшкодування за затримку виплати
компенсації за невикористані дні
відпустки донора.

У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 лютого
2013 року рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 листопада 2012 року
скасовано, ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду апеляційної інстанції із заявою
про перегляд рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 лютого
2013 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року заяву ОСОБА_3 про
перегляд рішення апеляційного суду
Дніпропетровскої області від 13 лютого
2013 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 лютого 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року залишено без змін.

13 травня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 до
Верховного Суду України про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ч. 2 ст. 233 КЗпП
України та п. 1 ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції зазначених
норм матеріального права, а саме, ч. 2 ст.
233 КЗпП України, у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на :

- постанову Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.12.99 р. «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці»;

- рішення Конституційного Суду України
№ 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року
в справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України.

Надана заявником постанова Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.99 р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» та
рішення Конституційного Суду України
№ 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року
не є судовими рішеннями суду
касаційної інстанції, як то визначено в
п.3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» зі змінами роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Керуючись ст. 355 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
приватного акціонерного товариства
«Українські радіосистеми» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 лютого 2014 року до
провадження Верховного Суду України,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. КузнєцовСудді:
М.В. Дем'яносов В.М. Коротун О.В. Попович
С.П. Штелик