Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів,
заінтересована особа: Білоцерківський
міський відділ УДМС України в
Київській області,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з
вказаною заявою мотивуючи тим, що вона
є громадянкою Росії, в даний час
оформляє документи на отримання
посвідки на постійне проживання в
Україні, для чого їй необхідно надати
документи, зокрема, про підтвердження
наявності у неї житла, на підставі
договору дарування від 24.10.2013 року вона
має у приватній власності частину
житлового будинку по АДРЕСА_1, але в
договорі дарування та витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно її прізвище записано
помилково «ОСОБА_1», а по паспорту вона
«ОСОБА_1», з цього приводу працівник
ГІРФО порадила звернутися до суду.
Заявниця просить суд встановити факт,
що договір дарування частини житлового
будинку АДРЕСА_1 від 24.10.2013 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області , зареєстрований в реєстрі за №
2094, в якому зазначено покупець -ОСОБА_1,
належить ОСОБА_1; встановити факт, що
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 24.10.2013 року за
реєстраційним номером об'єкта
нерухомого майна 03, індексний
номер 11505969, номер запису про право
власності 3042561 на 27/200 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1,
належить ОСОБА_1.

В судовому засіданні заявниця подану
заяву повністю підтримала.

Представник заінтересованої особи -
Білоцерківського міського відділу
УДМС України в Київській області в
судове засідання не з'явився, про час
розгляду справи повідомлений належним
чином, підтвердженням чого є розписка в
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення заявниці,
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що в задоволенні заяви
належить відмовити з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що заявниця
є в даний час громадянкою Російської
Федерації, документом, що посвідчує її
особу, є паспорт , виданий 17.04.2002 року
Жовтневим РУВС м.Уфи, копія якого є в
матеріалах справи /а.с.3/.

Згідно відомостей в паспорті про особу:
російською мовою «ОСОБА_1», тоді
українською мовою буде - «ОСОБА_1».

З матеріалів справи вбачається, що
24.10.2013 року приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 посвідчено договір
дарування частини житлового будинку,
згідно якого ОСОБА_1 подаровано 27/200
частин житлового будинку з відповідною
частиною господарських споруд та
будівель АДРЕСА_1, договір
зареєстровано в реєстрі за № 2094, що
слідує з копії цього договору /а.с.7/.

Згідно копії витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
24.10.2013 року за реєстраційним номером
об'єкта нерухомого майна 03,
індексний номер 11505969, номер запису про
право власності 3042561, право власності
на вказану вище частину житлового
будинку АДРЕСА_1 зареєстровано на ім'я
ОСОБА_1 /а.с.8/.

Заявниця просить суд встановити факт
належності їй договору дарування та
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, на які вказано вище,
посилаючись на те, що в цих документах
помилково її прізвище зазначено -
«ОСОБА_1» замість вірного - «ОСОБА_1».

В обгрунтування своїх вимог заявниця
надає копію паспорта громадянина
України /а.с.4/, який оформлено на ім'я
ОСОБА_1, в якому на російській мові
зазначено: ОСОБА_1.

З копії довідки Посольства України в
Російській Федерації від 13.12.2012 року
/а.с.9/ слідує, що громадянство України
ОСОБА_1 припинено відповідно до Указу
Президента України про вихід з
громадянства України від 29.11.2012 року №
665/2012.

В свідоцтві про народження доньки
заявниці ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено
відомості про матір дитини -ОСОБА_1, що
стверджується копією свідоцтва про
народження /а.с.5/.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" /зі змінами/, роз'яснюється, що
при розгляді справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
зазначені в документі, не збігаються з
ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи, вказаними
у свідоцтві про народження або в
паспорті /у тому числі факту
належності правовстановлюючого
документа, в якому допущені помилки у
прізвищі, імені, по батькові або
замість імені чи по батькові зазначені
ініціали/, суд повинен запропонувати
заявникові подати докази про те, що
правовстановлюючий документ належить
йому і що організація, яка видала
документ, не має можливості внести до
нього відповідні виправлення.

Як встановлено судом і вказано вище в
рішенні, в документах -договорі
дарування та витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
прізвище заявниці, яке зазначено
українською мовою - ОСОБА_1, повністю
співпадає з її прізвищем, зазначеним у
паспорті громадянина Російської
Федерації російською мовою - ОСОБА_1, а
саме цей паспорт на даний час є
документом, який посвідчує особу
заявниці, а паспорт громадянина
України, на який посилається заявниця,
є недійсним з того часу, як вона
припинила громадянство України.

Крім того, свідоцтво про народження
заявниці оформлено російською мовою і
її прізвище вказано -ОСОБА_1, що не
суперечить відомостям про особу,
зазначеним в паспорті, що слідує з
копії цього свідоцтва /а.с.16/.

В судовому засіданні також
встановлено, що заявниця 11.10.2003 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 в м. Москві,
прізвище не змінювала, свідоцтво про
укладення шлюбу оформлено російською
мовою, де прізвище заявниці вказано -
ОСОБА_1, що стверджується копією
свідоцтва /а.с.17/.

Отже, проаналізувавши всі докази, суд
не вбачає підстав для встановлення
факту належності заявниці вказаних
вище в рішенні документів, оскільки
прізвище заявниці українською мовою,
вказане в цих документах, збігається з
її прізвищем російською мовою, яке
вказане в паспорті та свідоцтві про її
народження.

Таким чином, жодної помилки при
написанні прізвища заявниці в
документах - договорі дарування та
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно допущено не
було.

Крім того, у главі 15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
який затверджено наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,
зареєстровано в Мінюсті України 22.02.2012
року за № 282/20595, передбачено, що у разі
виявлення нотаріусом, що ним допущено
помилку при вчиненні нотаріальної дії
або що вчинена нотаріальна дія не
відповідає законодавству, нотаріус
зобов'язаний повідомити про це сторони
(осіб), стосовно яких вчинено
нотаріальну дію, для вжиття заходів
щодо скасування зазначеної
нотаріальної дії відповідно до
законодавства.

Отже, нотаріус має право при допущенні
ним помилки при вчиненні нотаріальної
дії, вжити заходи щодо скасування такої
нотаріальної дії.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 5, на яку
вказано вище, передбачено, що в порядку
окремого провадження судом
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо згідно із законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто, від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав громадян.

Звертаючись до суду з даною заявою,
заявниця вказує на те, що встановлення
факту належності їй
правовстановлюючих документів
необхідно для отримання посвідки на
постійне проживання в Україні.

Але до заяви заявниця не додає відмови
уповноваженого органу в оформленні
такої посвідки з підстав ненадання нею
відповідних документів або
неможливості прийняття цим органом
наданих заявницею документів.

А тому з врахуванням всього
вищенаведеного, суд вважає звернення
заявниці з вказаною заявою
передчасним, а подану нею заяву
необґрунтованою.

Керуючись главою 15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
який затверджено наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,
зареєстровано в Мінюсті України 22.02.2012
року за № 282/20595, ст.ст. 10,60,88, 209, 212-215, 256-259
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко