Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А.,при
секретарі Вертелецькому М.О.,за участю
адвоката ОСОБА_1,розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом

Кредитної спілки «Золота скриня»(далі
КС «Золота скриня») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 р. КС «Золота скриня»
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2про стягнення заборгованості за
договором позики.

В позові зазначено,що відповідно до
договору від 31.01.2007 р.відповідач
отримала кредит у розмірі 13300 гр.
споживчого кредиту із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 4% на місяць строком на 12
місяців.

Згідно п.4.1 договору,на момент
закінчення строку кредиту 31.01.2008
р.позичальник зобов*язаний повністю
повернути кредит з нарахованими
відсотками.

Згідно п.5.1 договору у разі
несвоєчасного(після закінчення
терміну кредиту)повернення кредиту та
несплату відсотків,позичальник
зобов*язаний сплатити додаткові
відсотки в розмірі 0,5% за кожен день
прострочки від суми заборгованості,яка
сформувалася на дату закінчення строку
кредиту.

Посилаючись на те,що відповідач не
виконала належним чином договірних
зобов*язань,своєчасно кредит та
нараховані відсотки не
сплачувала,позивач просить стягнути з
відповідача суму заборгованості 24605
гр.та судові витрати 246 гр.05 коп.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Скнар
Ф.І.заявлені вимоги підтримав та
пояснив,що протягом строку дії
договору позики,укладеного між
позивачем та відповідачем 31.01.2007
р.,ОСОБА_2несвоєчасно та не в повному
обсязі виконувала свої обов*язки щодо
щомісячного повернення кредиту та
сплату відсотків,внаслідок чого на
дату закінчення строку договору 31.01.2008
р.виникла заборгованість по тілу
кредиту 13300 гр.,по відсоткам за
користування кредитом 4344 гр.95 коп.
Протягом строку позовної
давності,встановленого у три
роки,позивач не міг звернутися до суду
з вимогами до відповідача про
стягнення боргу через відсутність у
позивача відомостей про фактичну
адресу мешкання ОСОБА_2,яка стала
відома у 2014 р.після отримання
інформації з довідково-адресного бюро.
Станом на квітень 2014 р.заборгованість
відповідача була визначена з
урахуванням пені в розмірі 0,5% за кожен
день прострочки від суми
заборгованості,яка сформувалася на
дату закінчення строку кредиту,за 170
днів.Просив задовольнити позов у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2в судовому засіданні
проти позову заперечувала з посиланням
на те,що зобов*язання за договором
позики нею виконані у повному
обсязі.Станом на дату закінчення
строку дії договору позики 31.01.2008 р.нею
були сплачені відсотки,тіло кредиту
погашено не було,проте до січня 2009 р.нею
в погашення отриманої позики у розмірі
13300 гр.було сплачено позивачу 22084
гр.,тому заборгованість як по тілу
кредиту,так і по відсоткам відсутня.
Звернення позивача до суду з позовом у
квітні 2014 р.з вимогами ,у тому
числі,щодо нарахованої пені,з
пропуском строку позовної давності
вважає підставою для відмови у позові в
повному обсязі.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1просив суд відмовити позивачу в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.Пояснив,що
строк дії договору позики,який був
укладений між позивачем та
відповідачем 31.01.2007 р.на 12
місяців,закінчився 31.01.2008 р.,станом на
цю дату відповідач була зобов*язана
погасити повністю тіло кредиту та
відсотки за користування
кредитом.Фактично відповідач на дату
закінчення строку договору погасила
лише відсотки за користування кредитом
6472 гр.67 коп.,тіло кредиту в сумі 13300
гр.погашено не було,саме з цієї дати для
позивача почався перебіг строку
позовної давності,оскільки через
неотримання коштів позивач дізнався
про порушення своїх прав,проте з
позовом КС «Золота скриня» звернулася
лише у квітні 2014 р.Пропуск позивачем
строку позовної давності вважає
підставою для відмови у позові в
повному обсязі.

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши пояснення сторін та їхніх
представників,дослідивши надані
письмові докази у сукупності, суд
дійшов висновку, що позов заявлений
необґрунтовано,не підлягає
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин справи та
відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено
доказами,що 31.01.2007 р.відповідач
ОСОБА_2звернулася до КС «Золота скриня»
із заявою про надання кредиту на
споживчі цілі у розмірі 13300 гр. із
сплатою відсотків за користування
кредитом 4 % на місяць з кінцевим
терміном повернення тіла кредиту та
відсотків 31.01.2008 р.,що відповідає строку
дії договору позики 12 місяців.

Відповідач у розписці ,яка є додатком
до заяви ,підтвердила отримання
кредиту у вказаному вище розмірі 31.01.2007
р.

Таким чином,договір про надання позики
у розмірі 13300 гр. був укладений між
сторонами 31.01.2007 р.на 12 місяців,є
строковим,з терміном дії до 31.01.2008 р.

За умовами договору,можливість його
пролонгації після закінчення строку
дії сторонами не передбачалася.

Згідно п.4.1 договору,на момент
закінчення строку кредиту 31.01.2008
р.позичальник зобов*язаний повністю
повернути кредит з нарахованими
відсотками.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості,станом на
31.01.2008 р.відповідач погасила нараховані
відсотки 6472 гр.67 коп.,тіло кредиту 13300
гр.погашено не було.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України
,зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.256 ЦК України визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК Україи встановлено,що
загальний строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Судом на підставі вище наведених
письмових доказів встановлено, що
перебіг строку позовної давності за
договором від 31.01.2007 р. почався 31.01.2008
р.та сплив 31.01.2011 р.

Відповідно до матеріалів
справи,позовна заява до
ОСОБА_2позивачем до суду подана 25.04.2014
р.,тобто за межами строку позовної
давності,встановленого законом.

Відповідно до роз*яснень Пленуму
Верховного Суду України в п.11 Постанови
від 18.12.2009 N 14 « Про судове рішення у
цивільній справі»,встановивши,що строк
для звернення з позовом пропущено без

поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з

цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною
у спорі,зробленою до ухвалення ним
рішення,крім

випадків, коли позов не доведено,що є
самостійною підставою для цього.

Таким чином,дотримання стороною справи
строків для звернення до суду за
захистом порушених прав підлягає
перевірці на основі повно і

всебічно з'ясованих обставин,на які
сторони посилаються як на

підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами,які
досліджуються в судовому засіданні і
повинні відповідати вимогам закону
про їх належність та допустимість,а
висновки суду про застосування строків
позовної давності викладаються у
судовому рішенні.

З пояснень представника позивача у
судовому засіданні вбачається,що
причиною пропуску строку позовної
давності він визначив необізнаність
позивача про фактичне місце проживання
відповідача,що не підтверджено жодними
доказами.

Навпаки,з досліджених у судовому
засіданні доказів,які були надані
самим позивачем,встановлено,що
відповідач повідомляла позивача про
місце реєстрації за адресою
АДРЕСА_1,місце фактичного проживання за
адресою АДРЕСА_2.

За таких обставин позивач не мав жодних
перешкод для звернення до суду із
позовом до відповідача протягом строку
позовної давності із визначенням
останнього відомого йому місця
реєстрації відповідача,як це
передбачено ст.110 ч.9 ЦПК України.

Крім того,позивач мав право протягом з
2008 р.отримати інформацію з
адресно-довідкового бюро щодо адреси
реєстрації відповідача,саме у такий
спосіб дізнався про адресу
відповідача,яку зазначив у позовній
заяві,проте скористався цим правом на
свій розсуд,лише у 2014 р.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем в судовому засіданні до
винесення судом рішення заявлено про
застосування позовної давності,що є
підставою для відмови в позові в
зв*язку із спливом строку позовної
давності.

На підставі ст.88 ЦПК України,при
відмові в задоволенні позову суд не
стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.256,257,261 ,526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України,суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Кредитної спілки
«Золота скриня» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд
м.Запоріжжя протягом десяти днів після
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко