Справа № 443/1040/14-ц
Провадження № 2/443/489/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області

в складі : головуючої-судді
Галій О.Й.

за участю секретаря
Процака А.М.

адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жидачеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, т.о. орган опіки та
піклування Жидачівської РДА про
визнання такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_8 звернулась до суду із
позовом про визнання своєї внучки
ОСОБА_4, її чоловіка ОСОБА_5 та їх
малололітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог посилається на
те, що спірна квартира належала на
праві спільної часткової власності по
1/2 частині позивачу та ОСОБА_9, її
синові, а батькові відповідачки.

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер. Зразу ж
після його смерті внучка з сім`єю
поселилась проживати в спірну
квартиру.

Через неприязні відносини між
сторонами- взаємні образи,
обвинувачення, часті сварки, скандали,
бійки, відповідач з сім`єю в квітні 2013
року, забравши свої особисті речі
перейшла проживати до батьків чоловіка
у АДРЕСА_2, де проживають по даний час,
комунальні послуги не сплачують, але
знятися з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою відмовляються.
Реєстрація відповідачів створює
перешкоди в користуванні власністю,
оскільки позбавляє можливості
оформити субсидію, що для
малозабезпеченої особи похилого віку є
суттєвим, а тому позивач вимушена
звернутись до суду з цим позовом.

31.05.2013 року позивач оформила спадщину
після смерті сина, а відповідач своєї
частки на спадщину після смерті батька
не оформила.

Позивач вважає, що відповідачі
втратили право на користування житлом,
оскільки відсутні без поважних причин
в місці проживання понад один рік, а
саме з кінця квітня 2013 року.

У судовому засіданні позивач,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не
визнали і суду пояснили, що в 2009 р.,
після смерті батька, на прохання
позивача поселились з сім"єю на спірну
площу, доглядали позивача, яка на той
час перенесла інфаркт. Провели ремонт в
квартирі, придбали меблі, уплачували
комунальні послуги, вели спільне
господарство з позивачем. Свідоцтва
про право власноті на спадщину після
смерті батька не отримала, оскільки
позивач не дає жодних документів на
спірну квартиру. Через деякий час
позивач почала вести себе неадекватно,
постійно влаштовувала сварки,
скандали, чинила перешкоди у
користуванні квартирою, перерізала
кабель до телевізора, пошкодила
ком"ютер, лякала дітей і виганяла дітей
з квартири, коли вони були на роботі, не
дозволяла їм приймати гостей.
Наполягала на тому, щоб вони
виселилися, однак вони відмовлялися, а
у квітні 2013 р. вигнала їх з квартири.
Оскільки, у них іншого житла немає, а
кімната в будинку по АДРЕСА_2 , яку
виділила мати відповідача, слугує їм за
кухню, спальню і вітальню, є лише
тимчасовим місцем проживання. Вони
мають намір вселитись у спірну
квартиру , так як ніколи не втрачала
бажання проживати на спірній площі і
знали, що це їх постійне місце
проживання. Відповідачі вважають, що
мають право на проживання в спірній
квартирі, мають рівні права з позивачем
на користування житлом, при цьому не
заперечуючи, що дійсно не проживають в
квартирі з квітня 2013 року, із поважних
причин. На даний час ОСОБА_8 поміняла
дверний замок, ключів не дала і не
дозволяє їм жити у спірній квартирі,
тому просять у задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи Орган опіки
та піклування Жидачівської РДА
заявлені вимоги вважає безпідставними,
оскільки в даному випадку порушується
право малолітніх дітей на житло.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши доводи сторін та дослідивши
письмові докази, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_8 не підлягає
до задоволення, з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про право власності
на квартиру від 19.05.2000 р. співвласниками
спільної часткової власності в рівних
долях на квартиру АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 та
ОСОБА_9.

Із довідки про склад сім'ї № 447 від
29.10.2013 р., виданої КП "Ходорівським УКГ",
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та їх неповнолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом спадкоємцями майна
ОСОБА_9 є ОСОБА_8- мати (позивач) та
ОСОБА_4 - дочка (відповідач) по 1/2 частці
у спадщині.

Зазначені обставини свідчать про те,
що відповідач ОСОБА_4 має право на
спадщину на 1/4 частину спірної квартири
(свідоцтво про право на спадщину їй не
видавалося). Як зазначила відповідач
ОСОБА_4, що вона звернулася до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини, після
смерті батька.

Пред'являючи вимоги про визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в
квартирі, спадкоємцем 1/4 частки якого, є
ОСОБА_4, позивач тим самим просить суд
обмежити відповідачку у її
правомочностях щодо користування та
володіння майном, що допускається лише
на підставі і в порядку, встановлених
законом та за умови відшкодування
вартості належного особі майна (ст. 41
Конституції України).

У відповідності до ч. 3 ст. 47
Конституції України ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду. Ця
норма закріплена в главах 28 та 29 ЦК
України щодо право на житло та захисту
прав власності.

У підтвердження позовних вимог
ОСОБА_8 надала суду акти обстеження
матеріально -побутових умов сім`ї від
16.01.2014 р., від 18.03.2014 р., 30.05.2014 р., від
16.10.2013 р. та за 2013 рік про непроживання
відповідачів у спірній квартирі.
Наведене не заперечили відповідачі,
однак зазначили, що їх відсутність на
спірній площі викликана поважними
причинами.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до переконання,
що відповідачі не проживають у спірній
квартирі з виключно поважних причин.
Позивач ОСОБА_8 чинила відповідачам
перешкоди у користуванні жилим
приміщенням, вчиняла сварки, скандали,
вигнала їх з квартири. Як заявила
позивач в судовому засіданні, що їх
(відповідачів) ноги не буде в квартирі і
що поміняла замки у дверах, а ключів не
дала і не дасть їм.

Відповідачі тільки із-за того, щоб
уникнути небажаних обвинувачень,
сварок, конфліктів, бійок з боку
позивача, що негативно відбивається на
здоров"ї як їх так і дітей, залишили
спірну площу, яка є їх постійним місцем
проживання, іншого житла у них немає.

За вказаних обставин, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213- 215 ЦПК
України, ст. 405 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, т.о. орган опіки та
піклування Жидачівської РДА про
визнання такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням
відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд.

Головуюча -суддя

Примітка:
рішення в одному примірнику
виготовлено в нарадчій кімнаті