Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2018/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів найму,
оренди Доповідач Кодрул М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
судді: Кодрула М.А.

суддів: Потапенка В.І.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря:
Животовської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Дослідного
господарства «АНДІ», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» про
розірвання договору оренди землі, за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «Анді» на
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Дослідного
господарства «АНДІ» про розірвання
договору оренди землі.

На обґрунтування вимог позову
зазначав, що 04.12.2000 року між ним та
відповідачем строком на 15 років
укладено договір оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення площею 11,51 га, яка
розташована на території Мар'янівської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області, який
зареєстрований 04.12.2000 року у книзі
записів реєстрації договорів оренди
земельних часток (паїв) Мар'янівської
сільської ради за № 1031.

Протягом 2000 - 2011 років відповідач
належним чином виконував умови
укладеного договору та своєчасно і в
повному обсязі виплачував орендну
плату, а за період 2012-2013 роки орендну
плату не виплатив, мотивуючи
фінансовими проблемами в господарстві.
Така невиплата орендної плати є
істотним порушенням умов договору,
наслідком чого має бути розірвання
договору.

Ухвалою суду від 16.04.2014 року до участі в
справі в якості співвідповідача
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «Анді».

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут „АНДІ"
задоволено. Суд розірвав договір
оренди землі від 4 грудня 2000 року,
укладений між ОСОБА_2 та дослідним
господарством «АНДІ», зареєстрований у
книзі записів договорів оренди
земельних часток (паїв) Марянівської
сільської ради за № 1031. У задоволенні
вимог до Дослідного господарства
«АНДІ» відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
відносно нього позовних вимог та
відмовити

в їх задоволенні. Посилається на те, що
суд першої інстанції порушив право
відповідача надати докази про
відсутність боргу, оскільки розглянув
справу за відсутності представника ТОВ
«Аграрний науково-дослідний інститут
«АНДІ» у зв'язку з чим він не міг надати
суду докази сплати орендної плати за 2012
та 2013 роки.

В частині відмови в задоволенні
позову до Дослідного господарства
«АНДІ» рішення суду не оскаржується.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу позивач не надавав. Відповідач
надіслав до суду документи, які
підтверджують правовий статус
відповідачів та сплату орендної плати
відповідачу.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи
вбачається та встановлено судом першої
інстанції, що ОСОБА_2 є власником
земельних ділянок НОМЕР_1 площею 8,96 га
та № 56-2 площею 2,55 га, що підтверджено
Державним актом на право власності на
земельну ділянку серія КРМВ № 2232 від
03.08.2000 року, загальною площею 11,51 га., які
призначені для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташовані на території Мар'янівської
сільської ради.

4 грудня 2000 року між ОСОБА_2, позивачем
по справі, та ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»,
печаткою якого посвідчено договір,
було укладено договір оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення площею 11,51 га. Договір
зареєстрований Мар'янівською
сільською радою Маловисківського
району Кіровоградської області за №
1031. Вказаний договір був укладений
строком на 15 років. Відповідно до умов
укладеного договору, орендар
зобов'язаний щорічно сплачувати
орендну плату за користування вказаною
земельною ділянкою у розмірі не менше 1%
кадастрової вартості землі та не менше
1 тонни зерна до 31 грудня поточного року
( п.п. 2.2 Договору).

Суд також встановив, що дослідне
господарство «АНДІ» входить до складу
ТОВ «Аграрний науково-дослідний
інститут «АНДІ» і має статус філії.

Оскільки дослідне господарство
«АНДІ» не являється юридичною особою і
не володіє цивільною процесуальною
правоздатністю і дієздатністю, а є
підрозділом ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» суд
відмовив в задоволенні позову до
дослідного господарства.

В цій частині рішення суду
не оскаржено.

Задовольняючи позов відносно ТОВ
«Аграрний науково-дослідний інститут
«АНДІ», суд першої інстанції погодився
з доводами позивача, прийняв як доказ
показання допитаних у суді свідків
ОСОБА_3,ОСОБА_4, а також виходив з того що
відповідачем не надано доказів на їх
спростування, тому дійшов висновку про
систематичне порушення умов договору
щодо невиплати орендної плати за 2012-2013
роки, що є істотним порушенням умов
договору оренди внаслідок якого
позивач не отримав дохід на який
правомірно розраховував.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам закону
не відповідає.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умов
договору, а також на підставах,
визначених ЗК України та іншими
законами України.

Позивач стверджував, що
протягом 2000-2011 років відповідач
належним чином виконував зобов'язання
щодо сплати орендної плати, а порушення
допустив за 2012 і 2013 роки, мотивуючи
фінансовими проблемами в господарстві.

Відповідно до ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи,
ухвалою суду Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»
залучений до справи в якості
співвідповідача, проте жодних вимог
позивач до вказаного відповідача не
поставив, дані про належне
повідомлення товариства про час і
місце слухання справи відсутні, крім
того, представником відповідача ДГ
„АНДІ" було подано заяву з клопотанням
про перенесення розгляду справи на
інший день, судом клопотання не
розглядалося. Внаслідок чого, суд,
допустив порушення процесуальних норм,
а тому представник відповідача ТОВ
«Аграрний науково-дослідний інститут
«АНДІ» був позбавлений можливості
заперечувати проти позову та не мав
можливості надати докази на
підтвердження своїх заперечень,
оскільки не був присутнім в суді першої
інстанції.

Судом першої інстанції не
встановлювалося чи був дійсно борг по
орендній платі за вказаний період,
оскільки у справі відсутні відомості
щодо суми заборгованості по орендній
платі у 2012, 2013 роках, важаючи доведеним
факт порушення відповідачем умов
договору, суд послався на показання
допитаних ним свідків.

Факт наявності боргу по орендній платі
орендодавцю ОСОБА_2 заперечується в
апеляційній скарзі, зокрема
зазначається, що у 2000-2012 роках - позивач
отримував орендну плату в повному
обсязі, проте у 2013 році, від отримання
орендної плати відмовився, потім
звернувся з позовом до суду про
розірвання договору оренди у зв'язку із
систематичною несплатою орендної
плати.

Колегія суддів вважає, що
надані відповідачем відомості про
виплату орендної плати у 2012 році є
належними і допустимими доказами у
справі, які достовірно підтверджують
факт виконання відповідачем
зобов'язання виплати орендної плати за
користування земельною ділянкою
позивача у 2012 році.

Згідно наданих копій видаткових
касових ордерів та платіжної відомості
вбачається, що у 2012 році ОСОБА_2 в
рахунок орендної плати отримав 6188,89
грн., в 2013 році 1000 грн. та в виплату
заборгованості за 2013 рік 3100 грн., в 2014
році в рахунок земельного паю за цей
рік 3000 грн.

Колегія суддів критично
відноситься до пояснень свідків щодо
наявності заборгованості по орендній
платі, оскільки такі докази не
відповідають вимогам допустимості (ч.2
ст.59 ЦПК України), до того ж
спростовуються наданими відповідачем
письмовими доказами.

Наведене не дає підстави для
висновку, що відповідач систематично,
як це передбачено п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК
України, не сплачує орендну плату, а
отже висновок суду першої інстанції
про наявність передбачених вказаною
нормою ЗК України підстави для
розірвання договору оренди є
неправильним.

З урахуванням викладеного та
відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції, в
оскаржуваній його частині, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

На підставі ст.ст. 24, 25, 32
Закону України «Про оренду землі»,
керуючись

ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «Анді»
задовольнити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року скасувати в частині
розірвання договору оренди земельної
ділянки і ухвалити в цій частині нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «Анді» про
розірвання договору оренди землі від 4
грудня 2000 року відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: