Справа № 352/278/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1445/2014
Головуючий у 1 інстанції Струтинський
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря - Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Єзупільської селищної ради
про усунення перешкод в користуванні
майном та зобов'язання усунути
перешкоди-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з
безпідставністю та недоведеністю
позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 оскаржив вказане
рішення в апеляційному порядку. Вважає,
що воно було прийнято без повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування
всіх обставин справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а викладені в рішенні висновки
не відповідають обставинам справи та
недоведеними є ті обставини, які суд
визнав встановленими. Зі слів апелянта,
судом було залишено поза увагою той
факт, що він протягом 2010 - 2012 років
звертався із заявами до селищного
голови з приводу облаштування дороги
по АДРЕСА_1, а також, що зазначена
дорога-вулиця не відповідає вимогам
ДБН, що створює позивачу незручності та
може спричинити аварійну ситуацію при
в'їзді - виїзді до його подвір'я. Тому, як
стверджує апелянт він був змушений сам
здійснити ремонт ( піднасип) частини
дороги для того, щоб безпечно
здійснювати в'їзд - виїзд до свого
подвір'я. Крім того, на думку ОСОБА_2, суд
взяв до уваги недопустимий доказ,
оскільки головою селищної ради
відповідно до акту № 1 від 09.11.2012 року
Комісії сільського господарства,
земельним відносин, екології та
раціонального природокористування
селища Єзупіль, які не є фахівцями в
галузі дорожнього будівництва знято
насипаний позивачем шар каменю та
смоли, чим поновлено первинний рельєф
дороги, який зруйнував ОСОБА_2 Як
зазначає апелянт за його заявою
Івано-Франківським філіалом ДП
«НДІпроектреконструкція» було
проведено обстеження за адресою
АДРЕСА_1 та , визначення фактичних
технічних характеристик вулиці в межах
заїзду-виїзду АДРЕСА_1 і відповідність
їх нормативним вимогам. За наслідком
обстеження було складено Акт № 2823 від
11.02.2013 в якому вказується на
необхідність доведення вулиці в межах
заїзду-виїзду до нормативних
показників для попередження
виникнення аварійної ділянки. Апелянт
акцентує на тому, що даний висновок був
виготовлений вже після відновлення
первинного рельєфу дороги, який він
зруйнував, таким чином, ним
підтверджується існування небезпеки
для позивача на частині аварійної
ділянки вулиці в межах заїзду-виїзду до
його господарства. Зі слів ОСОБА_2,
судом першої інстанції також було
неправильно визначено предмет спору
щодо часу його виникнення. Крім того
апелянт зазначає, що при розгляді
справи були порушені процесуальні
норми, оскільки суд, на його думку,
прийняв до уваги недопустимий доказ, а
також судом було відмовлено в
призначенні судової
будівельно-технічної експертизи.

Просить скасувати рішення
Тисменицького районного суду від
28.05.2014, судові витрати стягнути з
відповідача.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача вимоги
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити.

Представник Єзупільської селищної
ради в судове засідання не з'явився. В
суд направлено заперечення, згідно з
якими рельєф дороги порушив сам
позивач, який влаштував перед заїздом
до свого господарства горизонтальну
площадку, з-за чого дорога біля
господарства позивача перетворилась
на трамплін. Цей трамплін заважав
нормальному проїзду по дорозі і
природній рельєф було відновлено.
Тобто, мова йде про те, що ніяких робіт
по реконструкції дороги не проводилось
- відновлено стан, який існував до того.
Акт № 283 від 10.02.2013, складений головним
інженером ДП «НДІпроектреконструкція»
не є належним доказом, оскільки
складений за заявою позивача однією
особою з грубими помилками.

Заслухавши представника позивача,
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
належить відхилити з наступних
мотивів.

Між сторонами існує спір щодо
поновлення параметрів ділянки дороги
по АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2
належить будинковолодіння, що
знаходиться по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією Свідоцтва про
право власності на спадщину за
заповітом № 3199 від 15.08.2008 (а.с. 9), копією
Державного акту на право власності на
земельну ділянку Серії ЯК № 797745 від
30.12.2009 (а.с. 6) та копією Державного акту
на право власності на земельну ділянку
Серії ЯК № 797744 від 30.12.2009 (а.с.7).

На а.с. 23 міститься копія звернення від
10.09.2012 жителів смт. Єзупіль до голови
Єзупільської селищної ради щодо
неправомірних дій ОСОБА_2.

Згідно копії Акту № 1 Комісії
сільського господарства, земельних
відносин, екології та раціонального
природокористування від 09.11.2012
вирішено ділянку дороги по АДРЕСА_1
привести в попередній стан (а.с.24).

На а.с. 10-12 міститься копія звернення
ОСОБА_2від 11.01.2013 до селищного голови
смт. Єзупіль з проханням поновити
параметри ділянки вулиці проти
заїзду-виїзду до його будинку.

Копією Акту обстеження ділянки заїзду
і виїзду в АДРЕСА_1 Івано-Франківського
філіалу ДП «НДІпроектреконструкція»
встановлено, що для попередження
аварійності ділянки вулиці в межах
заїзду-виїзду та для організації
безпечного руху на вулично-дорожній
мережі проїзду рекомендується
виконати її капітальний ремонт (а.с. 8).

Відповідно до положень ст. ст. 16, 17, 21
Закону України «Про автомобільні
дороги» дороги місцевого значення
знаходиться у комунальній власності, а
органи місцевого самоврядування, що
управляють функціонуванням та
розвитком вулиць і доріг міст та інших
населених пунктів, відповідають за: 1)
стан вулиць і доріг міст та інших
населених пунктів відповідно до діючих
норм, у тому числі щодо безпеки руху
транспортних засобів і пішоходів; 2)
якість робіт з проектування,
будівництва, реконструкції, ремонту та
утримання вулиць і доріг міст та інших
населених пунктів; 3) розміщення
технічних засобів організації
дорожнього руху, об'єктів дорожнього
сервісу та рекламоносіїв; 4)
відшкодування збитків користувачам
вулиць і доріг міст та інших населених
пунктів, що виникли через їх
незадовільний стан, у порядку,
визначеному законом.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що жодних
перешкод позивачеві не чиниться,
ніякого ремонту дороги не проводилось,
а тільки було відновлено стан, який
існував до самовільних дій позивача.
Тому посилання на порушення державних
будівельні норм внаслідок дій позивача
є помилковим.

Судом вірно встановлено, що
невідповідність дороги нормам ДБН
виникла не внаслідок дій відповідача, а
існувала до того. Питання зобов'язання
проведення капітального ремонту чи
реконструкції дороги перед судом не
ставилось і всі заінтересовані особи
до участі у такій справі не залучались.
Судом вірно не взято до уваги посилання
апелянта на норми ст. 321, 323, 386
Цивільного Кодексу України, оскільки
сама дорога є комунальною власністю, а
матеріалами справи не підтверджено
перешкод з боку відповідача у
здійсненні права власності позивачем.
Колегія суддів вважає, що судом
правильно встановлено фактичні
обставини справи та дано вірну правову
оцінку, підстав для скасування чи зміни
рішення суду не вбачається..

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 28
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю.
Малєєв

Судді:
О.Є.
Меленко

В.Д.
Фединяк