АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6683/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бєсєда Г. В. Доповідач - Григорченко
Е.І. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого:
Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Городничої
В.С., Лаченкової О.В.

при секретарі Видюковій Ю.С.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_5
на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 11 червня
2014 року про відмову у забезпеченні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні спадковим
майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 11 червня
2014 року відмовлено ОСОБА_5 у
забезпеченні позову щодо накладення
арешту та заборони експлуатації
транспортних засобів.

ОСОБА_5 звернулася з
апеляційною скаргою на зазначену
ухвалу та просить скасувати ухвалу
суду, посилаючись на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених, вимог
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, ухвалу суду - скасувати з
наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо забезпечення
позову ОСОБА_5, суд першої інстанції
виходив з того, що заявником не
доведено, що в разі невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, а також відповідач буде ухилятися
від виконання рішення суду.

З такими висноками суду першої
інстанції погодитися не можна з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України -суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені ЦПК України,
заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає,
що повинно бути зазначено у заяві про
забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України
-забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст.
153 ЦПК України -про вжиття забезпечення
позову суд постановляє ухвалу, в якій
зазначає вид забезпечення позову і
підстави його обрання, порядок
виконання, розмір застави, якщо така
призначена.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України,
викладених в п.1 постанови Пленуму від
22.12.2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову»,-єдиною підставою для
забезпечення позову є мотивована заява
будь-кого з осіб, які беруть участь у
справі.

В матеріалах справи міститься заява
ОСОБА_5 про забезпечення позову, яка
мотивує заяву тим, що відповідач
забрала документи, ключі від
транспортних засобів та самі
транспортні засоби, на які вона має
право власності, як спадкоємець.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р.,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має, з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами
процесуального законодавства та
враховуючи роз'яснення Верховного Суду
України при вирішенні питання про
забезпечення позову, суди мають
здійснити оцінку обґрунтованості
доводів позивача щодо необхідності
вжиття заходів забезпечення позову з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення суду в разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд також має
з'ясувати факти про наявність у
відповідача спірного майна або
знаходження належного відповідачеві
спірного майна у інших осіб, а також
брати до уваги інтереси не лише
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням наведених норм
законодавства, колегія суддів прийшла
до висновку, що ухвала суду першої
інстанції постановлена в порушення
норм процесуального права при
неповному з'ясуванні обставин справи,
які стосуються питання забезпечення
позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду -
скасуванню, з направленням питання
щодо забезпечення позову на новий
розгляд.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 11 червня 2014
року скасувати, передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді: