У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 в інтересах малолітнього
ОСОБА_3, третя особа служба у справах
дітей виконавчого комітету
Рівненської міської ради про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки та представників сторін і
третьої особи, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 червня 2014
року визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що рішення суду прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Зазначає, що судом не враховано
положення ст. 12 Закону України "Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей" відповідно
до якої держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна.

Покликається на те, що в даній справі не
має відповідного дозволу органів опіки
та піклування, навпаки в процесі
розгляду справи представник органу
опіки заперечував проти задоволення
позову.

Позивач не надав належних доказів про
відсутність ОСОБА_3 та його речей за
адресою АДРЕСА_1 строком більше одного
року, як це встановлено ст. 405 ЦК
України.

Звертає увагу на те, що позивач
одноособово приватизував квартиру
АДРЕСА_1 після винесення заочного
рішення Рівненського міського суду від
28 липня 2009 року в справі № 2-6477/09 яким,
відповідача позбавлено права
користування вищезгаданою квартирою
та яке скасоване.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову в
частині визнання таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням ОСОБА_3

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач зазначає, що рішення суду
відповідає вимогам закону, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Просить її відхилити

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1,
виходив із доведеності факту не
проживання його за вказаною адресою
понад один рік.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази, вони ґрунтуються на вимогах
закону.

З матеріалів справи вбачається, що в
травні 2009року позивач звернувся із
позовом до ОСОБА_4 та його малолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання
такими що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1.

На момент подачі даного позову до суду
у вказаній квартирі були зареєстровані
позивач, його син ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року та малолітній внук
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Останні були
зареєстровані, як члени сім'ї позивача.

Встановлено, що рішенням Рівненського
міського суду від 2 жовтня 2007року шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, їх
малолітнього сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1
залишено на вихованні матері.
17.04.2008року ОСОБА_5 отримала свідоцтво
про розірвання шлюбу, а 7.11.2008р. уклала
інший шлюб із ОСОБА_7.(а.с.32,33,92). Місцем
реєстрації ОСОБА_5 є АДРЕСА_2.

У даній справі заочним рішенням
Рівненського міського суду від
28.07.2009року ОСОБА_4 та його малолітнього
сина ОСОБА_3 визнано такими що втратили
право користування жилим приміщенням,
яке ухвалою цього ж суду від 11.02.2014р., за
заявою ОСОБА_8 скасовано.

5 лютого 2010року позивач приватизував
квартиру АДРЕСА_1, про що йому видано
свідоцтво про право власності на житло,
яке 11.02.2010року зареєстровано в КП
«Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації». (а.с.96,97)

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла 10 років, є місце проживання її
батьків або одного з них, з ким вона
проживає.

Рішенням Рівненського міського суду
від 2 жовтня 2007року у справі про
розірвання шлюбу встановлено, що
подружжя ОСОБА_3 близько трьох місяців
проживають окремо, а тому суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що з 2007 року ОСОБА_3 в
спірній квартирі не проживає.

В заяві про перегляд заочного рішення
та в судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_1 підтвердила факт не
проживання в спірній квартирі її сина
ОСОБА_6 після розірвання нею шлюбу із
ОСОБА_4 На даний час малолітній ОСОБА_3
разом з матір'ю, вітчимом ОСОБА_7 та
сестрою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають
у квартирі АДРЕСА_3

Згідно Акту обстеження
матеріально-побутових умов служби у
справах дітей виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 24 лютого
2014 року у вказаній квартирі створені
достатні умови для проживання та
виховання дітей, батько малолітньої
ОСОБА_9, гр. ОСОБА_7 займається
вихованням та утримання доньки та
прийомного ОСОБА_3.

Відповідно до ст.71 ЖК України жиле
приміщення за тимчасово відсутніми
членами сім'ї наймача зберігається
протягом шести місяців, а згідно ст. 405
ЦК України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі його відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

За таких обставин, судом першої
інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги про неврахування судом ст. 12
Закону України "Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей" та відсутність відповідного
дозволу органу опіки та піклування на
визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням, так як положення
вказаного закону не поширюються на
дані правовідносини та отримання
такого дозволу не передбачено.

З огляду на викладене, підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,317,325 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.