Провадження № 2/0202/248/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Слюсар Л.П.,

при секретарі Фісун
К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2012 року звернувся до
суду з вищезазначеним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованості на свою користь за
кредитним договором № К033-05/Ф від 29.04.2005
року у розмірі 567617,26 грн.; з ПАТ «Акцент
- банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на
свою користь заборгованість у розмірі
10 000,00 грн., та з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою
користь стягнути судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що відповідно до договору № К033-05/Ф від
29.04.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримав
кредит 7000,00 дол. США зі сплатою за
користування ним відсотків у розмірі
17,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28.10.2006 року. Проте,
в порушення умов договору ОСОБА_1 свої
зобов'язання належним чином не виконав,
що стало підставою для звернення до
суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачами ПАТ "А-Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором
поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_2
у зв'язку з чим вони є солідарними
відповідачами за пред'явленим до
стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10 жовтня 2012 року позовна заява
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості була
задоволена.

Ухвалою суду від 23 квітня 2014 року
заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10.10.2012 року за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості скасовано.

При новому розгляді справи
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, повідомлявся належним
чином. Відповідно до заяв справу просив
слухати у його відсутність, у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у попереднє та
наступні судові засідання з'явився.
Надалі просив справу слухати за його
відсутності, проте за участі його
представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні позовних вимог та
застосувати до них строк позовної
давності.

Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове
засідання не з'явився. Про час і місце
слухання справи повідомлялись
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомили.

Суд, заслухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Позивач вказує, що відповідно до
договору відповідно до договору №
К033-05/Ф від 29.04.2005 року відповідач ОСОБА_1
отримав кредит 7000,00 дол. США зі сплатою
за користування ним відсотків у
розмірі 17,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 28.10.2006 року. У
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_1 умов договору №
К033-05/Ф від 29.04.2005 року заборгованість за
ним станом на 26.07.2012 р. склала 72265,39 дол.
США., в тому числі 7000,00 дол. США -
заборгованість за кредитом; 15655,11 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 49610,28 дол. США -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ОСОБА_2 договору поруки №
1 від 29.04.2005 року. Відповідно до п. 2
даного договору поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж розмірі, що і
боржник, включаючи сплату процентів,
нарахованих за користування кредитом,
винагород, штрафів, пені та інших
платежів, відшкодування збитків.

Крім того п. 12 договору поруки № 1 від
29.04.2005 року сторони дійшли згоди, що
строк, в межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
свого порушеного права або законного
інтересу за цим договором,
встановлюється протягом п'яти років.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ "А-Банк", договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно
до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року
ПАТ « Акцент-банк» зобов'язався
солідарно з боржником відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
за кредитним договором № К033-05/Ф від
29.04.2005 року, розмір відповідальності 10000
грн.

Заперечуючи обставини позову,
відповідач ОСОБА_1 в своїх письмових
запереченнях (а.с.152) просив відмовити у
позові посилаючись на те, що позивачем
на надано належних доказів на
підтвердження про видачу кредитних
коштів. Крім того, відповідно до п. 5
вищевказаних заперечень просив
застосувати до позовних вимог банку
строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
заперечуючи підстави позову вказали,
що ОСОБА_2 не підписував договір поруки
№ 1 від 29.04.2005 року, а підпис виконаний
невстановленою особою, в зв'язку з чим
просили призначити проведення
почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 26.02.2014 року призначено
судову почеркознавчу експертизу на
вирішення якої поставлено запитання
«Чи виконано підпис в графі "
Поручитель" розділу "Юридичні адреси і
реквізити сторін" поряд із
розшифруванням підпису "ОСОБА_2"
договору поруки від 29.04.2005 р. №1
ОСОБА_2 чи іншою особою?» 11.06.2014 року
Справу повернуто до Індустріального
районного суду без виконання у зв'язку
з її неоплатою.

Відповідно до заяви від 20.06.2013 року
відповідач та його представник просили
застосувати до вимог банку строк
позовної давності.

Згідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін,
про що сторони дійшли згоди у договорі
поруки № 1 від 29.04.2005 року та не
суперечить положенням ст. 6 ЦК України

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Як вбачається із матеріалів справи
Кредитний Договір був укладений 29.04.2005
року строк дії договору по 28.10.2006 року, а
з вимогами про стягнення
заборгованості позивач звернувся
тільки у вересні 2012 року, тобто з
пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

З урахуванням положень ст.257 ЦК України
у зв'язку зі спливом позовної давності
до вимог слід застосувати позовну
давність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
визначено, що докази це будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи із вищевикладеного, та
оцінюючи докази в їх сукупності,
оскільки позивачем не надано жодного
доказу щодо зміни тривалості позовної
давності, зупинення перебігу позовної
давності чи переривання перебігу
позовної давності, тому суд не вбачає
законних підстав для задоволення
позовних вимог позивача в повному
обсязі, та вимушений в позові відмовити
зв'язку зі сплавом строку позовної
давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки позивачу відмовлено в позові
то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 256, 257, 258,267,526,530, 554,559,610,
625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61,
88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар