Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права спільної
сумісної власності на частину
житлового будинку за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського
районного суду м.
Запоріжжя від 4 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що на праві спільної сумісної
власності йому, його дружині ОСОБА_6 та
їх спільній дочці ОСОБА_7 належала
квартира АДРЕСА_1. 15 квітня 2002
року між ними та ОСОБА_8 було укладено
договір купівлі-продажу цієї квартири.
15 квітня 2002 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
яка діяла в інтересах на той час
неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
було укладено договір купівлі-продажу
57/100 частин жилого будинку АДРЕСА_2. З
часу придбання будинку він був
зареєстрований та постійно проживав у
ньому, ніс витрати по його утриманню. У
2006 його дружина та дочка переїхали на
інше місце проживання, шлюб між ним та
ОСОБА_6 розірвано. Вважає, що 57/100 частин
спірного будинку є його з
відповідачкою спільною сумісною
власністю. Ураховуючи, що чоловік
ОСОБА_7 перешкоджає йому у володінні
та користуванні спірним будинком,
просив визнати за ним та ОСОБА_7 право
спільної сумісної власності на
57/100 частин спірного будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 4 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 10 червня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що 15 квітня 2002 року
спірні 57/100 частин жилого будинку
АДРЕСА_2 придбано на ім'я
ОСОБА_7, дочки позивача, на підставі
розпорядження голови Хортицької
районної державної адміністрації
Запорізької області від 26 березня 2002
року № 558 за заявою її
батьків, яке не оспорено та є чинним.
Отже, підстав вважати спірний будинок
спільною сумісною власністю батька і
дочки немає. При цьому договір
купівлі-продажу спірного будинку в
частині покупця також не оспорено.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 4 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник