Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2912/14
Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
„09" жовтня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
головуючого: Савченко О.В.
суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.
при секретарі: Хомяк К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення до рішення апеляційного суду
Запорізької області від 07 серпня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Лисогірської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, треті особи: Товариство з
обмеженої відповідальністю
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації, реєстраційна служба
Запорізького районного управління
юстиції, про визнання договору
дарування нерухомого майна недійсним, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2,
Лисогірської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, треті особи: ТОВ "Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації",, реєстраційна служба
Запорізького районного управління
юстиції, про визнання договору
дарування нерухомого майна недійсним,
посилаючись на те, що згідно зі
свідоцтвом про право власності на
жилий будинок АДРЕСА_1, власником
зазначеного будинку була її мати
ОСОБА_4, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Після смерті матері їй стало відомо, що
53/100 частини спірного будинку належить
відповідачу. Підставою відчуження
зазначеної частини будинку став
договір дарування від 23 листопада 1991
року, укладений від її, позивача, імені,
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Лисогірської сільської ради
народних депутатів Запорізького
району під реєстровим № 20.

Посилаючись на зазначені
обставини та уточнивши свої вимоги,
просила договір дарування визнати
недійсним внаслідок відсутності
волевиявлення його укладання,
повернути сторони до попереднього
стану, скасувавши реєстрацію за ОСОБА_2
53/100 частини будинку.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 06 червня 2013
року зазначене судове рішення було
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 від
24 лютого 1993 року, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
53/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати - державне мито у
сумі 1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
сумі 30 грн.

Додатковим рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 29 серпня 2013
року вирішено питання про стягнення
витрат, пов'язаних з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи, - з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 2736
грн. 37 коп. зазначених витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
було частково задоволено касаційну
скаргу ОСОБА_2, рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 06 червня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької області.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 07 серпня 2014
року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено частково.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013
року змінено, виключено з
мотивувальної частини вказівку про те,
що позивачу було відомо про укладання
договору дарування, а тому відсутні
підстави для поновлення строку на
подачу позову, що є додатковою
підставою для відмови у задоволенні
позову.

В решті рішення залишено без змін.

26 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з заявою про ухвалення
додаткового рішення.

В заяві зазначає, що при ухваленні
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 07.08.2014 року не були вирішені
питання про повернення судових витрат,
що були стягнуті з неї на користь
ОСОБА_3 рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 06 червня 2013
року та додатковим рішенням від 29
серпня 2013 року, а також про стягнення на
її користь коштів, сплачених нею для
оплати судового збору за подання
касаційної скарги у сумі 1190 грн.

Розглянувши заяву, заслухавши
пояснення учасників апеляційного
розгляду, колегія суддів вважає, що
заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.220 ЦПК
України суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвали
додаткове рішення, якщо судом не
вирішено питання про судові витрати.

Як передбачено ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно роз"яснень п.25 постанови
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 10 від 14.06.2012 року „Про судову
практику розгляду цивільних справ у
касаційному порядку", відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати,
понесені особами, які беруть участь у
справі, у зв"язку з поданням касаційної
скарги покладаються на них пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.
У тих випадках, коли суд касаційної
інстанції ухвалює нове рішення, він
вирішує питання про розподіл судових
витрат між сторонами.

При скасуванні судових рішень із
передачею справи на новий судовий
розгляд питання про розподіл судових
витрат вирішується судом, який
розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається,
що ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
було частково задоволено касаційну
скаргу ОСОБА_2, рішення апеляційного
суду Запорізької області від 06 червня
2013 року, яким було задоволено позов
ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 державне
мито у сумі 1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у
сумі 30 грн., скасовано, справу
передано на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької
області(а.с.120-122).

У разі скасування рішення у
справі ухвалене додаткове рішення
втрачає силу, отже у зв"язку із
скасування рішення апеляційного суду
Запорізької області від 06 червня 2013
року додаткове рішення апеляційного
суду від 29 серпня 2013 року, яким із
ОСОБА_2 було стягнуто 2736 грн. 37 коп.
витрат, пов'язаних з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи,
також втратило силу.

Між тим, питання про
зобов"язання позивача повернути
відповідачеві безпідставно стягнене з
нього за скасованим рішенням, яке було
виконано, врегульовані ст.ст. 380-382 ЦПК
України, якими встановлено порядок
вирішення питань про поворот
виконання, а в порядку ст. 220 ЦПК, якою
визначені випадки та умови ухвалення
додаткового рішення, зазначені питання
вирішуватися не можуть.

Щодо витрат, пов'язаних з
подачею ОСОБА_2 касаційної скарги, то
вони підтверджені документально і
складають 1190 грн.

Зважаючи на те, що при новому
апеляційному розгляді рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 07 серпня 2014 року рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013
року було змінено шляхом виключення з
мотивувальної частини вказівки про те,
що позивачу було відомо про укладання
договору дарування, а тому відсутні
підстави для поновлення строку на
подачу позову, що є додатковою
підставою для відмови у задоволенні
позову, а в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 - залишено
без змін, то за вказаних обставин з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно
стягнути понесені останньою витрати у
зв"язку із подачею нею касаційної
скарги у сумі 1190 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення задовольнити частково.

Доповнити рішення апеляційного суду
Запорізької області від 07 серпня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, Лисогірської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, треті особи: Товариство з
обмеженої відповідальністю
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації, реєстраційна служба
Запорізького районного управління
юстиції, про визнання договору
дарування нерухомого майна недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору у
зв"язку з поданням касаційної скарги у
сумі 1190( одна тисяча сто дев"яносто) грн.

Заяву в частині вимог про ухвалення
додаткового рішення про повернення
стягнутих рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 06.06.2013 року 1700
грн. по сплаті державного мита та 30 грн.
на інформаційно-технічне забезпечення,
а також стягнутих додатковим рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 29.08.2013 року 2736 грн. 37 коп. витрат,
пов'язаних з проведенням
судово-почеркознавчої експертизи, -
залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: