Справа № 204/570/14-ц
Провадження № 2/204/963/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючої

судді Білик І.А.,

при секретарі

Горб Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл мана подружжя,

В С Т
А Н О В И В:

31 січня 2014 року позивач звернувся
до Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська з позовною заявою,
в якій просив визнати за ним право
власності на ? частину депозитних
вкладів, які оформлені на ім'я ОСОБА_2 у
ПАТ КБ «Приватбанк». 07 квітня 2014 року
позивач надав суду уточнену позовну
заяву в якій просив визнати за
ним-ОСОБА_1. право власності на ? частину
договору банківського вкладу
«Стандарт на 12 місяців» від 20.03.2014 року.
відкритого на ім'я ОСОБА_2 за №
SAMDN2573 на суму 65000,00 грн. у ПАТ КБ
«Приватбанк». 20 червня 2014 року позивач
надав уточнену позовну заяву в якій
просив поділити спільне майно
подружжя, визнавши за ним та ОСОБА_2
право власності на грошові кошти у
розмірі по 32 500 гривень, які складають
по 1/2 частини від суми депозитного
вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ
КБ «ПриватБанк» згідно договору
банківського вкладу «Стандарт на 12
місяців» від 20 березня 2013 року за
№SAMDN2573, на суму 65 000 грн. В
обґрунтування позову, позивач вказав
на те, що він та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006
року. Шлюбно-сімейні відносини між
сторонами повністю були припинені з
червня 2011 року. За рішенням суду шлюб
між ними було розірвано 01 листопада 2013
року. За час сумісного проживання
сторони по справі неодноразово
укладали з ПАТ КБ «Приватбанк»
договори банківського вкладу
(депозиту) у гривні.Останній договір
банківського вкладу «Стандарт на 12
місяців» від 20 березня 2013 року,
відкритий на ім'я відповідачки ОСОБА_2
№ SAMDN2573 на суму 65000,00 грн. є
спільною сумісною власністю подружжя,
тому що він складався з грошових
коштів, накопичених за час сумісного
проживання. 1/2 частина суми за
договорами банківського вкладу,
відкритими на ім'я відповідачки, на час
припинення шлюбних відносин, складає
32500 гривень, що є ціною позову. У зв'язку
з тим, що депозит оформлювався строком
на один рік, кожного року відповідачка
за згодою з ним переукладала ці
договори, а також він неодноразово
вносив на її банківський вклад
додаткові грошові внески. Також
проценти, які відповідачка отримувала
за договорами банківських вкладів,
вона витрачала на свої особисті
потреби та дітей. Отже, за загальним
правилом договори банківського вкладу
(депозити) є спільною сумісною
власністю чоловіка та дружини.
Враховуючи викладене, позивач змушений
звернутись до суду.

У судове засідання позивач не
з'явився, надав суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що уточненні позовні
вимоги підтримує та просить
задовольнити. Також, просив скасувати
захід забезпечення позову,
застосований ухвалою суду від 11
березня 2014 року.

Відповідачка та його представник
у судове засідання не з'явилися, надали
суду заяви про розгляд справи без їх
участі, зазначивши, що уточненні
позовні вимоги про розподіл майна
подружжя, викладені в заяві від 20
червня 2014 року визнають у повному
обсязі. Також, просили скасувати захід
забезпечення позову, застосований
ухвалою суду від 11 березня 2014 року

Вивчивши матеріали справи,
ознайомившись із заявами сторін, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Згідно ст.177 Цивільного кодексу
України, об'єктами цивільних прав є
речі, у тому числі гроші та цінні
папери, інше майно, майнові права,
результати робіт, послуги, результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
інформація, а також інші матеріальні і
нематеріальні блага.

Згідно ст.190 Цивільного кодексу
України, майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
речовими правами

Відповідно до ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно до положень ч.3 ст. 61
Сімейного кодексу України, якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ст. 65 Сімейного
кодексу України, договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

В судовому засіданні
встановлено, що 16 грудня 2006 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1. Рішенням
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровска від 01 листопада 2013
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірваний. В період шлюб, а саме 20
березня 2013 року на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ КБ
«ПриватБанк» відкрито депозитний
рахунок згідно договору банківського
вкладу «Стандарт на 12 місяців» за
№SAMDN2573, на суму 65 000 гривень. Як
зазначив позивач ОСОБА_1 в позовній
заяві, вищевказаний депозитний договір
відкритий на ім'я відповідачки ОСОБА_2
на суму 65000,00 грн., складається з
грошових коштів накопичених за час
сумісного проживання, тому, його
частина складає ? частин грошових
коштів на депозиті, а саме-32500,00 грн. на
які він просить визнати за ним право
власності. Відповідачка та її
представник згідно наданих суду заяв,
уточненні позовні вимоги визнали і не
заперечували проти поділу майна
подружжя та визнання за ОСОБА_1 права
власності на ? частину суми грошових
коштів, а саме - 32500,00 грн., які
знаходяться на рахунку у ПАТ КБ
«Приватбанк».

Враховуючи викладене, позовні
вимоги ОСОБА_1 законні, обгрунтованні і
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні, а тому, слід поділити майно,
яке є спільною власністю подружжя,
визнавши за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право
власності на грошові кошти у розмірі по
32 500 гривень за кожним, які складають по
1/2 частини від суми депозитного вкладу,
відкритого на ім'я ОСОБА_2 у ПАТ КБ
«ПриватБанк» згідно договору
банківського вкладу «Стандарт на 12
місяців» від 20 березня 2013 року за
№SAMDN2573, на суму 65 000 гривень.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України,
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено в судовому
засіданні, ухвалою
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 11 березня 2014
року застосовано захід забезпечення
позову у вигляді заборони ПАТ КБ
«ПриватБанк» видавати грошові кошти
ОСОБА_2 за договорами банківських
вкладів (депозитами) «Стандарт на 12
місяців» за № SAMDN2573 та SAMDN9531.

В наданих суду заявах позивач
ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 та її
представник просили скасувати засіб
забезпечення позову застосований
ухвалою суду від 11 березня 2014 року.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.177, 190 Цивільного
кодексу України, ст.ст.60, 61,65, 68, 69, 70
Сімейного кодексу, ст.ст. 10, 11, 57-61, 74, 154,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл мана подружжя -
задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя,
визнавши за ОСОБА_1, право власності на
грошові кошти у розмірі 32 500 гривень,
які складають 1/2 частини від суми
депозитного вкладу, відкритого на ім'я
ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно
договору банківського вкладу
«Стандарт на 12 місяців» від 20 березня
2013 року за №SAMDN2573, на суму 65 000
гривень, визнавши за ОСОБА_2, право
власності на грошові кошти у розмірі 32
500 гривень, які складають 1/2 частини від
суми депозитного вкладу, відкритого на
ім'я ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк»
згідно договору банківського вкладу
«Стандарт на 12 місяців» від 20 березня
2013 року за №SAMDN2573, на суму 65 000
гривень.

Скасувати захід забезпечення
позову у вигляді заборони ПАТ КБ
«ПриватБанк» видавати грошові кошти
ОСОБА_2 за договорами банківських
вкладів (депозитами) «Стандарт на 12
місяців» за № SAMDN2573 та SAMDN9531,
застосований ухвалою
Красногвардійського районного суду
м.Дніпропетровська від 11 березня 2014
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І. А. Білик