АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження:22-796/3967/14 Головуючий у суді
першої інстанції: Кізюн Л.І. Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Семенюк
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне
підприємство «Компанія Акон» про поділ
майна подружжя та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне
підприємство «Компанія Акон», про
збільшення частки у спільній частковій
власності, визнання особистою
приватною власністю та поділ спільного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
третя особа: Приватне підприємство
«Компанія Акон» про поділ майна
подружжя - відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Приватне підприємство
«Компанія Акон», про збільшення частки
у спільній частковій власності,
визнання особистою приватною
власністю та поділ спільного майна
подружжя відмолено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали апеляційні
скарги.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній сказі
просила просить рішення скасувати,
ухвалити нове про задоволення її
позову, вважаючи, що рішення суду
незаконне і необґрунтоване.

ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі
просив рішення скасувати, ухвалити
нове про задоволення його позову,
вважаючи, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано обставини, які мають
суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, у якому
просила визнати її особистою приватною
власністю 49/100 частин квартири АДРЕСА_1,
51/100 частину квартири просила визнати
спільною сумісною власністю подружжя в
рівних частках, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
спірна квартира була набута нею та
відповідачем у шлюбі, який вони
зареєстрували 24 вересня 1997 року.

Значна частина коштів на придбання
квартири була її особистою приватною
власністю. Так, її сестра викупила
частку квартири у м. Кишиневі, яку вона
(ОСОБА_3) могла приватизувати, за 7000
доларів США. Крім того, батько
подарував їй 12 000 доларів США,
переказавши кошти з Російської
Федерації на рахунок відповідача.

29 червня 2004 року відповідач
зареєстрував ПП «Компанія АКОН», майно
та статутний капітал якого вони не
поділили.

Уточнивши позовні вимоги, просила
визнати її особистою приватною
власністю 49/100 частину квартири
АДРЕСА_1. 51/100 частину квартири просила
визнати спільною сумісною власністю
подружжя в рівних частках.

Крім того, просила визнати спільною
сумісною власністю подружжя статутний
капітал та майно ПП «Компанія АКОН»,
диван, вартістю 54 600 грн.; м'який куточок,
вартістю 76 400 грн.; холодильник,
вартістю 17 700 грн.; комплект меблів (стіл
та стільці), вартістю 2 400 грн.; комплект
меблів (стіл та стільці), вартістю 3 900
грн.; диван кутовий, вартістю 6 500 грн.;
диван, вартістю 5 000 грн.; крісла шкіряні
2 шт., вартістю 2 400 грн.: дві картини
олією, вартістю 3 000 грн.; комплект
меблів (два письмових столи, комод,
етажерка), вартістю 4 500 грн.; комод,
вартістю 3 500 грн.; телевізор марки
«SonYKDL-55Х450», вартістю 37 800 грн.;
холодильник, вартістю 4 000 грн.;
мікрохвильова піч, вартістю 2 000 грн.;
пральна машина, вартістю 3 000 грн.;
програвач марки «SONY BDP-S500» Blue-Ray,
вартістю 8 000 грн.; 5-канальний
підсилювач потужності марки «Marantz ММ 7055
В», вартістю 16 000 грн.; комплект акустики
марки «B&W 802 Diamond» в комплектації:
акустичні колонки марки «B&W 802 Diamond»,
акустичні колонки марки «B&W 805 Diamond»,
центральний канал «B&W НТМ2 Diamond»,
сабвуфер марки «B&W DВ1» зі стійками для
колонок та багатожильними проводами,
вартістю 338 000 грн.; ресивер марки «Marantz»,
вартістю 8 800 грн.; програвач марки
«Blue-Ray» та CD-диски в кількості 50 штук,
вартістю 25 000 грн.; DVD, CD - програвач марки
«SONY», вартістю 5 000 грн.; гітара марки
«Yamaha» в чохлі, вартістю 7 500 грн.;
цифровий фотоапарат марки «Pentax К 20D»,
вартістю 7 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 21 mm F 3.2 AL
Limited», вартістю 5 000 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 16-45/4.0 ED AL»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 12-24 mm f/4 ED AL»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax FA 77 mm f/1.8 SMC Limited»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 35 mm f/2.4 AL»,
вартістю 8600 грн.; ноутбук марки «Sony vaio»,
вартістю 20 000 грн.; комп'ютери у
кількості 7 штук, вартістю 30 000 грн.;
сканер, вартістю 6 000 грн.; кольоровий
фотопринтер, вартістю 8 000 грн.;
електродриль марки «Makita», вартістю 2 500
грн.; набір інструментів, вартістю 2 500
грн.; японські кухонні ножі, вартістю 9
800 грн.; банківське золото в злитках,
вартістю 115 100 грн.; грошові кошти на
банківській платіжній картці в розмірі
50 000 грн.

Просила поділити спільне сумісне
майно, виділивши їй:

спірну квартиру, диван, вартістю 54 600
грн.; м'який куточок, вартістю 76 400 грн.;
холодильник, вартістю 17 700 грн.;
комплект меблів (стіл та стільці),
вартістю 2 400 грн.; комплект меблів (стіл
та стільці), вартістю 3 900 грн.;
банківське золото в злитках, вартістю
115 100 грн.; Ѕ частину суми грошових
коштів на банківській платіжній картці
в розмірі 25000 грн.

ОСОБА_4 просила виділити наступне
майно: диван кутовий, вартістю 6 500 грн.;
диван, вартістю 5 000 грн.; крісла шкіряні
2 шт., вартістю 2 400 грн.: дві картини
олією, вартістю 3 000 грн.; комплект
меблів (два письмових столи, комод,
етажерка), вартістю 4 500 грн.; комод,
вартістю 3 500 грн.; телевізор марки
«SonYKDL-55Х450», вартістю 37 800 грн.;
холодильник, вартістю 4 000 грн.;
мікрохвильова піч, вартістю 2 000 грн.;
пральна машина, вартістю 3 000 грн.;
програвач марки «SONY BDP-S500» Blue-Ray,
вартістю 8 000 грн.; 5-канальний
підсилювач потужності марки «Marantz ММ 7055
В», вартістю 16 000 грн.; комплект акустики
марки «B&W 802 Diamond» в комплектації:
акустичні колонки марки «B&W 802 Diamond»,
акустичні колонки марки «B&W 805 Diamond»,
центральний канал «B&W НТМ2 Diamond»,
сабвуфер марки «B&W DВ1» зі стійками для
колонок та багатожильними проводами,
вартістю 338 000 грн.; ресивер марки «Marantz»,
вартістю 8 800 грн.; програвач марки
«Blue-Ray» та CD-диски в кількості 50 штук,
вартістю 25 000 грн.; DVD, CD - програвач марки
«SONY», вартістю 5 000 грн.; гітара марки
«Yamaha» в чохлі, вартістю 7 500 грн.;
цифровий фотоапарат марки «Pentax К 20D»,
вартістю 7 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 21 mm F 3.2 AL
Limited», вартістю 5 000 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 16-45/4.0 ED AL»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 12-24 mm f/4 ED AL»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax FA 77 mm f/1.8 SMC Limited»,
вартістю 8 800 грн.; об'єктив до
фотоапарата марки «Pentax SMC DA 35 mm f/2.4 AL»,
вартістю 8600 грн.; ноутбук марки «Sony vaio»,
вартістю 20 000 грн.; комп'ютери у
кількості 7 штук, вартістю 30 000 грн.;
сканер, вартістю 6 000 грн.; кольоровий
фотопринтер, вартістю 8 000 грн.;
електродриль марки «Makita», вартістю 2 500
грн.; набір інструментів, вартістю 2 500
грн.; японські кухонні ножі, вартістю 9
800 грн.

Відповідач подав до суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_3 про збільшення
частки у спільній частковій власності,
визнання особистою приватною
власністю та поділ спільного майна
подружжя, у якій просив відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3, визнати за
ним право власності на 3/4 частини
квартири АДРЕСА_1. 1/4 частину квартири
просив визнати спільною сумісною
власністю подружжя.

Також просив визнати спільною сумісною
власністю подружжя: диван, вартістю 54 600
грн.; два шкіряних крісла, вартістю 60 400
грн.; м'який куточок, вартістю 76 400 грн.;
холодильник, вартістю 17 700 грн.;
комплект меблів (стіл та стільці),
вартістю 2 400 грн.; комплект меблів (стіл
та стільці), вартістю 3 900 грн.; телевізор
SONY KDL40Х2000, вартістю 24 600 грн.; домашній
кінотеатр SONY, вартістю 6 400 грн.;
телевізор SAMSUNG, вартістю 8 000 грн.;
домашній кінотеатр SONY, вартістю 6 000
грн.; вбудовані кухонні меблі
виробництва Італії, вартістю 80 000 грн.;
посудомийна машина BOSCH, вартістю 4 800
грн.; мікрохвильова піч GORENJE, вартістю 7
200 грн.; духовий шкаф GORENJE, вартістю 6 400
грн.; електрична плита GORENJE, вартістю 5 600
грн.; кухонна витяжка, вартістю 5 600 грн;
гранітна столешниця, вартістю 26 400 грн.;
пральна машина BOSCH, вартістю 6 400 грн.;
пилосос з парогенератором KARCHER,
вартістю 7 200 грн.

Просив поділити спільне сумісне майно
подружжя, виділивши йому 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1.; вбудовані кухонні
меблі виробництва Італії, вартістю 80 000
грн.; посудомийну машину BOSCH, вартістю 4
800 грн.; духовий шкаф GORENJE, вартістю 6 400
грн.; електричну плиту GORENJE, вартістю 5 600
грн.; гранітну столешницю, вартістю 26 400
грн.; мікрохвильову піч GORENJE, вартістю 7
200 грн.; кухонну витяжку, вартістю 5 600
грн.

ОСОБА_3 відповідач просив виділити
наступне майно:

диван, вартістю 54 600 грн.; два шкіряних
крісла, вартістю 60 400 грн.; м'який
куточок, вартістю 76 400 грн.; холодильник,
вартістю 17 700 грн.; комплект меблів (стіл
та стільці), вартістю 2 400 грн.; комплект
меблів (стіл та стільці), вартістю 3 900
грн.; телевізор SONY KDL40Х2000, вартістю 24 600
грн.; домашній кінотеатр SONY, вартістю 6
400 грн.; телевізор SAMSUNG, вартістю 8 000 грн.;
домашній кінотеатр SONY, вартістю 6 000
грн.; пральна машина BOSCH, вартістю 6 400
грн.; пилосос з парогенератором KARCHER,
вартістю 7 200 грн., посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
оплату вартості квартири у розмірі 167 820
грн. здійснив з отриманих в дар від
батьків коштів.

Крім того, зазначав, що ним особисто
було оплачено ремонт у квартирі у
розмірі 580000 грн., в тому числі з коштів,
отриманих за продаж золотих злитків,
які йому подарували батьки.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2013 року у
якості третьої особи у справі залучено
ПП «Компанія АКОН».

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 24 вересня 1997 року.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 травня 2010 року шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.а.с. 64-65).

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
контрактом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. З ст. 368 ЦК) ( 435-15
), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності від 7
вересня 2005 року, виданого Головним
управлінням житлового забезпечення
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних
частках. (а.с. 60)

Інвестиційний контракт Л-К№6/48 (про
інвестування у житлове будівництво) -
квартири АДРЕСА_1 було укладено 27
лютого 2003 року між ЗАТ
«Домобудівельний комбінат №1», ОСОБА_4
та ОСОБА_3 (а.с. 142-149).

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку вартості житлової квартири від
08 липня 2013 року ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 становить 1 203 506 грн.
(а.с. 54-57).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 щодо визнання її особистою
приватною власністю 49/100 частину
квартири АДРЕСА_1, а 51/100 частин квартири
- спільною сумісною власністю подружжя
в рівних частках, суд першої інстанції
виходив з того, що спірна квартира є не
спільною сумісною власністю подружжя,
а належить сторонам на праві спільної
часткової власності на підставі
інвестиційного договору.

Суд надав належну оцінку доводам
позивачки щодо обставин дарування їй
коштів у розмірі 12 000 доларів США
батьком та отримання 7 000 доларів США,
за не приватизовану нею частку
квартири у м. Кишиневі від сестри, та
дійшов висновку про їх
необґрунтованість.

Також колегія суддів не може
погодитись з доводами і апеляційної
скарги ОСОБА_4, що судом безпідставно
відмовлено у задоволенні його позову
щодо збільшення його частки у
спільному майні, не врахував надані ним
квитанції про оплату платежів по
інвестиційному контракту, договорів
про надання дизайнерських послуг з
ремонту квартири та розписки про
отримання виконавцем коштів за надані
послуги (а.с. 150-153170-205, 211-232), та
обставини про оплату відповідачем за
квартиру його особистих коштів у
розмірі 167 820 грн., отриманих в дар від
батьків, оскільки, виходячи з правового
аналізу ст.. 357 ч. 3 ЦК України,
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності за умови,
якщо поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна, тобто,
законодавцем передбачено наявність
комплексу умов.

Крім того, судом встановлено, що спірна
квартира була придбана сторонами за
інвестиційним договором на умовах
спільної часткової власності в рівних
частках, тобто, частки визначені
трьохстороннім договором.

Також колегія суддів не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги ОСОБА_3, що судом не вирішене
питання щодо поділу майна та
статутного капіталу ПП «Компанія
АКОН», оскільки ці доводи
спростовуються матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що ПП «Компанія
АКОН» зареєстрована 29 червня 2004 року,
засновником ПП «Компанія АКОН» є
ОСОБА_4, розмір статутного фонду - 100, 00
грн. (а.с.70).

Відповідно до Рішенням
Конституційного Суду України від 19
вересня 2012 року у справі №1-8/2012
статутний капітал та майно приватного
підприємства є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної
сумісної власності регламентовано
статтею 63 СК України, згідно з якою
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Розпоряджання спільним сумісним
майном подружжя може відбутися шляхом
його поділу, виділення частки. Поділ
майна, що є у спільній сумісній
власності подружжя, є підставою
набуття особистої власності кожним з
подружжя.

Проте, як вбачається зі змісту позовної
заяви, ОСОБА_3 не заявляла вимог про
поділ статутного капіталу та майна
приватного підприємства, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, а просила визнати спільною
сумісною власністю подружжя статутний
капітал та майно ПП «Компанія АКОН».

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Також колегія суддів не може
погодитись і з доводами апеляційної
скарги ОСОБА_4, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
фактичне визнання спільним майном
подружжя майно та статутний капітал ПП
«АКОН», оскільки ці доводи
спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що ПП «АКОН»
зареєстровано ОСОБА_4 під час шлюбу з
ОСОБА_3, за Рішенням Конституційного
Суду України від 19 вересня 2012 року у
справі №1-8/2012, статутний капітал та
майно приватного підприємства є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо розподілу іншого майна
подружжя, - побутової техніки, меблів,
предметів побуту, суд першої інстанції
виходив з того, що сторонами не надано
суду жодного належного та допустимого
доказу про придбання ними у шлюбі
зазначеного майна та його наявності на
час розгляду справи, а рішення суду не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом апеляційної інстанції також
роз'яснювалось сторонам право надання
доказів на підтвердження своїх вимог
та заперечень, зокрема, судом
пропонувалося сторонам надати докази
про наявність спільного майна
подружжя, визначити обсяг спірного
майна, яке підлягає поділу між
подружжям та його вартості, проте,
сторони таких доказів не надали, тобто,
розпорядились своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді