У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л. Мостової
Г.І.,Кадєтової О.В., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення боргу
за кредитним договором та договором
поруки, за касаційною скаргою
Савельєва Анатолія Олександровича,
який діє в інтересах публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк» на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 02 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «Перший
український міжнародний банк» (далі по
тексту - ПАТ «ПУМБ») звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
стягнення боргу за кредитним договором
та договором поруки.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим,
що між ним та ОСОБА_6 15 жовтня 2007 року
був укладений кредитний договір,
згідно з умовами якого ОСОБА_6 надано
кредит у розмірі 163 800,00 грн, який
останній зобов'язався повернути в
порядку та у строки передбачені
вказаним договором. 29 листопада 2010 року
між банком та ОСОБА_6 була укладена
додаткова угода до кредитного
договору, відповідно до якої ОСОБА_6
була надана друга частина кредиту в
розмірі 70 830,64 грн з виключним цільовим
призначенням - погашення простроченої
частини заборгованості позичальника
за кредитним договором від 15 жовтня 2007
року. Другий транш кредиту надавався
позичальнику на строк до 29 вересня 2014
року.

В забезпечення виконання
позичальником зобов'язання за
кредитним договором та додатковою
угодою до нього між банком та ОСОБА_7
був укладений договір поруки від 15
жовтня 2007 року та додаткова угода до
нього від 29 листопада 2010 року, згідно
якого ОСОБА_7 поручилась перед банком
за виконання позичальником в повному
обсязі усіх обов'язків, що виникли з
кредитного договору.

Оскільки боржник ОСОБА_6 належним чином
не виконує свої зобов'язання по
кредитному договору, позивач просив
стягнути в солідарному порядку як з
боржника так із поручителя
заборгованість за кредитним договором
станом на 26 листопада 2013 року 2013 року у
розмірі 133 713,43 грн.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеса від 27 лютого 2014 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно із
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк»
заборгованість за кредитним договором
від 15 жовтня 2007 року та договором
поруки від 15 жовтня 2007 року в розмірі 133
713,43 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 02 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції, в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_7 на
користь публічного акціонерного
товариства «Перший український
міжнародний банк» за кредитним
договором від 15 жовтня 2007 року та
договором поруки від 15 жовтня 2007 року в
розмірі 133 713,43 грн, скасовано та в цій
частині ухвалено нове про відмову в
задоволенні позовних вимог. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Савельєв А.О., який
діє в інтересах ПАТ «Перший
український міжнародний банк»просить
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується
рішення апеляційної інстанції тільки в
частині позовних вимог ПАТ «ПУМБ» про
солідарне стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_7, то колегія
суддів вважає необхідним переглянути
рішення в межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам ухвалене у
справі судове рішення апеляційного
суду Одеської області від 02 червня 2014
року не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ «ПУМБ» про
стягнення заборгованості як з боржника
так і з поручителя, апеляційний суд
виходив із того, що оскільки 01 вересня
2010 року за заявою ПАТ «ПУМБ» було
вчинено виконавчий напис про стягнення
з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним
договором від 15 жовтня 2007 року, а з
вимогою до ОСОБА_7 як поручителя ПАТ
«ПУМБ» звернулося лише в листопаді 2013
року шляхом подання відповідного
позову, тобто після закінчення шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов`язання, тому
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припинилась і відсутні правові
підстави для солідарного стягнення
кредитної заборгованості з ОСОБА_7

Однак, такий висновок зроблено судом
без належного з`ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, належної оцінки наданих ними
доказів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. Уразі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання. Сама
по собі умова договору про дію поруки
до повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (Постанова
Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 жовтня 2010 року між ПАТ
«ПУМБ» та ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
останньому надано кредит у сумі 163 800,00
грн строком до 15 жовтня 2014 року.

15 жовтня 2007 року між ПАТ «ПУМБ» та
ОСОБА_7 був укладений договір поруки,
відповідно до якого остання
зобов'язалась відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_6 по кредитному
договору від 15 жовтня 2007 року.

29 листопада 2010 року між ПАТ «ПУМБ» та
ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду
до кредитного договору від 15 жовтня 2007
року, відповідно до якої ОСОБА_6 надано
другу частину кредиту (транш) в розмірі
70 830,64 грн з виключним цільовим
призначенням 2-гої частини кредиту
(траншу) - погашення простроченої
частини заборгованості позичальника
за кредитним договором від 15 жовтня 2007
року. Другий транш кредиту надавався
позичальнику на строк до 29 вересня 2014
року.

29 листопада 2010 року до договору поруки
була укладена відповідна додаткова
угода.

Умовами договору поруки, а саме пунктом
2.1 передбачено, що поручителю добре
відомі усі умови вищезазначеного
основного договору, зокрема: термін
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором від 15 жовтня 2007
року - 15 жовтня 2014 року, а за додатковою
угодою до вказаного кредитного
договору від 29 листопада 2010 року - 29
вересня 2014 року, якщо згідно умов
основного договору не буде застосовано
інші терміни виконання основного
зобов'язання.

Крім того, п. 6.1 та п.7.6 договору поруки
передбачено, що цей договір набирає
чинності з моменту підписання обома
сторонами та діє до повного припинення
всіх зобов'язань боржника за основним
договором. Порука припиняється з
припиненням всіх зобов'язань.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору
від 15 жовтня 2007 року, кредит надається
позичальникові на строк до 15 жовтня 2014
року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений п. 3.5.7. цього договору.

Згідно п. 3 Додаткової угоди від 29
листопада 2010 року до кредитного
договору від 15 жовтня 2007 року залишок
заборгованості за першим траншем
кредиту, наданим позичальникові на
строк до 15 жовтня 2014 року повертається
позичальником частинами в розмірах,
порядку і строки, визначені кредитним
договором, згідно з графіком
повернення цього траншу та сплати
процентів за користування ним. Другий
транш кредиту надається позичальнику
на строк до 29 вересня 2014 року. Протягом
цього строку позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами, в розмірах, порядку та
строки, визначені графіком повернення
другого траншу кредиту та сплати
процентів за користування ним.

Вказана додаткова угода від 29
листопада 2010 року є невід`ємною
частиною кредитного договору від 15
жовтня 2007 року.

Отже, строк виконання основного
зобов'язання настане 15 жовтня 2014 року
та 29 вересня 2014 року.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних ПАТ «ПУМБ» про
солідарне стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову ПАТ «ПУМБ» про солідарне
стягнення кредитної заборгованості з
ОСОБА_7, апеляційний суд в порушення
ст.ст. 213, 214 ЦПК України не врахував, що
строк виконання основного зобов'язання
на момент звернення до суду ще не сплив,
вимоги про дострокове повернення
кредиту, якою б встановлювався новий
строк виконання зобов'язання банк не
надсилав, а ПАТ «ПУМБ» звернувся до
суду в листопаді 2013 року, тобто до
початку обчислення шестимісячного
строку в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог про стягнення кредитної
заборгованості з поручителя,
апеляційний суд помилково вважав, що
строк виконання основного зобов'язання
настав 01 вересня 2010 року, коли було
вчинено виконавчий напис про стягнення
заборгованості з ОСОБА_6, і саме з цієї
дати банк мав право звернутися з
вимогою до поручителя лише протягом
шести місяців, оскільки наявність
виконавчого напису про задоволення
вимог кредитора, яке не виконано
боржником, не припиняє правовідносин
сторін кредитного договору та договору
поруки.

Апеляційний суд не навів обґрунтованих
мотивів на спростування висновків суду
першої інстанції, покладених в основу
рішення та доказів, наданих ПАТ «ПУМБ»
та помилково скасував рішення суду
першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК
України. Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Савельєва Анатолія
Олександровича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 02 червня 2014 року скасувати.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеса від 27 лютого 2014 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук