АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 759/2017/14-ц
Головуючий у 1-ій інстанції - Шум Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7495/2014
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді:
Музичко С.Г.,

суддів:
Семенюк Т.А., Кравець В.А.,

при секретарі:
Круглику В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яка діє також в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 та малолітнього
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 08 квітня 2014 року у цивільній справі
за позовом Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районні м.Києва» до
ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про
стягнення заборгованості

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 08 квітня 2014 року
позовні вимоги КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районні
м.Києва» про стягнення заборгованості -
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_4, ОСОБА_13., ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, ОСОБА_15ОСОБА_16, ОСОБА_17 на
користь КП «Дирекція з управляння та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва суму
боргу в розмірі 88 406,93 грн., 3% річних-13
050,32 грн., інфляційні нарахування - 32 150,78
грн. та судовий збір 1 336,08грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє також в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та
малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
подали апеляційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просять
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зазначає,
оскільки позивач договірних відносин з
позивачами щодо надання житлових
послуг не встановлював, в силу ст. 19
Закону України «Про житлово
комунальні послуги» прав на зверення з
позовними вимогами не мав.

В судовому засіданні відповідачі
апеляційну скаргу підтримали, просили
задовольнити, з підстав викладених в
ній. Представник позивача просив
відхилити апеляційну скаргу
відповідачів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачами в порушення вимог закону
та умов договору не виконувались
належним чином зобов'язання по сплаті
за спожиті житлово-комунальні послуги,
що призвело до порушення права
позивача, яке підлягає судовому
захисту шляхом стягнення з
відповідачів заборгованості.

Колегія суддів погоджається з рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з ст.20, 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» -
розмір плати за житлово-комунальні
послуги, за утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій
розраховується і встановлюється,
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Законом України «Про захист прав
споживачів» передбачено, що під
договором слід розуміти усну чи
письмову угоду між споживачем та
виконавцем послуг.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачем було вчинено дії
на користь відповідача - надано
послуги, тому договір про надання
послуг, вважається укладеним з моменту
отримання відповідачем таких послуг.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цінтарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 на сім`ю з
12-ти осіб отримала ордер на житлове
приміщення № 12632 серії Б від 17.10.1991 року
за адресою АДРЕСА_1., яка також є
власником особового рахунку. (а.с.4-5, 10)

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

У силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із наданого позивачем
розрахунку сума заборгованості з
вересня 2008 року за надані послуги
становить 133 608,03 грн, , яка складається з
суми основного боргу - 88 406,93грн, 3 %
річних - 13 050,32 грн. та інфляційних
нарахувань - 32 150,78 грн.

Із матеріалів справи убачається, що
між сторонами відсутній письмовий
договір про надання
житлово-комунальних послуг, проте такі
послуги відповідачу надавалися, а
відповідачі їх приймали та не
оплачували.

За положеннями ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом вказаних норм перебіг
позовної давності переривається з
частковою оплатою відповідачами
житлово-комунальних послуг, що не
заперечувалось відповідачем, та
починається заново з кожної наступної
періодичної оплати.

Оскільки доводи апеляційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судом першої
інстанції норм матеріального або
процесуального права, а отже відсутні
передбачені ст. 309 ЦПК України підстави
для скасування оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яка діє також в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 та малолітнього
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 08 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді