УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
договором кредиту, звернення стягнення
на предмет іпотеки, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 19
грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Чернігівської області від 03
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ «КБ
«Приватбанк» звернулося до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 24 лютого 2006 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
кредиту, згідно якого позичальник
отримав у позивача кредит в розмірі 2
000,00 грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
розмір якого пізніше було збільшено.

Згідно умов кредитного договору
позичальник зобов'язувався повернути
кредит та відсотки за користування
кредитом в розмірі 36 % річних протягом
терміну дії картки.

Відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, внаслідок чого станом на 31
серпня 2013 року виникла заборгованість
у розмірі 28 438,53 грн, яка включає
заборгованість по тілу кредиту,
несплачені проценти, штрафні санкції,
яку банк просив суд стягнути з
відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської
області від 03 березня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «КБ «Приватбанк»
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 28 438,53 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування зазначених
судових рішень із ухваленням нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідач порушує
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором.

З такими висновками судів повністю
погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без належного з'ясування
дійсних обставин справи, з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 24 лютого 2006 року
між ОСОБА_6 та ЗАТ «КБ «Приватбанк»
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого відповідач отримав
кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36,00 %
на рік (3 % на місяць) на суму залишку
заборгованості за кредитом із
кінцевими терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (лютий 2009
року).

19 грудня 2013 року відповідач звернувся
до суду із заявою про застосування
строків позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою
(далі - Правила) строк дії картки
вказується на лицевій стороні картки
(місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування
вбачається, що у разі наявності
перевитрати платіжного ліміту по
картці та непогашення його клієнтом на
протязі шести місяців, картка
закривається.

Згідно статті 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи,
право вимагати повернення кредиту
згідно умов договору у позивача
виникло з 28 лютого 2009 року, в той час як
із зазначеним позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулося до суду лише 05
листопада 2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Суди у порушення вимог ст. 213 ЦПК
України на зазначене уваги не звернули
та дійшли до передчасного висновку про
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що судові
рішення судів попередніх інстанцій
підлягають скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 19 грудня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 03 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук