Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2019/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.08.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої - судді
Чорнобривець О.С.

суддів - Кодрула
М.А.

Потапенка
В.І.

за участю секретаря-
Животовської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді" на
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року, у справі за позовом
ОСОБА_3 до Дослідного господарства
"Анді", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді" про
розірвання договору оренди землі, -

встановила :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду позовом до дослідного
господарства "Анді" про розірвання
договору оренди земельної частки (паю),
укладеного 4 грудня 2000 року між ним і
відповідачем, зареєстрованого у
Мар'янівській сільській раді 4 грудня
2000 року за № 1036.

В обґрунтування позову зазначав,
що договір укладено строком на 15років і
відповідно до умов договору орендна
плата за користування землею
відповідачем повинна виплачуватися до
31 грудня поточного року.

За період з 2000 по 2011 роки
відповідач належно виконував свої
зобов'язання. Однак, орендну плату за
2012, 2013 роки відповідач не сплатив.
Посилаючись на невиконання умов
договору щодо сплати орендної плати
протягом 2012-2013 років, просила з
підстав, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону
України «Про оренду землі»,
задовольнити позов.

Ухвалою Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 16 квітня 2014 року до участі в
справі в якості співвідповідача
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді".

Рішенням того ж суду від 14 травня
2014 року позов ОСОБА_3 до ТОВ "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді"
задоволено. Суд розірвав договір
оренди землі від 4 грудня 2000 року,
укладений між ОСОБА_3 та дослідним
господарством "Анді", зареєстрований
Марянівською сільською радою
Маловисківського району
Кіровоградської області в книзі
записів договорів оренди земельних
часток (паїв) 4 грудня 2000 року за № 1036. В
задоволенні позовних вимог до ДГ "Анді"
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ТОВ "Аграрний науково-дослідний
інститут "Анді" подав апеляційну скаргу
в якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині задоволених
відносно нього позовних вимог та
відмовити в їх задоволенні. Зокрема
зазначено, що справу розглянуто судом
за відсутності представника
товариства у зв'язку з чим він не міг
надати суду докази сплати орендної
плати за 2012 та відмови позивача від
отримання орендної плати за 2013 рік.

В частині відмови в задоволенні
позову до дослідного господарства
"Анді" рішення суду не оскаржується.

У судове засідання суду
апеляційної інстанції сторони не
з'явилися. Про час і місце розгляду
справи сторони повідомлені у
встановленому статтею 76 ЦПК України
порядку, що підтверджується
рекомендованими про вручення їм
поштових відправлень із судовими
повістками.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності сторін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст.306 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Колегією суддів на підставі
досліджених доказів встановлено, що
ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 11,30 га сільськогосподарського
призначення, яка розташована на
території Мар'янівської сільської ради
Маловисківського району, що
підтверджується копією державного
акта на право власності на землю. (а.с.7)

04 грудня 2000 року між позивачем
ОСОБА_3 та ТОВ "Аграрний
науково-дослідний інститут "АНДІ",
печаткою якого посвідчено договір,
було укладено договір оренди земельної
ділянки строком на 15 років, який
зареєстрований 4 грудня 2000 року у книзі
записів реєстрації договорів оренди
земельних часток (паїв) Мар'янівської
сільської ради за № 1036.

Відповідно до умов договору
орендна плата за користування землею
відповідачем повинна виплачуватися у
розмірі не менще 1% кадастрової
вартості землі та не менше 1 тонни
зерна до 31 грудня поточного року(п.2.2.
Договору).

Суд також встановив, що дослідне
господарство "АНДІ" входить до складу
ТОВ "Аграрний науково-дослідний
інститут "АНДІ" і має статус філії.

Оскільки дослідне господарство
"АНДІ" не являється юридичною особою і
не володіє цивільною процесуальною
правоздатністю і дієздатністю, а є
підрозділом ТОВ "Аграрний
науково-дослідний інститут "АНДІ" суд
відмовив в задоволенні позову до
дослідного господарства.

В цій частині рішення суду не
оскаржено.

Задовольняючи позов відносно ТОВ
"Аграрний науково-дослідний інститут
"Анді", суд першої інстанції, допитавши
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, погодився з
доводами позивача і виходив з того що
відповідачем не надано доказів на їх
спростування, а тому дійшов висновку
про систематичне порушення умов
договору щодо невиплати орендної плати
за 2012, 2013 роки, що є порушенням умов
договору оренди внаслідок якого
позивач не отримав дохід на який
правомірно розраховував.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам закону
не відповідає.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону
на вимогу однієї із сторін договір
оренди землі може бути достроково
розірваний за рішенням суду в разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та умов договору, а також на
підставах, визначених ЗК України та
іншими законами України.

Позивач стверджував, що протягом
2000-2011 років відповідач належним чином
виконував зобов'язання щодо сплати
орендної плати, а порушення допустив за
2012 і 2013 роки.

Відповідно до ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Однак як свідчать матеріали
справи, залучений до участі у справі у
якості відповідача ТОВ "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді", не
був повідомлений, відповідно ст.ст.74,76
ЦПК України, про розгляд справи 14.05.2014
року, тому був позбавлений можливості
заперечувати проти позову та надати
докази на підтвердження своїх
заперечень через допущені судом першої
інстанції порушення процесуальних
норм, оскільки не був присутнім у суді
першої інстанції.

За таких обставин апеляційний
суд приймає надані відповідачем
докази.

Заперечуючи у доводах
апеляційної скарги факт невиконання
умов договору, відповідачем надано
відомості, відповідно до яких у 2012 році
відповідачем виплачено позивачу
орендну плату в натуральній формі, а
саме: 485, 5 кг соняшнику на суму 975 грн.,
3000 кг пшениці на суму 3600 грн., 3000 кг
ячменю на суму 3600 грн., всього на суму 8
175 грн.

Колегія суддів вважає, що
надані відповідачем відомості про
виплату орендної плати у 2012 році є
належними і допустимими доказами у
справі, які достовірно підтверджують
факт виконання відповідачем
зобов'язання щодо сплати орендної
плати за користування земельною
ділянкою позивача у 2012 році.

Щодо розміру орендної плати,
то судом першої інстанції не
встановлювалося чи був дійсно борг по
орендній платі за вказаний період,
оскільки у справі відсутні відомості
щодо суми заборгованості по орендній
платі у 2012, 2013 роках, важаючи доведеним
факт порушення відповідачем умов
договору, суд послався на показання
допитаних ним свідків.

Колегія суддів критично
відноситься до пояснень свідків щодо
наявності факту заборгованості по
орендній платі, оскільки такі докази не
відповідають вимогам допустимості (ч.2
ст.59 ЦПК України), до того ж
спростовуються наданими відповідачем
письмовими доказами.

Щодо наданих відповідачем
актів від 21, 24 і 28 березня 2014 року, від 12,
14 і 26 травня 2014 року, від 03 червня 2014
року (а.с.52-58) про відмову від отримання
орендної плати за 2013 рік, то судова
колегія відхиляє їх так, як ці акти
носять односторонній
характер(складенні лише працівниками
відповідача), не містять відомостей про
те, що саме позивач відмовився від
отримання орендної плати, складені
вони після завершення строку виплати
орендної плати, тобто після 31 грудня 2013
року.

У зв'язку з цим колегія
суддів вважає, що відповідач не довів
факт виконання ним зобов'язання
виплатити позивачу орендну плату за 2013
рік, як не довів і те, що прострочення
виконання зобов'язання сталося через
прострочення позивача (ст. 613 ЦК
України).

Однак невиплата орендної плати
за один лише 2013 рік не дає підстави для
висновку, що відповідач систематично,
як це передбачено п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК
України, не сплачує орендну плату, а
отже висновок суду першої інстанції
про наявність передбачених вказаною
нормою ЗК України підстави для
розірвання договору оренди є
неправильним.

З урахуванням викладеного та
відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції, в
оскаржуваній його частині, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

На підставі ст.ст. 24,25,32 Закону
України "Про оренду землі", керуючись
ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія
суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді"
задовольнити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 14
травня 2014 року скасувати в частині
розірвання договору оренди земельної
ділянки і ухвалити в цій частині нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрний
науково-дослідний інститут "Анді" про
розірвання договору оренди землі
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: