Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5294/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

03 жовтня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

за участю

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Полтавської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, як на окремий об'єкт права
власності, третя особа - комунальне
підприємство Полтавської міської ради
«Житлово-експлуатаційна організація №
2», -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15
серпня 2014 року звернулися в суд з
позовом до виконавчого комітету
Полтавської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно, як
на окремий об'єкт права власності.

В поданій до суду позовній заяві
позивачі посилалися на те, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 19 липня
2013 року на праві приватної спільної
часткової власності їм належать
нежитлові приміщення в житловому
будинку по АДРЕСА_1.

Вказували, що відповідно до висновку
ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор»
зазначене нерухоме майно за
технічними можливостями має окремий
вихід і може бути виділено в натурі.

В своїй позовній заяві позивачі
просили суд визнати право спільної
часткової власності, як на самостійний
об'єкт, на нерухоме майно - нежитлові
приміщення (магазин продовольчих
товарів та кафе) за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 861 кв.м., літер А1-5, за
фізичними особами ОСОБА_2, частка
власності складає 1/4, ОСОБА_4, частка
власності складає 1/4, ОСОБА_3, частка
власності складає 1/2.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повністю
підтримав позовні вимоги, посилаючись
на викладені в заяві обставини. Позивач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася,
подавала заяву, в якій просила
розглядати справу без її участі.

Інші особи в судове засідання своїх
представників не направили, подавши
заяви з проханням розглядати справу
без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивачів, дослідивши зібрані в справі
докази, приходить до наступних
висновків.

Згідно із частинами першою, третьою
статті 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою; кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який
бажає виділу, має право на одержання
від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості його частки.

За змістом цієї норми виділ частки зі
спільного майна - це перехід частини
цього майна у власність учасника
спільної власності пропорційно його
частки в праві спільної власності й
припинення для цієї особи права на
частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній
частковій власності, впливає на
порядок виділу з нього частки.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 19 липня 2013 року є власниками на
праві приватної спільної часткової
власності нежитлових приміщень в
житловому будинку (магазин
продовольчих товарів та кафе) в
АДРЕСА_1, загальною площею 861 кв.м.

При цьому згідно виданого свідоцтва
про право власності розміри часток
складають: ОСОБА_2 - 3/100 частки, ОСОБА_4 -
3/100 частки, ОСОБА_3 - 3/50 частки.

Позивачі в поданій до суду заяві
просять суд виділити в натурі як
самостійний об'єкт права власності
нежитлові приміщення в житловому
будинку по АДРЕСА_1.

Загальна частка позивачів як
співвласників в праві спільної
часткової власності складає 3/25
(ОСОБА_2 - 3/100 частки, ОСОБА_4 - 3/100 частки,
ОСОБА_3 - 3/50 частки).

Порядок проведення робіт з поділу,
виділу та розрахунку часток житлових
будинків, будівель, споруд, іншого
нерухомого майна при підготовці
проектних документів щодо можливості
проведення цих робіт визначається
Інструкцією щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженою
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 18 червня 2007 р. N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї
Інструкції поділ об'єкта нерухомого
майна (виділ частки) на окремі
самостійні об'єкти нерухомого майна
здійснюються відповідно до
законодавства на підставі висновку
щодо технічної можливості такого
поділу (виділу) з дотриманням чинних
будівельних норм та з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Нормами ст. 16 ЦК України передбачено
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивачі, звертаючись з позовними
вимогами до відповідача - виконавчого
комітету Полтавської міської ради,
просять визнати за ними право спільної
часткової власності , як на
самостійний об'єкт права власності.

При цьому дослідженими в справі
доказами не встановлено наявність
порушення, оспорювання чи невизнання
їх прав відповідачем.

Виконавчий комітет Полтавської
міської ради не є співвласником
житлового будинку по АДРЕСА_1, жодні
підстави вважати, що відповідач
порушує та/чи оспорює права позивачів,
відсутні.

Більш того, як встановлено судом,
житловий будинок по АДРЕСА_1 належить
до власності територіальної громади
міста Полтави та знаходиться на
балансі КП «ЖЕО № 2».

Саме територіальна громада в особі
Полтавської міської ради, а не
виконавчий комітет, є органом
місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК -
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Звертаючись до суду з вимогами про
поділ об'єкта нерухомого майна (виділ
частки), позивачі не зазначають інших
співвласників в праві спільної
часткової власності та не звертаються
до них з відповідними вимогами.

Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги до виконавчого комітету
є безпідставними.

Висновок щодо технічної можливості
виділу в натурі частки з об'єкта
нерухомого майна, наданий позивачами
на обґрунтування своїх позовних вимог,
може бути оцінений як підстава для
виділу в натурі частки з об'єкта лише в
сукупності з даними про дотриманням
чинних будівельних норм та надання
кожному об'єкту поштової адреси.

Відповідні докази на підтвердження
позовних вимог позивачами суду надані
також не були.

На підставі викладеного, враховуючи
встановлені судом обставини та
відповідні правовідносини, вирішуючи
справу в межах заявлених позивачами
вимог, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги до виконавчого
комітету Полтавської міської ради є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог понесені позивачами
судові витрати не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Полтавської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, як на окремий об'єкт права
власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
/підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя
Н.Л.Яковенко

03.10.2014