Справа № 466/650/11
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/4164/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Данилик І.І.,

представників Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Івасейка Д.І. та Сахман Х.В.,
представника відповідача ОСОБА_4
-ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного
районного суду м.Львова від 24 квітня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_4,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» на
дії Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 20 лютого 2013 року у справі
№2-650/11, -

встановила:

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 24 квітня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_4,
заінтересована особа: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» на
дії Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 20 лютого 2013 року у справі
№2-650/11 відмовлено.

Вказану ухвалу суду оскаржив ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі, посилається на
незаконність, необґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
порушення судом норм процесуального
права при його ухваленні, розгляд
справи без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, та без
належної оцінки всіх доказів. Зазначає,
що суд залишив без уваги ту обставину,
що вся кореспонденція скеровувалась
виконавчою службою на адресу ОСОБА_4 у
АДРЕСА_1, де він фактично не проживав, а
тому її не отримував. Внаслідок цього
йому не було відомо про відкриття
провадження у справі, про відкриття
виконавчого провадження, про висновок
експерта щодо оцінки вартості предмета
іпотеки. Вважає, що виконавче
провадження було відкрито, всупереч п.3
ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження», а залучення експерта для
проведення оцінки вартості предмета
іпотеки було безпідставним, оскільки
сторони узгодили вартість іпотечного
майна, яку зазначили в договорі
іпотеки. проведення державним
виконавцем оцінки вартості квартири
АДРЕСА_1, є незаконною, оскільки
початкова вартість предмета іпотеки
була погоджена сторонами іпотечного
договору. Вказує на те, що звіт про
оцінку майна втратив свою чинність на
момент проведення прилюдних торгів,
предмет іпотеки міг бути переданий
стягувачеві не пізніше 20.01.2014 року, а
тому вважає незаконним зарахування
ціни предмета іпотеки в рахунок
погашення боргу та передачу цього
майна сягувачеві. Просить оскаржувану
ухвалу скасувати та постановити нову
ухвалу, якою:

- визнати незаконною (неправомірною) та
скасувати постанову від 04 березня 2013
року про відкриття виконавчого
провадження, оскільки така повинна
була бути скасована ще 29 березня 2013
року начальником Залізничного ВДВС
ЛМУЮ відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону
України «Про виконавче провадження»
при продовженні строку на апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції (а.с.103-116).

- скасувати як незаконний, та такий, що
втратив чинність станом на 11 січня 2014
року відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження»,
звіт від 11 липня 2013 року про оцінку
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, проведений експертом суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єктом
господарювання ОСОБА_6 у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого листа № 2-650/11, виданого
20.02.2013 року Залізничним районним судом
м. Львова про стягнення солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованості в розмірі 550767,76
грн., а також 1820 грн. судових витрат та
скасувати його.

- визнати незаконним (неправомірним) та
скасувати «акт державного виконавця
про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу», оформленого 22 січня
2014 року старшим державним виконавцем
Залізничного відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Сахман
Х.В., якого 22.01.2014 року затвердив
начальник Залізничного ВДВС ЛМУЮ
Іванів А.О.

- визнати незаконною (неправомірною) та
скасувати постанову про передачу
стягувачу нереалізованого майна,
оформлену від 22 січня 2014 року старшим
державним виконавцем Залізничного
ВДВС ЛМУЮ Сахман Х.В., яку 29 січня 2014
року затвердив начальник Залізничного
ВДВС ЛМУЮ Іванів А.О.;

- визнати незаконною (неправомірною) та
скасувати постанову від 28 січня 2014 року
винесену старшим державним виконавцем
Залізничного ВДВС ЛМУЮ Сахман Х.В., яку
28 січня 2014 року затвердив начальник
Залізничного ВДВС ЛМУЮ Іванів А.О. про
закінчення виконавчого провадження;

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_4, ОСОБА_5
на підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
представників Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Івасейка Д.І. та Сахман Х.В. в
заперечення доводів скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для задоволення скарги.

У відповідності до ст.6 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом

Згідно зі ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено
такі обставини.

У відповідності до рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 03.07.2012 року у цивільній справі
№2-650/11 було задоволено позов ПАТ
«Дельта банк» та стягнуто солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованість в розмірі 550 767 грн.76
коп., та 1820 грн. судових витрат.

На підставі цього рішення, яке
набуло законної сили, Залізничним
районним судом м.Львова 20 лютого 2013
року видано виконавчий лист №2-650/11 та
за заявою стягувача, ПАТ «Дельта банк»,
від 01.03.2013 року старшим державним
виконавцем Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Практикою А.Г. 04.03.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження серії ВП
№36833420 за вказаним виконавчим листом,
копія якої скерована боржнику за
адресою АДРЕСА_1.

Оскільки боржником добровільно
не сплачено боргу, 11 березня 2013 року за
постановою старшого державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ накладено арешт на все належне
ОСОБА_4 майно, а 16 квітня 2013 року
державним виконавцем Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ здійснено опис та
арешт квартири АДРЕСА_1.

16 квітня 2013 року державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ винесено постанову про
призначення експерта у виконавчому
провадженні з виконання виконавчого
листа №2-650/11 суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
ОСОБА_6, за оцінкою якого ринкова
вартість спірної квартири становить
204439 грн., про що складено звіт від 11.07.2013
року.

Висновок експерта скеровано
боржнику ОСОБА_4 рекомендованим листом
за №14975. Останній не оскаржив оцінку
експерта.

17 вересня 2013 року державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ складено акт про відсутність
скарг щодо оцінки майна та скеровано
заяву на реалізацію арештованого
майна.

У зв'язку з відсутністю покупців
на прилюдних торгах з реалізації
спірного майна, яку проводила Філія 14
ПП "Нива ВШ", державним виконавцем
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ за
заявою стягувача, ПАТ «Дельта банк» про
передачу вказаної квартири Банку в
рахунок погашення заборгованості,
22.01.2014 року винесено постанову про
передачу квартири АДРЕСА_1 стягувачу,
копія якої вручена боржнику та
складено акт передачі ПАТ «Дельта
банк» цього майна.

28 січня 2014 року державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ Сахман Х.В. винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
№2-650/11 на підставі п.8 ст.49 Закону
України "Про виконавче провадження".

Оскаржуючи до суду дії
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 20 лютого 2013 року у справі
№2-650/11, ОСОБА_4 стверджує про порушення
виконавчою службою його законних прав
та інтересів, вказуючи на: незаконність
відкриття виконавчого провадження;
ненадання йому копії такої постанови;
безпідставність залучення експерта,
суб'єкта-оціночної діяльності для
проведення оцінки вартості предмета
іпотеки, вартість якого визначена за
домовленістю сторін; ненадання йому
копії звіту з оцінки спірного майна,
чим позбавленого його можливості
оскаржити цей звіт; прострочення
терміну дії цього звіту на призначений
день проведення прилюдних торгів з
реалізації цього майна;
безпідставність винесення постанови
про передачу його квартири по АДРЕСА_1
та незаконність закриття виконавчого
провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що дії
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-650/11 були вчинені в межах
визначених законом повноважень та
відповідно до норм матеріального
закону, що регулює спірні
правовідносини.

Так, згідно ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі
Закон N 606-XIV) примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, окрім інших виконавчих
документів, виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до ст.25 Закону N 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

У відповідності до вимог ч.1 ст.31
цього ж Закону копії постанов
державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанови про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, які надсилаються
рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Як встановлено матеріалами
справи, оскаржувана постанова про
відкриття виконавчого провадження
серії ВП №36833420 від 04 березня 2013 року
була винесена на підставі виконавчого
листа №2-650/11 виданого Залізничним
районним судом м.Львова, виданого за
заявою боржника, що відповідає вимогам
ст.ст.17, 22, 25 Закону N 606-XIV.

У відповідності до вимог ч.5 ст.25
Закону N 606-XIV копія постанови в день її
винесення була надіслана боржникові за
місцем його проживання на адресу, яка
була зазначена судом у виконавчому
листі: АДРЕСА_1 та отримана адресатом,
про що свідчить рекомендоване
відправлення про вручення поштового
відправлення з підписом про отримання
"ОСОБА_4" (т.2 а.с.215, 219).

З матеріалів справи вбачається,
що 28 березня 2013 року рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 03.07.2012 року у цивільній справі
№2-650/11 було оскаржено ОСОБА_4 в
апеляційному порядку. При цьому
апеляційне провадження у цій справі
було відкрито апеляційним судом 27
червня 2013 року (т.2 а.с.123).

У відповідності до ч.1 ст.48 Закону N
606-XIV, виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання,
повертається до суду, який його
видав, у разі відновлення судом
строку для подання апеляційної скарги
на рішення, за яким видано виконавчий
документ, та прийняття такої
апеляційної скарги до розгляду (крім
виконавчих документів, що підлягають
негайному виконанню).

Однак, як в матеріалах даної
цивільної справи так і в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
будь-які документи, які б свідчили про
те, що виконавча служба була
повідомлена про прийняте апеляційним
судом рішення щодо відкриття
апеляційного провадження. Не надав
суду таких доказів і заявник.

Таким чином, слід дійти висновку,
що недотримання державним виконавцем
вимог ч.1 ст.48 Закону N 606-XIV обумовлено
об'єктивними обставинами, а тому
відсутні підстави для визнання цієї
бездіяльністю неправомірною.

Безпідставним є твердження
апелянта про незаконність залучення
державним виконавцем суб'єкта
оціночної діяльності в якості експерта
для проведення оцінки вартості
предмета іпотеки, посилаючись на те, що
сторони узгодили вартість іпотечного
майна, яку зазначили в договорі
іпотеки, оскільки таке право
державного виконавця прямо
передбачено ст.58 Закону N 606-XIV, згідно
якої визначення вартості майна
боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності-суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна".

Діючи відповідно до вказаної
правової норми, ст.31 Закону N 606-XIV та
ст.5.12.5 "Інструкції про проведення
виконавчих дій" затвердженої Мінюсту
України N 74/5 від 15.12.99, державний
виконавець направив повідомлення про
таку оцінку рекомендованою
кореспонденцією за адресою, зазначеною
у виконавчому документі.

Подальша реалізація майна
боржника здійснювалась державним
виконавцем у відповідності до вимог
п.п.3.1.,3.2."Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна", ст.5.12 "Інструкції про проведення
виконавчих дій".

При цьому державним виконавцем 16
грудня 2013 року було укладено договір
№1413560 із спеціалізованою організацією,
Філією 14 ПП "Нива-В.Ш." з надання послуг
по реалізації цього майна шляхом
проведення прилюдних торгів за ціною,
визначену експертом в межах строку,
передбаченого ст.48 Закону N 606-XIV.

В супереч думці апелянта у суду
відсутні правові підстави визнавати
звіт суб'єкта оціночної діяльності від
11 липня 2013 року щодо оцінки спірного
майна незаконним.

У відповідності до ст.37 Закону
України"Про іпотеку" іпотекодержатель
може задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки. Правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, яке є предметом
іпотеки, є договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або
відповідне застереження в іпотечному
договорі, яке прирівнюється до такого
договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Зі змісту п.5.1. Договору іпотеки
від 28 серпня 2007 року вбачається, що
сторони обумовили таке застереження.

Згідно п.9 ст.62 Закону N 606-XIV майно
передається стягувачу за ціною, що
дорівнює початковій вартості майна,
за якою воно передавалося на
реалізацію. Про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

За повідомленням Філії 14 ПП
"Нива-В.Ш." Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ торги з реалізації нерухомого
майна, переданого на реалізацію, які
були призначені на 13 січня 2014 року не
відбулися у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту (т.2 а.с.231).

21 січня 2014 року стягувач, ПАТ
«Дельта банк», звернувся до
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ із
заявою про передачу йому відповідно до
ст.62 Закону України "Про виконавче
провадження" в рахунок погашення
заборгованості вказаного іпотечного
майна.

У зв'язку з цим, старшим державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ 22 січня 2014 року було здійснено
передачу цього майна стягувачу з
винесенням відповідної постанови, яка
була затверджена начальником
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ, та було
складено акт про передачу вказаного
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу.

В подальшому, діючи відповідно до
вимог п.8 ч.1 ст.49, 50 Закону N 606-XIV
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-650/11
вказаний державний виконавець виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з повним
виконанням рішення суду згідно з
виконавчим документом

Отже, стягувач, не дивлячись на
визначення початкової вартості майна,
за якою воно передавалося на
реалізацію в розмірі 204 439 грн., фактично
погодився прийняти іпотечне майно,
квартиру АДРЕСА_1 в рахунок повного
погашення боргу за рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 03.07.2012 року в розмірі 550767,76 грн., а
також 1820 грн. судових витрат.

Таким чином, суд першої інстанції,
виходячи із сукупності досліджених ним
доказів, норм права, що регулюють
спірні правовідносини, встановлених
обставин справи, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що дії державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ з примусового виконання
виконавчого листа №2-650/11 вчинені в
межах повноважень державного
виконавця, з дотриманням положень
закону та не порушують прав і законних
інтересів заявника, а тому оскаржувана
ухвала не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308,ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів. -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.