Провадження № 2/522/295/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
Приморський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду в місті
Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи
- Шоста одеська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання довіреності, договору
недійсним та витребування майна з
чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним
позовом. Уточнивши позовні вимоги
просить визнати недійсними
довіреність від 21.09.2010 року, посвідчену
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №651, договір дарування
від 02.07.2011 року, посвідчений державним
нотаріусом Шостої одеської державної
нотаріальної контори Пенчевим К.Л. за
реєстровим № 4-2169, витребувати із
чужого незаконного володіння ОСОБА_2 та
повернути їй квартиру АДРЕСА_1,
стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
на її користь у судові витрати у
розмірі 4229,82 грн. (витрати на правову
допомогу - 2000,00 грн., витрати по сплаті
судового збору - 393,82 грн., витрати,
пов'язані із проведенням судової
експертизи - 1836,00 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірна квартира належала позивачці на
праві приватної власності. 21 вересня 2010
року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
посвідчена довіреність від ії імені,
якою уповноважено відповідачку ОСОБА_2
на відчуження належної їй квартири.
Зазначену довіреність вона не
підписувала, оскільки в той день вона
знаходилася у будинку своєї сестри
ОСОБА_2 та займалася домашніми
справами. Пізніше стало відомо, що 02
липня 2011 року на підставі зазначеної
довіреності було відчужено спірну
квартиру на користь ОСОБА_3, яка 13
серпня 2011 року подарована ОСОБА_2.
Зазначає, що довіреність від 21.09.2010 року
та договір дарування від 02.07.2011 року
були вчиненні поза її волею, тому
просить визнати вказані правочини
недійсними та витребувати зазначену
квартиру із чужого незаконного
володіння.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав вимоги позовної
заяви та надав пояснення, що
відтворюють зміст позовної заяви.
Позовні вимоги просить задовольнити
повністю.

Позивачка в судове засідання 14 жовтня
2014 року не з'явилась, раніше ОСОБА_1 в
судових засіданнях надавала пояснення,
що довіреність не підписувала, наміру
на відчуження зазначеної квартири не
мала, про наявність вказаних
правочинів дізналась випадково.
Просила визнати недійсними
довіреність та договір дарування
квартири з підстав невідповідності їх
вимогам закону, оскільки були укладені
без ії волі.

Третя особа - приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 позов не визнала та
пояснили, що надані повноваження в
довіреності відповідали волі
позивачки та довіреність була
підписана нею особисто.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове
засідання не з'явились, про день, місце
та час розгляду справи були
повідомлені належним чином.10 жовтня 2014
року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про
розгляд справи за ії відсутністю.

В ході судового розгляду відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали та
пояснили, що надані повноваження в
довіреності відповідали волі
позивачки та довіреність була
підписана нею особисто.

Представник третьої особи - Шостої
одеської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про день, місце та час розгляду справи
третя особа повідомлена належним
чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення учасників
процесу, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Громадянці Республіки Польща ОСОБА_1 на
праві приватної власності належала
квартира АДРЕСА_1, яка складається з
трьох кімнат, кладової, кухні
вбиральні, загальною площею, 47,6 кв.м., в
тому числі житловою 31,6 кв.м., що
підтверджується свідоцтвом про право
власності, виданого Радою народних
депутатів міста Одеси, 05 вересня 1996
року, дублікат якого був виданий 20
квітня 2011 року, серія САЕ № 420535 та
зареєстрований в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» 11 травня 2011 року, номер
запису 490, в книзі 105 доп-55,
реєстраційний номер 13131208. (т.1 а.с. 17-21)

21 вересня 2010 року приватним нотаріусом
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
посвідчена довіреність від імені
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання
повноважень ОСОБА_2 бути ії
представником з різних питань, в тому
числі укладання та підписання
договорів відчуження належної ій
квартири та інше. (реєстровий № 651). (т.1
а.с.22)

02 липня 2011 року ОСОБА_2, яка діяла від
імені ОСОБА_1 - громадянки Республіки
Польщі, з одної сторони (Дарувальник) та
ОСОБА_3, з другої сторони (Обдарований)
укладений договір дарування квартири
АДРЕСА_1, який посвідчений державним
нотаріусом Шостої одеської державної
нотаріальної контори Пенчевим К.Л. за
реєстровим № 4-2169. (т.1 а.с.23-24)

Після чого, 13 серпня 2011 року ОСОБА_3
подарував зазначену квартиру ОСОБА_2,
про що свідчить договір дарування за
реєстровим № 9-432, посвідчена державним
нотаріусом Шостої одеської державної
нотаріальної контори Сєдовою Ф.А.. (т.1
а.с.25-26)

На теперішній час ОСОБА_2 є власником
спірної квартири, що підтвердили
сторони в ході судового розгляду.

Оспорюючи дійсність вказаної
довіреності, позивачка посилається на
те, що 21 вересня 2014 року вона до
нотаріальної контори в місті Одесі не
їздила, довіреності не видавала та не
підписувала її.

Педставництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. (ч.1 ст.237 ЦК України)

Згідно ст. 244 ЦК України довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.

В судовому засіданні 19.10.2012 року
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 надала
суду для огляду оригінал довіреності
від 21.09.2010 року, що зареєстрована в
реєстрі за № 651 та книгу запису
реєстрів нотаріальних дії, в якій
зареєстровано дану довіреність.

Позивачка, оглянувши надані документи,
пояснила, що підпис в вказаних
документах зроблені від її імені, але
не нею.

На підтвердження доводів щодо видачі
довіреності від імені ОСОБА_1 іншою
особою у справі за клопотанням
позивачка була призначена
почеркознавча експертиза та
витребуваний оригінал спірного
правочину для проведення дослідження.

Відповідно висновку № 1526/02 судово -
почеркознавчої експертизи Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 17 жовтня 2013 року за
матеріалами справи:

«Рукописний запис «ОСОБА_1», розміщений
в графі «ПІДПИС» у наданому на
експертизу першому примірнику
довіреності (бланк ВРА № 092494) від 21.09.2010,
посвідченої приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованої у
реєстрі за № 651 виконаний не ОСОБА_1, а
іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1, розміщений в
графі «ПІДПИС» у наданому експертизу
першому примірнику довіреності (бланк
ВРА № 092494) від 21.09.2010 року, посвідченої
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрованої у реєстрі за № 651
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Цей підпис виконаний з наслідуванням
підпису ОСОБА_1, ймовірніше за все, «по
пам'яті»» (а.с.156-161)

За клопотанням ОСОБА_2 ухвалою суду від
21 березня 2014 року по справі призначена
повторна судово - почеркознавча
експертиза, проведення якої доручено
Науково-дослідному Експертно -
Криміналістичному центру при ГУ МВС
України в Одеській області. (т.1 а.с.244-246)

Ухвалою судді від 01 липня 2014 року
відновлено провадження по справі, в
зв'язку з надходженням повідомлення
про неможливість провести експертизу,
оскільки не була проведена оплата
відповідачами за проведення
експертного дослідження. (т.2 а.с. 19)

Отже, вільне волевиявлення ОСОБА_1 щодо
надання довіреності на розпорядження
ії майном, в тому числі здійснювати
відчуження спірної квартири не
виявлено.

Згідно ч.2, 3 ст. 203 ЦК України, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, громадянка республіки
Польща ОСОБА_1 наміру на відчуження
квартири не мала, довіреності з цією
метою не видавала, тому довіреність на
імя ОСОБА_2 має бути визнана недійсною,
а також всі подальші правочини по
відношенню спірної квартири, а саме
договір її дарування на користь ОСОБА_3
також має бути визнаний недійсним.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України.

Зміст правочину становлять права та
обов'язки, про набуття, зміну або
припинення яких учасники правочину
домовилися. Зміст договору чи іншого
правочину закріплюється у його статтях
(пунктах). У ст. 203 ЦК, в якій визначено
основні критерії чинності правочину,
зазначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Таким чином, договір купівлі продажу є
недійсним, оскільки майно, яке було
предметом відчуження, вибуло із
володіння власника ОСОБА_1 поза ії
волею.

У відповідності до цивільного
законодавства особа, яка вважає, що її
речові права порушено, має право
звернутися до суду як з позовом про
визнання відповідної угоди недійсною (
ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом
про витребування майна з чужого
незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК
України).

Отже, договір дарування порушує права
позивачки, в зв'язку з відсутністю
волевиявлення власника квартири на її
відчуження.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2
незаконно здійснила відчуження
квартири від імені власника ОСОБА_1 без
ії згоди та бажання, тому підлягає
визнанню недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_2, яка
діяла від імені ОСОБА_1 - громадянки
Республіки Польщі, з одної сторони
(Дарувальник) та ОСОБА_3, з другої
сторони (Обдарований), посвідчений
державним нотаріусом Шостої одеської
державної нотаріальної контори
Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-2169.

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
передбачено, що власнику належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно із п. 2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо прямо не випливає із
закону або незаконність набуття право
власності не встановлена судом.

Як було роз'яснено п.10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», норма частини
першої статті 216 ЦК України не може
застосовуватись як підстава позову
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК України.

Рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно,
що підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України одним із
способів захисту прав та інтересів є
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Стаття 387 ЦК України визначає, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Спірні правовідносини виникли
стосовно недійсності письмового
правочину, тому суд не приймає до уваги
доводи ОСОБА_11, сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
викладені в ії письмових
підтвердженнях на адресу суду щодо
досягнення усної домовленості між
родичами стосовно здійснення сімейної
міни майна. (т.2 а.с. 39-43)

Суду не надані належні та допустимі
докази доводів відповідачки стосовно
того, ОСОБА_1 мала волевиявлення щодо
уповноваження ОСОБА_2 розпорядження
належної ій квартири.

Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ч.1 ст.60 ЦПК України)

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що спірна квартира, яка на
даний час перебуває у володінні ОСОБА_2
що набула право власності на квартиру
за договором дарування від ОСОБА_3, який
також на підставі договору дарування
набув право власності на зазначене
майно та визнаний недійсним, підлягає
витребуванню із незаконного володіння
та поверненню ОСОБА_1.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на
користь позивачки ОСОБА_1 підлягають
стягненню судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 393,82 грн. та
витрати, пов'язані із проведенням
судової експертизи у розмірі 1836,00 грн..

При цьому, не підлягають задоволенню
вимоги про стягнення судових витрат на
правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Представництво інтересів позивачки
здійснюють представники ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, які діють на підставі
довіреності від 12 жовтня 2011 року. (а.с. 30)

Крім того, суду надана копія договору №
20/10/11-1 про надання правової допомоги
від 01 червня 2012 року, укладеного між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_12,
який діє на підставі виписки ААБ № 151750
від 07.07.2011 року, надалі «Виконавець», з
одного боку та громадянкою Республіки
Польща ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1, з другого
боку.

Відповідно п.1.1 Договору Виконавець
зобов'язується надавати Замовнику
консультативні та юридичні послуги в
обсязі та на умовах, передбачених цим
договором, а саме по справі за позовом
Замовника до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
визнання договору недійсним.

Вартість послу (винагорода) за цим
договором складає 2000 (дві тисячі)
гривень (п.3.1 Договору), яка сплачена
ОСОБА_1 01 червня 2012 року, про що свідчить
квитанція № 1, підписана ОСОБА_12

Суду не надані належні та допустимі
докази того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є
фахівцями у галузі права і за законом
мають право на надання правової
допомоги, а з ОСОБА_13 був укладений
договір про представництво інтересів
ОСОБА_1.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 16, 203, 215, 216, 237, 244, 317, 321, 328, 387, 388, 655,
657, 658 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 56, 60, 84, 88, 212 -
215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсною довіреність, видану
21 вересня 2010 року від імені ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якою уповноважено ОСОБА_2
бути ії представником в різних питань,
в тому числі укладання та підписання
договорів відчуження належної ій
квартири та інше, посвідчену приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим 651.

Визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_2, яка
діяла від імені ОСОБА_1 - громадянки
Республіки Польщі, з одної сторони
(Дарувальник) та ОСОБА_3, з другої
сторони (Обдарований), посвідчений
державним нотаріусом Шостої одеської
державної нотаріальної контори
Пенчевим К.Л. за реєстровим № 4-2169.

Витребувати із незаконного володіння
ОСОБА_2 та повернути ОСОБА_1 квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 64,0 кв.м.,
жилою площею 42,5 кв.м.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати, а саме: витрати на сплату
судового збору - 196 гривень 91 копійка,
витрати, пов'язані із проведенням
судової експертизи - 918 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати, а саме: витрати на сплату
судового збору - 196 гривень 91 копійка,
витрати, пов'язані із проведенням
судової експертизи - 918 гривень.

Відмовити у задоволені вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення судових
витрат на правову допомогу в розмірі 2000
(дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області,
через Приморський районний суд міста
Одеси, шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
що брала участь у справі, але не була
присутня у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати скаргу протягом десяти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л. М. Чернявська

14.10.2014