У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Мартинюка
В.І.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 16 лютого 2006 року №
SAMDN977 станом на 17 грудня 2013 року у
розмірі 9 456,54 доларів США.

Заочним рішенням Бабушкінського
районного суду м.
Дніпропетровська ввід 04 березня 2014
року позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 16 лютого 2006 року станом на 17 грудня
2013 року у розмірі 9 453,54
доларів США, що еквівалентно 75 533 грн 78
коп., яка складається з: заборгованості
за кредитом у розмірі 3 000 доларів США,
що еквівалентно 23 970 грн;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 6 328,54
доларів США, що еквівалентно 50 565 грн 03
коп.; комісію - 125 доларів США,
що еквівалентно 998 грн 75 коп., та судовий
збір у розмірі 755 грн 33 коп.

В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 травня
2014 року заочне рішення Бабушкінського
районного суду м.
Дніпропетровська ввід 04 березня 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позовних вимог
банку суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив із того, що строк
дії картки закінчився у лютому
2008 року, а з позовом банк звернувся до
суду в січні 2014 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Відповідна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права і порушення норм процесуального
права при його ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити, рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
В.І.
Мартинюк

С.П. Штелик