АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
у 1-й інстанції: Луценко О.М.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів -
Крижанівської Г.В.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 26 травня 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на дитину,

в с т а н о в и л а :

30 квітня 2004 року позивач звернулася в
суд з позовом до відповідача про
стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 09
серпня 1995 року по 22 грудня 2001 року вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем від якого мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зауважувала, що ще до розірвання шлюбу,
в 2000 року відповідач залишив сім'ю,
перестав надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини та
цікавитися нею.

Враховуючи наведене, просила суд
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
аліменти в розмірі ј частини з усіх
видів заробітної плати щомісячно на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з дня подачі заяви, до
повноліття сина.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 травня 2004 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
починаючи з 30.04.2004 року аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ј частини всіх видів заробітку
щомісячно до досягнення ним
повноліття, але не менше Ѕ частини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави державне мито в дохід держави в
розмірі 51 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення та стягнути з нього на
користь позивача аліменти на сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 250 грн.
щомісячно до досягнення ним повноліття
з індексацією відповідно до закону.

Зазначає, що протягом 10 років перебував
у трудових відносинах лише 1 рік та 5
місяців, тому стягнення аліментів у
частці від доходу суперечить вимогам
закону, оскільки в разі мінливого
доходу аліменти стягуються в твердій
грошовій сумі.

Враховуючи те, що на його утриманні
знаходиться також інша дитина, в
офіційних трудових відносинах він не
перебуває, тому вважає за справедливе
сплату аліментів в розмірі 250 грн.
щомісячно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції підставно виходив з
їх доведеності та обґрунтованості з
огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони у справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з 09
серпня 1995 року по 22 грудня 2001 року, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 та
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2 (а.с.5,6).

В шлюбі народився син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження Серії
НОМЕР_3, виданим 28 грудня 1999 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Мінського
районного управління юстиції у м. Києві
( а.с.7).

Звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_3
посилалася на те, що відповідач не
виконує свого батьківського обов'язку
щодо утримання дитини, та їй не відомо
місце роботи відповідача, тому просила
стягувати аліменти в частині від його
доходу.

Відповідачем не заперечується факт
перебування дитини виключно на
утриманні позивача й ним не надано суду
доказів надання ним матеріальної
допомоги сину.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини, суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право нa рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Частиною 2 цієї статті
передбачено, що розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини,
а саме: обов'язків щодо виховання та
розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150
СК України.

У відповідності до положень ст. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного
кодексу України, за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину за жодних обставин не може

бути меншим за неоподатковуваний
мінімум доходів громадян.

Не заслуговують на увагу колегії
суддів посилання ОСОБА_2 на те, що він
протягом 10 років перебував у трудових
відносинах лише 1 рік та 5 місяців, тому
стягнення аліментів у частці від
доходу суперечить вимогам закону,
оскільки в разі мінливого доходу
аліменти стягуються в твердій
грошовій сумі, виходячи з наступного.

На підтвердження своїх доводів щодо
мінливого доходу відповідач надав
копію трудової книжки з якої
вбачається, що в період з 01.01.2004 року по
20.01.2005 року він працював в ТОВ
«Енерго-Охорона» на посаді охоронника
(а.с.29), тобто станом на час ухвалення
оскаржуваного рішення суду, а саме
26.05.2004 року, ОСОБА_2 перебував в трудових
відносинах та отримував постійний
дохід.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Враховуючи вік дитини, факт її
перебування на утриманні позивача, а
також факт отримання відповідачем
постійного заробітку на момент
ухвалення оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що відповідач є
працездатною особою та має рівні
обов'язки з позивачем по утриманню
дитини й ним не надано доказів
порушення судом вимог закону при
визначенні розміру аліментів, що
підлягають стягненню, тому
погоджується з висновком суду про
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на сина у розмірі ј
частини доходу відповідача щомісячно.

Не є підставою для скасування рішення
суду і посилання на те, що в 2014 році з
відповідача стягнуті аліменти ще одну
дитину, оскільки ця обставина не мала
місця на час ухвалення оскаржуваного
рішення суду.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження в суді першої
інстанції.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, тому підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 26 травня 2004 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: