Дата документу 22.07.2014
Справа № 334/215/14-ц
Провадження № 2/334/850/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого-судді
Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна" про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до
ПАТ « Електрометалургійний завод «
Дніпроспецсталь» про визнання
незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, в якому вказав,
що працював у відповідача з 16 жовтня
1978 року в якості помічника майстра
кування, а з 28 травня 2002 року по 10
грудня 2013 року на посаді начальника
калібрувального цеху.

Ввечері 03 листопада 2013 року він відчув
погіршення стану здоров'я, проте, не
зважаючи на це, наступного дня, тобто 04
листопада 2013 року, на початку восьмої
години ранку прибув на роботу,
сподіваючись на покращення
самопочуття.

На прохідній підприємства його було
затримано охороною за підозрою у тому,
що, начебто, він перебував у
нетверезому стані.

Затримання та звинувачення у вживанні
спиртних напоїв подіяли на нього
негативно, внаслідок чого стан
здоров»я погіршився, у зв'язку з чим
він попросив охоронців викликати
швидку медичну допомогу.

Не зважаючи на це, його у супроводі
охоронців підприємства було
доставлено для проходження медичного
огляду на стан алкогольного сп'яніння
до наркологічного диспансеру, проте до
початку обстеження, у зв'язку із
погіршенням стану здоров'я, його в
кареті швідкої допомоги було
доставлено в КУ «Запорізька міська
багатопрофільна лікарня-9 .

Оскільки в цій лікарня йому не
надавалась медична допомога належним
чином, він відмовився від
госпіталізації та поїхав додому,
після чого був госпіталізований до
МСЧ-7 з діагнозом ДЄГ1 Другого ступеня,
вістібулярний синдром.

При цьому, від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння він не
відмовлявся, та був впевнений, що у
медичному закладі, куди буде
доставлений для надання первинної
медичної допомоги, будуть проведені
відповідні лабораторні дослідження на
наявність алкоголю.

На стаціонарному лікуванні у МСЧ-7 він
перебував з 04 по 25 листопада 2013 року,
після чого стаціонарно проходив
реабілітаційне лікування до 10 грудня
2013 року.

По завершенні лікування, 10 грудня 2013
року він зателефонував своєму
керівнику ОСОБА_2 та повідомив про
вихід на роботу.

Однак, в цей день йому було оголошено
про звільнення з роботи.

При отриманні трудової книжки він
дізнався, що його звільнено за
розпорядженням директора від 10 грудня
2013 року № 5476-К на підставі п.7 ст.40 КЗпП
за появу на роботі в нетверезому стані
4.11.2013р.

Вважає, що його звільнено з роботи
незаконно, оскільки він не з»являвся
на роботі у нетверезому стані, до
місця роботи не дійшов, а був
затриманий на прохідной.

На момент прийняття відповідачем
рішення про його звільнення належних,
допустимих та достовірних доказів на
підтвердження факту його сп'яніння
отримано не було, що виключало
застосування до нього такого виду
дисциплинарного стягнення як
звільнення за п.7 ст.40 КЗпП.

Розпорядження 5476-к від 10.12.13р. не
містить посилань ні на час, ні на
конкретну дату, ні обставин появи
його на роботі у нетверезому стані, а
також дату звільнення.

Відповідно до п.1.5 посадової
інструкції призначення та звільнення
від посади начальника відбувається
за представленням начальника
переробного виробництва головного
прокатника у відповідності з
Положенням про підбір, приймання,
перевод та звільнення робітників
підприємства. Таким чином вважає, що
як приймання на роботу, так і його
звільнення з будь-яких підстав
повинно відбуватися виключно з
дотриманням представлення його
безпосереднього керівника. Його
звільнення з роботи відбулося без
такого представлення.

Згідно табелю обліку робочого часу
за листопад 2013р.- 4.11.13р. він перебував
на лікарняному, який відповідач
оплатив у повному обсязі, що
підтверджує факт визнання ним його
хвороби в цей день, а не перебування
у стані алкогольного сп»яніння.

У відповіді КУ «Запорізька станція
екстреної швидкої медичної допомоги»
не вказано про будь-яке фіксування
ознак алкогольного сп»яніння, а
вказано лише діагноз-гіпертонічна
хвороба 2 ступеню.

Не встановлено ї ознак алкогольного
сп»яніння лікувально-профілактичною
установою багато профільною лікарнею
ТОВ « Віта центр», яке листом від
2.12.13р. повідомило, що ні під час
огляду хворого, ні черговим лікарем,
ані медичним персоналом
неврологічного відділення, хворий не
виявляв ознак алкогольного сп»яніння,
то обстеження на алкогольне
сп»яніння не проводилося.

Що стосується відповіді КУ
«Запорізька міська багато профільна
клінічна лікарня -9» від 25.11.13р. на
запит відповідача, то відповідь була
надана виключно про його обстеження
на зміст алкоголю в крові, сечі та
видихаємо му повітрі.Результат
позитивний. Алкогольне сп»ягніння. Не
вказано будь-яких конкретних даних.

Отже вважає, що у відповідача, станом
на день звільнення, була відсутня
будь-яка об»активна інформація про
його стан алкогольного сп»ягніння.

Акт 532 від 4.11.13р. про його затримання
в стані алкогольного сп»ягніння
складено без присутності прямого
керівника-начальника переробного
виробництва-головного прокатника
ОСОБА_4

Данні алкотестеру в акті без номеру
від 4.11.13р. не є належними та
допустимими доказами, оскільки
отримані невстановленим технічним
засобом без будь-яких документів на
нього.

Вважає також, що покази свідків не
можуть бути належними та допустимими
доказами перебування його в стані
алкогольного сп»ягніння, оскільки вони
перебувають у трудових та договірних
відносинах з відповідачем, а тому є
особами зацікавленими

Що стосується протоколу медичного
огляду для встановлення стану
сп»яніння, складеного 4.11.13р. в КУ
«Міська багато профільна клінічна
лікарня-9» м.Запоріжжя, то він не може
бути належним та допустимим доказом
по справі, оскільки у випадках
випробування видихуваного повітря/ в
тому числі і методом Рапопорта/
необхідно здійснювати їх повторне
проведення через 20-30 хвилин після
першого. Отже, вказівка лікаря на
такий метод та відсутність будь-яких
даних про повторне випробування
вказують на сумнівність даних, які
отримані з порушенням вимог методики
проведення дослідження.

В виписному епікрізі зазначено, що
цукор у крові ОСОБА_5 на той час
складав 10,2 ммоль, за даними загального
аналізу сечі присутній ацетон.
Медична література вказує на те, що
високій рівень цукру та ацетону в
організмі може давати помилковий
позитивний результат на наявність
алкоголю. Вважає, що вказані
результати аналізів про наявність
алкоголю в крові та сечі має
помилковий характер та не має
доказової бази.

Вважає, що його звільнено з роботи
відповідачем безпідставно, оскільки
об»активно, повно не встановлено
перебування його на роботі в стані
алкогольного сп»ягніння та не були
зазначені докази, які підтверджували
вказані обставини.

В порушення вимог ст.. 149 КЗпП України
від нього не зажадали письмових
пояснень з приводу порушення
трудової дисципліни.

Роботодавець не врахував його
попередню тривалу працю на
підприємстві без порушень.

Просить визнати незаконним та
скасувати розпорядження 5476-к від
20.12.13р. про його звільнення з роботи
за п.7 ст. 40 КЗпП України, поновити
його на роботі начальником
калібрувального цеху та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, виходячи із
середньомісячної заробітної плати 7400
грн.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали свої позовні
вимоги та просять їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову, суду пояснив, що ОСОБА_1
дійсно працював у них з 1978р., з 2002 року
до 10.12.2013 року працював на посаді
начальника калібрувального цеху ПАТ
«Дніпроспецсталь» .

Відповідно до и.3.2 Правил внутрішнього
розпорядку ПАТ «Дніпроспецсталь» на
працівників покладено обов'язок
дотримання пропускного та
внутрішнього об'єктового режиму на
підприємстві в тому числі заборона
находитись на території підприємства в
нетверезому стані, стані наркотичного
або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п.3.16 Інструкції
з пропускного та внутрішньо об'єктного
режиму на ПАТ«Дніпроспецсталь» на
території заводу не можуть бути
допущені особи в стані алкогольного та
наркотичного сп'яніння або особи, які
мають при собі алкогольні напої чи
наркотичні речовини.

На виконання вищезазначених вимог
нормативних документів, що діють на
підприємстві, 04.11.201Зр. в 7г. 50хв. при
вході на територію підприємства через
КПІІ- I був затриманий начальник
калібрувального цеху ОСОБА_1, з
ознаками алкогольного сп'яніння, а саме
- різкий запах алкоголю із рота, різка
зміна окраси обличчя, почервоніння
оболонки очей Попередня перевірка
алкотестером АІКОХАРЕ КН 600 $11 в
караульному приміщенні показала
наявність 0,261% алкоголю, про що й було
складено акт від 04.11.2013р. та підписано
працівниками охорони ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8

П. 3.18 Інструкції з пропускного та
внутрішньо об'єктного режиму
встановлено, що у випадку затримання у
стані алкогольного сп'яніння
працівника заводу, працівників
підрядних організацій та інших осіб
начальник караулу, після попередньої
перевірки алкотестером, приймає заходи
для направлення затриманої особи на
медичний огляд в Запорізький обласний
наркологічний диспансер про що складає
відповідні акти.

На виконання вищезазначених вимог
позивач ОСОБА_1 був направлений на
медичний огляд про що 04.11.2013р.
начальником караулу було складено акт
затримання № 522 .

Проте, позивач відмовився від
підписання даного акту, про що було
складено акт про відмову від підпису
акту затримання від 04.11.2013р.

По факту затримання ОСОБА_1 було надане
пояснення відповідно якого він
зазначив, що працівнику здався запах,
схожий на алкоголь, який він не
споживав .

Надалі,04.11.2013р.в 8г.20хв. ОСОБА_1 в
супроводі працівників охорони був
направлений до КУ „Обласний клінічний
наркологічний диспансер" для медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння. Відповідно до
Висновку щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
сп'яніння, складеного о 09год. 00хв.,
ОСОБА_1 відмовився від проходження
медичного огляду .

Як свідчать пояснювальні записки
охоронця ПП „Явір-2000" ОСОБА_9,
начальника вахти ПП „Явір-2000" ОСОБА_10, в
період знаходження в КУ „Обласний
клінічний наркологічний диспансер "
ОСОБА_1 категорично відмовився
проходити медичний огляд, після чого
зазначив, що йому зле та викликав
„швидку допомогу ".

О 9г.40хв. до наркологічного диспансеру
приїхала швидка допомога та забрала
ОСОБА_1

Після цього 04.11.2013г. у караульному
приміщенні начальником відділу УртаО
ОСОБА_11, начальником вахти ПП „Явір 2000"
ОСОБА_10, начальником УртаО ОСОБА_12 був
складений акт про перебування ОСОБА_1
на роботі в стані алкогольного
сп'яніння.

В ході проведення розслідування
обставин появи ОСОБА_1 на роботі в стані
алкогольного сп'яніння , підприємство
зверталось із запитами до медичних
закладів, а саме:

- Листом № 125-491 від 08.11.2013р. до
Запорізької станції „Швидкої допомоги
" про стан здоров'я ОСОБА_1 та наявності
у нього ознак алкогольного сп'яніння.

Вказаний медичний заклад довідкою № 92
від 11.11.2013р. зазначив, що ОСОБА_1 з
діагнозом „Гіпертонічна хвороба II ст.
Криз " був доставлений до 9-ї міської
лікарні.

- Листом № 125-490 від 08.11.2013р. до 9-міської
лікарні, про стан здоров'я ОСОБА_1 та
наявності у нього ознак алкогольного
сп'яніння при госпіталізації.

Вказаний медичний заклад листом № 563/01-6
від 25.11.2013р. повідомив, що ОСОБА_1 1956р.
народження був доставлений в
приймальне відділення КУ „ЗГМКЬ №9"
бригадою швидкої допомоги 04.11.2013р. о
9г.50хв. Обстежений на наявність
алкоголю у крові, сечі і в повітрі що
видихається. Результат позитивний».

Згодом, після того, як ОСОБА_1
підприємству для оплати було передано
листок непрацездатності з 04 11.2013р. по
26.11.2013р. від 7-ї, а не від 9-ї лікарні куди
його було доставлено швидкою
допомогою, в тому числі і без відмітки
про стан сп'яніння, підприємство листом
№ 103- 790 від 27.11.2013р. звернулось до ТОВ
«Віта Центр» з питанням про обставини
видачі ОСОБА_1 листка непрацездатності.

Вказаний медичний заклад листом № 01-809
від 02.12.2013р. зазначив, що 04.11.13р. о 15г.45хв.
за домашньою адресою ОСОБА_1 була
викликана бригада НМД ТОВ „Віта Центр»
, лікарем якої ОСОБА_1 встановлено
діагноз - гостре порушення мозкового
кровообігу та запропонована
госпіталізація, на яку ОСОБА_1
погодився. Оскільки ні під час огляду
хворого бригадою НМД, ні під час огляду
черговим лікарем , ані медичним
персоналом неврологічного відділення
ТОВ „Віта Центр4" хворий не виявляв
ознак алкогольного сп'яніння,
обстеження на алкогольне сп'яніння не
проводилось.

Факт появи на роботі в нетверезому
стані може встановлюватися не тільки
спеціальним обстеженням з
використанням відповідних технічних
засобів, але й будь-якими іншими
доказами, допустимими з точки зору
цивільно-процесуального
законодавства, і такими, які
відносяться до справи, зокрема актом в
довільній формі, у якому зазначаються
всі зовнішні ознаки нетверезого стану
(різкий запах алкоголю, хитлива хода,
незвичайна балакучість, безглузді
розмови тощо), про що зазначено у п. 25
Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992р.
..Про практику розгляду судами трудових
спорів".

Такі акти були складені та підписані
працівниками охорони, які
безпосередньо засвідчують факт появи
ОСОБА_1 на роботі в стані алкогольного
сп'яніння.

Також підприємство намагалось
встановити відсутність такого стану у
працівника, шляхом проходження
медичного огляду, що передбачено
Інструкцією, проте позивач відмовився
від його проходження.

Крім того, ПА Г «Дніпроспецсталь» було
отримано лист від медичного закладу, до
якого був доставлений позивач машиною
швидкої допомоги, які також свідчать
про те, що в той час ОСОБА_1 перебував у
стані алкогольного сп'яніння.

На підставі зазначених доказів , у
зв'язку із появою працівника на роботі
в нетверезому стані у ПАТ
«Дніпроспецсталь» були наявні всі
законні підстави для прийняття рішення
про звільнення ОСОБА_1 з підстав,
зазначених у п.7 ст. 40 КЗпП.

При прийнятті рішення про звільнення
працівника було прийнято до уваги
ступінь тяжкості вчиненого проступку,
а саме те, що працівник є керівником
цеху, з'явився на роботі у стані
алкогольного сп'яніння і збирався
приступити до роботи в умовах
підвищеної небезпеки. Також прийнято
до уваги його попередню роботу. Так на
момент прийняття рішення про
звільнення ОСОБА_1 мав діюче
дисциплінарне стягнення, до якого він
був притягнутий на підставі наказу №
699-К від 20.05.2013р. та яке не було знято чи
погашено.

Також при звільненні працівника
підприємством було дотримано і
процедуру звільнення.

Звільнення ОСОБА_1 здійснено без
попередньої згоди з профспілкою,
оскільки він не є її членом.

Про звільнення працівника було видано
відповідне розпорядження № 5476-К від
10.12.2013р., т.я. з 4.11.13р. до 9.12.13р. він не
працював та надав лікарняний лист.

Вважає, що звільнення позивача
відбулося з додержанням вимог
трудового законодавства, а тому
просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, свідків,
оцінивши всі надані докази у
сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 40 п.7 КЗпП
України трудовий договір, укладений
на невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
появи на роботі працівника у
нетверезому стані.

Вважається порушенням трудової
дисципліни поява на роботі у
нетверезому стані в будь-який час
робочого дня.

Робітника, який з"явився на роботу у
нетверезому стані, адміністрація не
повинна допускати до роботи.

Нетверезий стан працівника може бути
підтверджений як медичним висновком
так і іншими доказами, яким суд має
дати відповідну оцінку.

Згідно ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів
стягнення:

- догана;

- звільнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується органом, якому надане
право прийняття на роботу вказаного
працівника.

Згідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням
проступку, але не пізніше одного
місяця з дня його виявлення, не
рахуючи часу звільнення працівника
від роботи у зв"язку з тимчасовою
непрацездатністю або перебування його
у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше 6-ти місяців з дня
вчинення проступку.

Як зазначено у п.18, 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України -9 від
6.11.92р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів» при розгляді справ
про поновлення на роботі судам
необхідно з»ясувати з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом і перевіряти їх
відповідність законові. У справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з»ясувати в чому
конкретно проявилися порушення, що
стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору, в тому
числі і за п.7 ст. 40 КЗпП України, чи
додержані власником передбачені ст..
147, 147-1, 148 КЗпП України правила і
порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема чи не закінчився
встановлений законом для цього
строк, чи застосовувалося вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення ,
чи враховувалися при звільненні
ступень тяжкості вчиненого проступку
і заподіяна шкода, обставини за яких
вчинено проступок і попередня робота
працівника.

Судом встановлено, що позивач
працював у відповідача з 16 жовтня 1978
року в якості помічника майстра
кування, а з 28 травня 2002 року по 10
грудня 2013 року на посаді начальника
калібрувального цеху, що підтверджено
його трудовою книжкою.

Розпорядженням В.О. директора по
персоналу ОСОБА_13 5476-к від 10.12.13р.
ОСОБА_5 звільнено з роботи за появу
на роботі 4.11.13р. у нетверезому стані
за п.7 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до и.3.2 Правил внутрішнього
розпорядку ПАТ «Дніпроспецсталь» на
працівників покладено обов'язок
дотримання пропускного та
внутрішнього об'єктового режиму на
підприємстві в тому числі заборона
находитись на території підприємства в
нетверезому стані, стані наркотичного
або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п.3.16 Інструкції з
пропускного та внутрішньо об'єктного
режиму на ПАТ«Дніпроспецсталь» на
території заводу не можуть бути
допущені особи в стані алкогольного та
наркотичного сп'яніння або особи, які
мають при собі алкогольні напої чи
наркотичні речовини.

04.11.2013р. в 7г. 50хв. при вході на територію
підприємства через КПП- I був
затриманий начальник калібрувального
цеху ОСОБА_1, з ознаками алкогольного
сп'яніння, а саме - різкий запах
алкоголю із рота, різка зміна окраси
обличчя, почервоніння оболонки очей.
Попередня перевірка алкотеетером
АІКОХАРЕ КН 600 $11 в караульному
приміщенні показала наявність 0,261%
алкоголю, про що й було складено акт
від 04.11.2013р. та підписано працівниками
охорони ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

П. 3.18 Інструкції з пропускного та
внутрішньо об'єктного режиму
встановлено, що у випадку затримання у
стані алкогольного сп'яніння
працівника заводу, працівників
підрядних організацій та інших осіб
начальник караулу, після попередньої
перевірки алкотеетером, приймає заходи
для направлення затриманої особи на
медичний огляд в Запорізький обласний
наркологічний диспансер про що складає
відповідні акти.

На виконання вищезазначених вимог
позивач ОСОБА_1 був направлений на
медичний огляд про що 04.11.2013р.
начальником караулу було складено акт
затримання № 532, який було
зареєстровано в книзі обліку актів
затримання .

По факту затримання ОСОБА_1 було надане
пояснення відповідно якого він
зазначив, що працівнику здався запах,
схожий на алкоголь, який він не
споживав .

Надалі,04.11.2013р.в 8г.20хв. ОСОБА_1, в
супроводі працівників охорони, був
направлений до КУ „Обласний клінічний
наркологічний диспансер" для медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння. Відповідно до
Висновку щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
сп'яніння, складеного 4.11.13р. о 09год.
00хв., ОСОБА_1 відмовився від проходження
медичного огляду.

Як свідчать пояснення свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15 охоронцями на
прохідной 4.11.13р. було затримано
ОСОБА_1 у нетверезому стані. Від нього
біло чути запах алкоголю,
почервоніння обличчя, нервова
поведінка.

В період знаходження в КУ „Обласний
клінічний наркологічний диспансер "
ОСОБА_1 категорично відмовився
проходити медичний огляд, після чого
зазначив, що йому зле та викликав
„швидку допомогу", що підтвердив
свідок ОСОБА_10, в супроводі якого
перебував позивач.

О 9г.40хв. до наркологічного диспансеру
приїхала швидка допомога та забрала
ОСОБА_1

Після цього 04.11.2013г. у караульному
приміщенні начальником відділу УртО
ОСОБА_11, начальником вахти ПП „Явір 2000"
ОСОБА_10, начальником УртаО ОСОБА_12 був
складений акт про перебування ОСОБА_1
на роботі в стані алкогольного
сп'яніння та зазначені ознаки
алкогольного сп»ягніння.

В ході проведення розслідування
обставин появи ОСОБА_1 на роботі в стані
алкогольного сп'яніння , підприємство
зверталось із запитами до медичних
закладів.

Запорізька станція „Швидкої допомоги "
довідкою № 92 від 11.11.2013р. зазначила, що
ОСОБА_1 з діагнозом „Гіпертонічна
хвороба II ст. Криз " був доставлений до
9-ї міської лікарні.

9-міська лікарні листом № 563/01-6 від
25.11.2013р. повідомила відповідача, що
ОСОБА_1 1956р. народження був доставлений
в приймальне відділення КУ „ЗГМКЬ №9"
бригадою швидкої допомоги 04.11.2013р. о
9г.50хв. Обстежений на наявність
алкоголю у крові, сечі і в повітрі, що
видихається. Результат позитивний.

ТОВ «Віта Центр» листом № 01-809 від
02.12.2013р. зазначив, що 04.11.13р. о 15г.45хв. за
домашньою адресою ОСОБА_1 була
викликана бригада НМД ТОВ „Віта
Центр», лікарем якої ОСОБА_1
встановлено діагноз - гостре порушення
мозкового кровообігу та запропонована
госпіталізація, на яку ОСОБА_1
погодився. Оскільки ні під час огляду
хворого бригадою НМД, ні під час огляду
черговим лікарем , ані медичним
персоналом неврологічного відділення
ТОВ „Віта Центр4" хворий не виявляв
ознак алкогольного сп'яніння,
обстеження на алкогольне сп'яніння не
проводилось.

Факт появи на роботі в нетверезому
стані може встановлюватися не тільки
спеціальним обстеженням з
використанням відповідних технічних
засобів, але й будь-якими іншими
доказами, допустимими з точки зору
цивільно-процесуального
законодавства, і такими, які
відносяться до справи, зокрема актом в
довільній формі, у якому зазначаються
всі зовнішні ознаки нетверезого стану
(різкий запах алкоголю, хитлива хода,
незвичайна балакучість, безглузді
розмови тощо), про що зазначено у п. 25
Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992р.
..Про практику розгляду судами трудових
спорів".

Такі акти були складені та підписані
працівниками охорони, які
безпосередньо засвідчують факт появи
ОСОБА_1 на роботі в стані алкогольного
сп'яніння.

Також підприємство намагалось
встановити відсутність такого стану у
працівника, шляхом проходження
медичного огляду, що передбачено
Інструкцією, проте позивач відмовився
від його проходження.

Крім того, ПА Т «Дніпроспецсталь» було
отримано лист від медичного закладу, до
якого був доставлений позивач машиною
швидкої допомоги, які також свідчать
про те, що в той час ОСОБА_1 перебував у
стані алкогольного сп'яніння.

З наданих на запит суду мсе5дичних
документів, а саме медичної карти
стаціонарного хворого 9-ї міської
лікарні ОСОБА_1 вбачається, що при
доставці його швидкою допомогою до
лікарні та обстеженні було виявлено
алкогольне сп»яніння та вказаний стан
відображений в огляді
лікаря-терапевта приймального
відділення, в протоколі медичного
огляду для встановлення стану
сп»яніння, в виписному епікрізі, що
підтверджено результатами аналізі
крові, сечі та видихуваному повітрі.

Посилання позивача на те, що він не
відмовлявся від проходження
медичного обстеження на стан
сп»яніння, а недобре себе почував, а
тому викликав швидку, та в подальшому
ТОВ «Вітв Центр» не встановило у
нього стан алкогольного сп»ягніння,
суд вважає безпідставними, оскільки
він відмовився від госпіталізації до
9-ї міської лікарні, а НШД ТОВ «Віта
Центр» була викликана ним додому
після 15 годин.

На підставі зазначених доказів , у
зв'язку із появою працівника на роботі
в нетверезому стані у ПАТ
«Дніпроспецсталь» були наявні всі
законні підстави для прийняття рішення
про звільнення ОСОБА_1 з підстав,
зазначених у п.7 ст. 40 КЗпГІ.

.

Доводи позивача про те, що наказ про
його звільнення підписаний не
уповноваженою особою, перевірялися
судом та встановлено, що наказом в.о.
Голови правління 115-к від 22.10.13р.
ОСОБА_13 було делеговано повноваження
заступника Голови правління з
персоналу, передбачені наказом 278 від
3.12.09р., відповідно до якого до
повноважень заступника Голови
правління з персоналу відноситься в
тому числі - прийом, переведення і
звільнення працівників підприємства
за виключенням керівництва визового
і другого рівня управління та
керівників, які безпосередньо
підпорядковуються Голові правління.

Відповідно до Положення « Про
організаційну структуру»,
затвердженого наказом 49 від 18.03.10р. до
керівників вищого рівня управління
відносяться Голова правління,
заступник Голови та директора за
функціональними сферами діяльності
підприємства. До керівників 2 рівня
управління відносяться заступники
директорів, начальник управління та
головний бухгалтер.

Як вбачається з посади ОСОБА_1, а саме
начальник калібрувального цеху, така
посада не відноситься до вище
перерахованих посад, а відноситься
дло 4 рівня керівництва.

Таким чином, директор з персоналу
ОСОБА_16 мав повноваження на
підписання розпорядження про
звільнення позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

З наведених вище доказів вбачається,
що звільнення позивача відбулося
відповідно до вимог ст.. 147-149 КЗпП
України, за допущені винні дії,
відповідною особою та у встановлені
строки притягнення до дисциплінарної
відповідальності та відсутні
підстави для визнання розпорядження
про звільнення незаконним та його
скасування.

При прийнятті рішення про звільнення
працівника було прийнято до уваги
ступінь тяжкості вчиненого проступку,
а саме те, що працівник є керівником
цеху, у нього в підпорядкуванні
перебуває значна частина робітників
цеху, з'явився на роботі у стані
алкогольного сп'яніння і збирався
приступити до роботи в умовах
підвищеної небезпеки..

Відповідно до вимог ст.. 235 КЗпП
України у зв»язку з відсутністю
підстав для визнання незаконним
звільнення позивача з роботи та
поновлення його на роботі, то не
підлягають задоволенню і його
вимоги про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

За пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються позивачі
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин, а тому
судовий збір необхідно віднести за
рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України,
ст. ст.40 п.7, 43, 232, 233, 235 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 в позові до Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М.Кузьміна" про
визнання незаконним та скасування
розпорядження № 5476-К від 10.12.2013р. про
звільнення з роботи за п.7 ст. 40 КЗпП
України, поновлення на роботі на
посаді начальника калібрувального
цеху, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу -
відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької
області протягом 10 днів з дня
проголошення.

Суддя:
Лихосенко М. О.