Справа № 263/2686/14-ц
Провадження №2/263/1583/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Чертової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення права на частку та визнання
права власності, третя особа ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовною заявою про поділ спадкового
майна та визнання її права на спадщину
у вигляді 1/6 частки квартири АДРЕСА_1
відкритої після смерті її батька
ОСОБА_4 та припинення права на спадщину
відповідачки ОСОБА_2 з виплатою їй
вартості 1/6 частки зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та суду
пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
батько позивачки - ОСОБА_4, за час життя
якого, на підставі договору міни від
16.07.1994 року, позивачка, її мати - ОСОБА_3
та померлий батько - ОСОБА_4 набули прав
власності на квартиру АДРЕСА_1. На
підставі рішення Жовтневого районного
суду м.Маріуполя від 10.01.2012 року шлюб
між батьками було розірвано, а тому
мати позивачки усунута від спадкування
після смерті колишнього чоловіка.
Звернувшись до нотаріальної контори,
спадкоємці отримали відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки нотаріально посвідчений
договір міни не має державної
реєстрації, а також не визначено розмір
часток кожного з співвласників
квартири. Посилаючись на вимоги ст.370 ЦК
України, позивачка стверджує, що частки
співвласників квартири є рівними, а
тому спадщина складається з 1/3 частки
спірної квартири. Розподіляючи її між
спадкоємцями першої черги за законом,
зазначає, що 1/6 частка належить
позивачці, а інша 1/6 частка квартири
відповідачці ОСОБА_2 Враховуючи не
можливість спільного використання
спадкового майна, просив припинити
право ОСОБА_2 на частку у спадковому
майні з виплатою вартості її частки.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6 позов не визнали, суду пояснили,
що не вважають позивачку та її матір
співвласниками квартири, оскільки
набуття права власності відбулось
незаконним шляхом. Так,
скористувавшись тривалою відсутністю
відповідачки за місцем мешкання,
остання була усунута від участі у
приватизації житла. Подальші дії
пов'язані з обміном нерухомого майна,
позбавили відповідачку можливості
поновити свої житлові права. Розмір
компенсації визначеної відповідно
будівельно-технічної експертизи,
вважають несуттєвим, а тому припинення
права на частку у спадковому майні
завдає шкоди інтересам відповідачки.

Третя особа, ОСОБА_3 до залу судового
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась у
встановленому Законом порядку. За
твердженнями сторін, особа перебуває
за межами України у зв'язку з чим
забезпечити її явку не уявляється
можливим.

З'ясувавши правове обґрунтування
доводів сторін, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
наступних висновків.

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору міни від 16.07.1994
року ОСОБА_4, ОСОБА_3 діючи від свого
імені та імені неповнолітньої ОСОБА_1
обміняли належну їм на праві власності
квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1,
набувши прав спільної сумісної
власності на вказану квартиру. а.с. 15.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 є матір'ю
ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про
народження останнього серії НОМЕР_2
виданим 02.02.1965 року Приморською
селищною радою Іллічівського
району./а.с.20/ Зміна прізвища
відповідачки з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2»
відбулась 08.06.1977 року у м.Магадан,
внаслідок укладання шлюбу з ОСОБА_7, що
підтверджується відповідним записом у
паспорту відповідачки та визнано
сторонами по справі, а тому не підлягає
додатковому доказуванню. а.с.9 зворот

Свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, виданим 04.10.1991 року Приморською
селищною радою м.Маріуполя Донецької
області підтверджено, що батьком
ОСОБА_1 є ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4, виданого Іллічівським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій
області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
а.с.19

Дослідженням копії спадкової справи
№130/2012 року до майна померлого ОСОБА_4,
встановлено, що сторони по справі,
будучи спадкоємцями першої черги за
законом, подали заяви до Третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_4, в передбачений ст. 1270
ЦК України строк. а.с. 45 та 47,
відповідно.

Постановою нотаріуса третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори ОСОБА_8 06.03.2014 року відмовлено у
вчиненні нотаріально дії, а саме: у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За текстом
зазначеної постанови настає, що до
складу спадкового майна входить частка
квартири АДРЕСА_1, яка набута
спадкодавцем за договором міни та
належить на праві спільної сумісної
власності. З огляду на вимоги ст.369 ЦК
України, враховуючи, що один з
співвласників помер виділ частки з
майна, що є у спільній сумісній
власності, вирішується у судовому
порядку.

З наведеного настає, що квартира
АДРЕСА_1

є обєктом спільної сумісної власністі
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Згідно вимог ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім'ю України 1969 року де вказано, що
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Набуття прав власності на нерухоме
майно відбулось в наслідок договору
міни, за яким стороною угоди були
подружжя ОСОБА_1 та їх неповнолітня
дитина, на теперішній час - позивачка по
справі, тому суд виходячи з равенства
часток співвласників, визначає, що
після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на 13 частину спірної квартири.
Позивачка та відповідачка відповідно
до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями
першой черги. Частка позивачки згідно
ст. 1267, 1274 ЦК України у спадковому майні
становить 16 частину, оскільки спадкове
майно в рівних частках розподіляєтся
між спадкоємцями.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки майна, що
є у спільній частковій власності. Якщо
виділ частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Така компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Спірна квартира складається з однієї
кімнати площею 17 кв. м., тобто на долю
позиваки, загальний розмір якої
складає ? частки (з урахуванням 1/3
частки, як співвласниці квартири та 1/6
частки, як спадкоємиці за законом),
приходиться 8,5 кв.м. жилої площі, яка не
може бути виділена їй в натурі. У
порівнянні з розміром частки
позивачки, 1/6 частка спадкового майна
належна відповідачки, є незначною та її
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам останньої, оскільки
забезпечена власним житлом, а саме: за
договором купівлі-продажу укладеному
08.12.1999 року ОСОБА_2 є власницею
домоволодіння АДРЕСА_3, який
складається з одного жилого будинку та
надвірних побудов.

Таким чином, суд вважає, що визнання за
позивачкою 1/6 частки спірної квартири
належної ОСОБА_2, в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_4, зі сплатою
компенсації вартості цієї частки,
відповідає вимогам ст.365 ЦК України та
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи від 03.08.2014 року вартість
ідеальної 1/6 частки квартири АДРЕСА_1
становить 26 971грн. а.с. 87-92.

На виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України,
позивачкою попередньо внесена
вартість частки відповідачки на
депозитний рахунок суду, що
підстверджено квітанцією №4093618 від
29.09.2014 року.

З огляду на встановленні обставини
справи, суд вважає позовні вимоги
доведеними та такими, що підлягають
задовленню у повному обсязі.
Твердження позивачки про порушення її
прав припущенні при приватизації
житла, та незаконність подальшого
обміну нерухомого майна, не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
правові підстави набуття прав
власності на спірну квартиру чинні на
теперішній час.

При розподілі судових витрат суд
відповідно до ст.88 ЦПК України
присуджує на користь позивачки
понесені нею витрати зі сплати
судового збору за подання заяви до
суду, а також витрати, пов'язані з
проведенням будівельно-технічної
експертизи та данням правової
допомоги, оскільки підтвердженні
відповідними платіжними документами.

На підставі ст. 22 КпШС України 1969
року, ст. 60 СК України, ст. 364, 1261, 1267, 1274 ЦК
України, керуючись ст. 10, 11, 60, 130, 174, 213, 215
ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення
права на частку та визнання права
власності, - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві загальної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1
складає 1/3.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1) в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1) право
власності на 1/6 частку квартири
АДРЕСА_1, належній ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1),
на користь ОСОБА_2, паспорт громадянина
НОМЕР_5, виданий ВВС
Матвєво-Курганського району
Ростовської області 25.06.2004 року,
вартість 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 у
розмірі 26 971 (двадцять шість тисяч
дев'ятсот сімдесят одна) гривня,
зобов'язавши Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в м. Києві виплатити ОСОБА_2 26 971
(двадцять шість тисяч дев'ятсот
сімдесят одна) гривню, що внесено
ОСОБА_1 на депозитний рахунок
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в м.
Києві згідно з квитанцією № 4093618 від
29.09.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по справі пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп., витрати на правову допомогу у
розмірі 1150 грн. та проведенням
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 1800 грн., а всього 3193 грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов