Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2535/14
Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 17 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ
частки з спільної сумісної власності
та визнання права спільної часткової
власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про виділ
частки з спільної сумісної власності
та визнання права спільної часткової
власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що вони з відповідачкою
перебували в шлюбі з серпня 1982 року.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 березня 2006 року шлюб
між сторонами у справі розірвано.

10 жовтня 2003 року, під час перебування у
шлюбі, на підставі договору
купівлі-продажу була придбана квартира
АДРЕСА_1. Покупцем у цьому договорі
зазначено відповідача у справі.

Сторонам у справі на праві спільної
сумісної власності належить
двокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, посилаючись
на те, що спірна квартира є майном, що
придбане в шлюбі позивач просив суд
виділити йому 1/2 частину квартири та
визнати за ним право власності на цю
частину квартири.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 17 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Так, відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Суд першої інстанції відмовив в
задоволені позову з тих підстав, що
спірна квартира була придбана за
власні кошти відповідачки, які вони
отримала в борг у ОСОБА_5 та оформила
кредит, а не за спільні кошти подружжя.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він
суперечить закону та не ґрунтується на
доказах, наявних у матеріалах справи.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (частина 1 статті 70 СК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як
особливим об'єктом вважаються окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки.

Частиною 4 статті 65 СК України
передбачено, що договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Згідно з пунктами 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (частина 4
статті 65 СК України).

Відповідно до частин 6, 7 статті 57 СК
України суд може визнати особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
майно, набуте нею, ним за час їхнього
окремого проживання у зв'язку з
фактичним припиненням шлюбних
відносин.

Якщо за час окремого проживання
подружжя після фактичного припинення
шлюбних відносин спільне майно його
членами не придбавалося, суд
відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка майно, набуте кожним з них за
цей період та за вказаних обставин, і
провести поділ тільки того майна, що
було їхньою спільною власністю до
настання таких обставин (абзац 3 пункту
30 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя").

На підставі частин 1, 3 статті 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню;
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлені та
не оспорюються сторонами наступні
обставини.

У червні 2006 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна.

Рішенням Заводського районного
суду м.Запоріжжя від 28 жовтня 2009 року,
яке набуло законної чинності 18 січня 2010
року в задоволені позову відмовлено з
підстав передчасності звернення з
вказаним позовом до суду , оскільки
спірна квартира знаходиться в заставі
банку.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 07.08.1982 року (а.с. 55).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 березня 2006 року шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. У
рішенні встановлено, що шлюбні
відносини між сторонами припинені з
лютого 2004 року (а.с. 55).

08.10.2003 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ
«Приватбанк» було укладено кредитний
договір на суму 5794 долара США.

10.10.2003 року, під час шлюбу, згідно
договору купівлі-продажу квартири
укладеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з
одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_9 була придбана спірна квартира
АДРЕСА_1.

Отже, квартира була придбана за час
шлюбу і в силу ст. 60 СК України є
спільною сумісною власністю подружжя.

20.11.2003 року у забезпечення виконання
зобов»язання за кредитним договором
між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ»Приватбанк» було
укладено договір застави нерухомого
майна №1901 згідно з яким спірна
квартира зі згоди позивача була надана
в заставу Банку.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанцій належним чином не звернув
уваги на те, що за наслідками укладення
кредитного договору для придбання
квартири в інтересах сім'ї, боргові
зобов'язання перед кредитором
виникають як для чоловіка, так і для
дружини, незалежно від того, хто із
подружжя отримував кредит.

Майно, придбане подружжям за кошти,
отримані за договором позики є
спільною сумісною власністю чоловіка
та дружини, а боргові зобов'язання
перед позикодавцем несуть як дружина
так і чоловік, а не тільки той із
подружжя, хто підписав договір позики.

Крім того, з тексту рішення Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 23.11.2006
року у справі №2-4123/06 не вбачається що
отримані грошові кошти ОСОБА_4
планувались бути використані не на
користь сім»ї.

За таких обставин , колегія суддів
прийшла до висновку, що спірна квартира
була придбана ОСОБА_4 за час шлюбу,
кредитний та іпотечний договори
укладені в інтересах сім'ї, тому
вказана квартира є обєктом права
спільної сумісної власності і підлягає
поділу між сторонами в рівних частинах.
Вимоги щодо грошових коштів, сплачених
за кредитом, отриманим в інтересах
сім'ї, можуть бути предметом окремого
спору у разі заявлення вимог.

З мотивів, викладених вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення районного суду ухвалено з
порушенням норм матеріального права, а
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 17 квітня 2014 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: