АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 вересня 2014 року про заміну
сторони виконавчого провадження в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у серпні 2014 року ТОВ «Кей-Колект»
звернулося до суду з заявою про заміну
сторони у виконавчому провадженні,
посилаючись на те, що 12.12.2011 року між
ПАТ «УкрСиббанк» та ним було укладено
договір факторингу № 1, згідно з яким
ПАТ «УкрСиббанк» відступило
останньому своє право вимоги за
зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному
договору.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 11.09.2014 року заяву задоволено.
Замінено сторону виконавчого
провадження, відкритого на виконання
виконавчого листа № 2-1046/201 від 18.04.2011
року з ПАТ «УкрСиббанк» на
правонаступника ТОВ «Кей-Колект».

Справа № 2-1046/11 Апеляційне
провадження № 22-ц-796/13045/2014 Головуючий
у суді першої інстанції: Мальченко
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Не погоджуючись з
даною ухвалою суду, ОСОБА_1 через
представника подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати ухвалу суду та
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції. Посилається на
неправильне застосування норм
процесуального права. А саме, суд не
врахував, що заміна кредитора у
зобов`язанні іншою особою за договором
факторингу не є правонаступництвом.
Крім того, за рішенням суду стягнуто не
лише заборгованість за кредитним
договором, а і судові витрати, проте
доказів того, що за договором
факторингу перейшло право вимоги
судових витрат немає.

У судовому засіданні представник ТОВ
«Кей-Колект» Терещенко В.І. просив
апеляційну скаргу відхилити.

Інші сторони у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника ТОВ «Кей-Колект»,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої
інстанції виходив з того, що передача
кредитором своїх прав іншій особі за
договором відступлення права вимоги є
правонаступництвом.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам та нормам
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 04.03.2010 року, яке набрало
законної сили стягнуто з ОСОБА_1. та
ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитним договором від 26.02.2007 року,
укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 у розмірі 554 124, 59 грн., судовий
збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на
інформаційно технічне забезпечення
розгляду справи - 120 грн.

18.04.2.011 року на підставі рішення суду
видано виконавчий лист 2-1046/11.

Постановою заступника начальника ВДВС
Ірпінського МУЮ від 14.09.2011 року
відкрите виконавче провадження.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кей-Колект» укладено договір
факторингу № 1, згідно з яким ПАТ
«УкрСиббанк» відступило ТОВ
«Кей-Колект» своє право вимоги за
зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному
договору від 26.02.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
сторони суд замінює сторону
виконавчого провадження її
правонаступником.

Оскільки за договором факторингу ПАТ
«УкрСиббанк» відступив ТОВ
«Кей-Колект» право вимоги за
зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному
договору, суд першої інстанції
правильно керуючись вимогами
вищезазначеної норми задовольнив
заяву про заміну сторони виконавчого
провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір факторингу не дає підстав для
вирішення питання щодо
правонаступництва колегія суддів
вважає такими, що суперечать чинному
законодавству.

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (пункт 1 частина друга стаття
11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні
(крім випадків, передбачених статтею 515
ЦК України) може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК
України та ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
кредитора в зобов'язанні він
замінюється правонаступником.

Виходячи із положень цих норм у разі
передання кредитором своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги) відбувається вибуття
кредитора, а відтак новий кредитор
набуває права вимоги до боржників.

Відносно доводів апеляційної скарги
щодо переходу права вимоги стягнення
судових витрат, слід зазначити
наступне. Договір факторингу укладено
після набрання рішенням законної сили.
У договорі факторингу, додатку до
договору та акті приймання - передачі
права вимоги зазначено про перехід
всіх прав вимоги за кредитним
договором, про будь - які обмеження чи
неповноту переходу прав за кредитним
договором до нового кредитора не
зазначено. Судові витрати пов`язані
саме з вирішенням питання про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, а відтак суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
до правонаступника перейшло право
вимоги всієї суми, стягнутої за
рішенням суду.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
дотримання норм матеріального та
процесуального права і не може бути
скасована з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 11 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді