АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4531/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
судді - Болтунової Л.М

суддів
-Тамакулової В.О., Макарова М.О.

при секретарі
- Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 березня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи - Відділ опіки та
піклування державної адміністрації
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська, Реєстраційна служба
Дніпропетровського районного
управління юстиції про визнання
договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 березня 2014 року в задоволенні позову
про визнання договору іпотеки
недійсним відмовлено. ( а.с.23)

Не погодившись із таким рішенням
позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати, вважаючи, що судом неповно
було з*ясовано фактичні обставини
справи, не досліджені та не дана
належна оцінка доказам, які є в
матеріалах справи, допущено порушення
норм матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Згідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Зазначене судове рішення відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 29 вересня 2005
року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_5
було укладено Рамкову угоду №109,
відповідно до якої банк зобов'язався
здійснити кредитування позичальника у
межах наступних лімітів кредитування з
лімітом суми - 150 000 доларів США, строком
на 84 місяця.

У забезпечення виконання
зобов'язань за даним кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір іпотеки № 109-ІД 01 від
21грудня 2005 року, згідно якого ОСОБА_4
передала в іпотеку банку квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 59,6 кв. м. ,
житловою площею 27,7 кв. м., яка належить
їй на праві власності.

На час укладання договору іпотеки
в квартирі були зареєстровані з 2003 року
та проживали неповнолітні діти -
позивачі по справі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звертаючись у січні 2014 року з
позовом до суду, позивачі посилались на
те, що вони проживають і на теперішній
час за вказаною адресою, мали право
користування зазначеною площею, а тому
вважають, що при укладанні договору
іпотеки їх матір*ю ОСОБА_4, були
порушені їх права та інтереси, оскільки
при вчиненні цього правочину не було
попереднього дозволу органу опіки та
піклування. Даний договір просили
визнати недійсним та виключити з
Державного реєстру іпотек запис про
державну реєстрацію його і, також
виключити з Державного реєстру
обтяжень нерухомого майна запис про
державну реєстрацію обтяжень за
вказаним договором.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відсутність правових підстав для їх
задоволення, оскільки обов*язковість
надання дозволу на укладання договору
іпотеки органом опіки та піклування
при вищезазначених обставинах законом
не передбачено.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
дійсним обставинам справи не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Тамакулова В.О.