Справа №443/1914/14-ц
Провадження №2/443/878/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.,

при секретарі Башта Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Жидачеві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

22 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, який
зареєструвала з ним у відділі
реєстрації актів громадянського стану
м.Рівне 19.11.1999 року, актовий запис №1535.
Від подружнього життя у них
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_5, яка
проживає разом із нею в Республіка
Чехія. Окрім того, позивачка виховує і
народжену ІНФОРМАЦІЯ_5. в Чеській
Республіці, дочку ОСОБА_3, батьком якої
записано іншого чоловіка. Позивач
вирішила розірвати шлюб через те, що
життя у них не склалось через різні
характери, на даний час кожен із них
живе своїм життям, яке не пов"язане із
потребами та інтересами один одного,
сторони не підтримують подружніх
стосунків, не ведуть спільного
господарства. Це призвело до втрати
любові та поваги одне до одного. За
таких обставин вважає, що сім"я існує
формально, а тому шлюб просить
розірвати, а спільну дитину сторін
залишити проживати з матір"ю.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не
з"явилась, просила розгляд справи
проводити за її відсутності,
підтримавши позовні вимоги, про що
подала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав. Суду пояснив, що не
проживає з позивачкою з 2010 року,
надіявся на збереження шлюбу, однак з
2012 року припинив, з її ініціативи,
відносини з нею. Зрозумів, що сім"ю
зберегти неможливо, тому не заперечує
проти розірвання шлюбу та залишення
спільної дитини проживати з матір"ю.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії
НОМЕР_1, яке видано повторно відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції 04.04.2014
року, вбачається, що 19 листопада 1999
року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 та після укладення шлюбу
дружині присвоєно прізвище
"ОСОБА_1"(а.с.9).

Свідоцтвом про зміну імені НОМЕР_2,
виданим 14 вересня 2007 року відділом РАЦС
Жидачівського РУЮ Львівської області,
актовий запис №27, стверджено зміну
відповідачем прізвища з ОСОБА_2 на
ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_3, яке видано в Чеській
Республіці, в реєстраційній книзі про
народження ЗАГСу міського управління
міста Пльзень зроблено відповідний
запис у томі 280, рік 2000, сторінка 188, №п/п
502 про те, що 06 березня 2000 року
народився ОСОБА_5 та його батьками
записані ОСОБА_1(уродженка ОСОБА_1) та
ОСОБА_2.

Відповідно ст.24 СК України шлюб має
ґрунтуватись на вільній згоді жінки та
чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК
України передбачено, що кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування подружжя до
збереження шлюбних стосунків чи їх
припинення є неприпустимим і є
порушенням права на свободу та
особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що відносини між
сторонами не склалися, вони не
спілкуються, не підтримують ніяких
відносин, тривалий час не проживають
спільно, фактично сімейні відносини
між сторонами відсутні. Позивач не має
бажання зберегти сім'ю та перебувати у
шлюбі надалі через відсутність
взаєморозуміння та взаємоповаги,
втрату почуттів. Відповідач також хоче
розірвати шлюб.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
застосування будь-яких заходів щодо
примирення подружжя, як це передбачає
ст.111 СК України, є недоцільним і
суперечить інтересам сторін та
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст.112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги,
утвердження в сім'ї взаємоповаги,
втрату почуття відповідальності
подружжя один перед одним, як того
вимагає ст.55 СК України, суд приходить
до висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що має
важливе значення, бажання зберегти
сім'ю у позивача відсутнє, що є
підставою для розірвання шлюбу,
оскільки перешкод, передбачених ч.2
ст.110 СК України, для цього не
встановлено.

Керуючись
ст.ст.4,10,11,59,60,88,208,209,212,214-215,292,294 ЦПК
України, на підставі ст.ст.110,112,113,160
Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зареєстровано 19 листопада 1999 року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану м.Рівне, актовий
запис №1535.

Малолітнього сина сторін - ОСОБА_5, 2000
року народження залишити проживати з
матір"ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Жидачівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий-суддя______________________________________