У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою представника публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Біловодського районного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Луганської області від 04 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

17 липня 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_10 борг у сумі 48 674 грн 91
коп., який складається з: 6 718 грн 80 коп. -
заборгованість за кредитом; 17 717 грн 96
коп. - відсотки за користування
кредитом; 1 935 грн 12 коп. - заборгованість
з комісії за користування кредитом; 20 461
грн 37 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язання, згідно з
кредитним договором від 26 червня 2007
року № LGXRRX15670080, укладеним між ОСОБА_10
та ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 6 718 грн 80
коп.

Під час розгляду справи встановлено, що
ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, у
зв'язку з чим до участі у справі у
якості відповідачів були залучені
спадкоємці померлого, які є його
правонаступниками, - ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 04 березня 2014 року рішення
Біловодського районного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким відмовлено з інших підстав у
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк».

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
початок перебігу строку позовної
давності починається з місяця, коли
боржник порушив умови даного договору,
а саме: з 26 серпня 2007 року, строк
позовної давності тривалістю 5 років за
домовленістю сторін не встановлений,
оскільки відсутній підпис ОСОБА_10 на
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам, та вважав, що
заборгованість за кредитом у повному
обсязі не підлягає стягненню на
користь банку, оскільки останнім
пропущено позовну давність, про
застосування якої заявлено
відповідачами у спорі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову з інших підстав, суд апеляційної
інстанції, керуючись ст. 1182 ЦК
України, виходив з того, що законом не
передбачено можливості стягнення
заборгованості за кредитним договором
із спадкоємців, а позовна вимога про
накладення стягнення на майно,
передане спадкоємцям у натурі, банком
не заявлялась, тому вважав, що
позивачем обраний не той спосіб
захисту, який передбачений законом.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 26 червня 2007 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_10 укладено
договір про надання банківських послуг
№ LGXRRX15670080 шляхом приєднання в порядку
ст. 634 ЦК України до умов,
запропонованих банком на підставі
поданої відповідачем заяви, в якій
міститься підпис, зроблений від його
імені, про ознайомлення з цими умовами.
Відповідно до п. 5.5. договору
встановлено термін позовної давності
за вимогами про стягнення кредиту 5
років (а. с.8).

ОСОБА_10 отримав кредит на суму 6 718 грн 80
коп. з умовою повернення до 25 червня 2009
року зі сплатою щомісяця
заборгованості за основним кредитом та
відсотків за користування кредитом у
розмірі 10 % щомісяця на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 1 119 грн 80 коп.
Погашення заборгованості здійснюється
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з «19» по «25» число
кожного місяця, позичальник повинен
надавати банку грошові кошти у сумі 397
грн 43 коп. для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно з умовами.

Станом на 10 червня 2013 року сума
заборгованості ОСОБА_10 за основним
кредитом становила 48 674 грн 91 коп., яка
складається із: 6 718 грн 80 коп. -
заборгованість за кредитом; 17 717 грн 96
коп. - відсотки за користування
кредитом; 1 935 грн 12 коп. - заборгованість
з комісії за користування кредитом; 20 461
грн 37 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер. Його
діти - відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 прийняли спадщину після смерті
батька ОСОБА_10

ОСОБА_10 починаючи з 26 червня 2007 року не
здійснив жодної виплати за
вищевказаним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України
передбачено, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Відмовляючи у задоволенні позову з тих
підстав, що позивачем пропущено строк
позовної давності, суд першої
інстанції не врахував, що позовна
давність підлягає застосуванню лише у
разі обґрунтованості та доведеності
позовних вимог, та в порушення ч. 1 ст.
1281, ч. 1 ст. 1282 ЦК України не визначив
загальний розмір заборгованості за
кредитним договором на момент
відкриття спадщини та розмір
заборгованості за кредитним договором,
який відповідає частці кожного із
спадкоємців у спадщині в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим початок перебігу строку
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у заінтересованої сторони
права на позов, що передбачено ст. 261 ЦК
України. Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами), починається відносно
кожної окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення. Позовна
давність у таких випадках обчислюється
окремо по кожному простроченому
платежу. У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими процентами (ст. 1048 ЦК
України), що підлягає сплаті.
Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Частиною 1 ст. 259 ЦК України
визначено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою те, що на підставі ст. 259 ЦК
України тривалість позовної давності
була змінена за домовленістю сторін, та
дійшов помилкового висновку про те, що
банк пропустив строк позовної давності
щодо усього періоду заборгованості за
кредитом.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі
до вступу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд апеляційної інстанції залишив поза
увагою те, що на підставі ст. 37 ЦПК
України до участі у справі у якості
відповідачів були залучені спадкоємці
померлого, які є його
правонаступниками, - ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, які зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину,
та необґрунтовано вважав, що законом не
передбачено можливості стягнення
заборгованості за кредитним договором
із спадкоємців.

За таких обставин ухвалені у справі
рішення судів не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування з
передачею справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни
задовольнити

Рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Луганської області від 04 березня 2014
року скасувати, передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук