У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Кондор Р.Ю., Чужі Ю.Г.

при секретарі - Марчишак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 16 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Холмківської
сільської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на нерухоме
майно ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до
суду з позовом до Холмківської
сільради, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
права власності за кожним з позивачів
на 1/5 ч. квартири АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовано тим, що в цій
квартирі, власником якої в теперішній
час являється Холмківська сільрада,
зареєстровано 5 осіб: позивачі та
відповідачі - фізичні особи. Позивачі
звернулись до Холмківської сільради із
заявами про приватизацію квартири, але
їм відмовлено по тій причині, що
відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таких
заяв не подавали.

Рішенням суду в задоволенні позову
відмовлено.

З цим рішенням не погодились позивачі,
порушили питання про його скасування
та ухвалення нового рішення про
задоволення їх вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні апелянти та
їх представник скаргу з наведених
підстав підтримали.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та
їх представник вважали, що підстав для
задоволення скарги немає.

Представник Холмківської
сільради в судове засідання не явився,
але до суду надійшло клопотання від
цієї особи про визнання апеляційної
скарги та розгляд справи у відсутності
представника сільради.

Заслухавши осіб, які приймали участь у
справі та дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження того, що в спірній квартирі
зареєстровано та проживають шість
осіб, в тому числі неповнолітній син
відповідачки ОСОБА_6; заяву про згоду на
приватизацію квартири вони писали ще у
1996 р.

Ці доводи є безпідставними.

Як зазначено в апеляційній скарзі, в
спірній квартирі проживають шість
осіб, а не п'ять. Тому вже по цій причині
приватизація по 1/5 ч. квартири є
неможлива.

Більш цього, актом та від 15.03.2013 р.
та висновком дільничного інспектора
міліції від 19 вересня 2013 р. доведено, що
ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з
1997 р. Відповідно, він взагалі не може
претендувати на приватизацію житла в
цій квартирі: згідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), житловому приміщенні у
гуртожитку, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Що ж стосується такого доводу
апеляційної скарги як надання згоди
всіх членів сім'ї наймача на
приватизацію квартири у 1996 р., то
необхідно вказати, що така заява не
може бути прийнята до уваги, оскільки
вона, по перше, втратила своє юридичне
значення: відповідно до ч.3 ст.8
зазначеного Закону передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Тобто,
заяви, написані в 1996 р., повинні були
бути розглянуті на протязі місяця
після надходження їх до органу, в
компетенцію якого входило вирішення
питання про приватизацію житлового
фонду. Відомостей про вирішення таких
заяв у справі немає. По друге, зі змісту
апеляційної скарги вбачається, що ці
заяви писались на адресу
Ужгородського виробничого
підприємства технічної
інвентаризації, а не на ім'я власника
квартири.

Не може бути прийнятий до уваги і
такий довід апеляційної скарги як
визнання позову Холмківською
сільрадою та посилання апелянтів на ч.4
ст.174 ЦПК України, оскільки, по перше
відповідачем по справі є не лише
Холмківська сільрада, але і ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які позов не визнали; по друге,
апелянтами наведено лише перше речення
ч.4 ст.174 ЦК України, а не повний її текст:
«У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд». Тому, не прийняття до
уваги факту визнання одним з
відповідачів позову та розгляд справи
не суперечить зазначеній нормі ЦПК
України.

Позовні вимоги не можуть бути
задоволені і по тій причині, що спосіб
приватизації, обраний позивачами -
звернення за вирішенням питання про
приватизацію квартири до суду - не
відповідає вимогам діючого з цього
приводу законодавства. В компетенцію
суду вирішення таких питань не входить,
а є компетенцією органів, визначених
ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду», якою встановлено, що
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Інших доводів апеляційна скарга
не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 16 квітня 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді