Провадження 2/521/5737/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 жовтня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі головуючого судді
Граніна В.Л., секретаря Кривошапкові
Р.П., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору
купівлі - продажу нерухомого майна
дійсним, визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача та просить визнати дійсним
договір купівлі - продажу нерухомого
майна від 27 листопада 1999 року, який
зареєстрований на Центральній
Одеській біржі за реєстраційним №5226,
згідно якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4,
який діяв в своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_1, придбав 553/1000 часток
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 вищезазначеного
договору продавцем було отримана
обговорена заздалегідь сума грошей в
рахунок вартості квартири та 553/1000
частки квартири перейшли у власність
покупців, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в
рівних частках.

В ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

Позивач є спадкоємцем першої черги за
законом до майна, яке залишилося після
смерті його батька ОСОБА_4

Однак, він не може реалізувати своє
право на спадщину у зв'язку з тим, що
нотаріусом не визнається
правомірність договору купівлі -
продажу, укладеного на біржі
нерухомості та не посвідченого
нотаріально, а також той факт, що у
позивача відсутні оригінали
документів, які підтверджують право
власності на його частину квартири, а
також на частину квартири, яка належала
його батьку, не дає йому смоги
реалізувати своє право на спадщину, а
також порушує його право власності, що
змусило його звернутися до суду.

В судовому засіданні, представник
позивача підтримав заявлені вимоги у
повному обсязі та просив суд
задовольнити позовну заяву.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином.
Не з'явився і представник третьої особи
Одеської міськради.

Суд, розглянувши й дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, вважає, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 27
листопада 1999 року був укладений
договір купівлі - продажу нерухомого
майна, який зареєстрований на
Центральній Одеській біржі за
реєстраційним №5226, згідно якого ОСОБА_3
продав, а ОСОБА_4, який діяв в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_1, придбав
553/1000 часток квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Після укладання зазначеного договору
сторони повністю виконали його умови.

На сьогоднішній момент нотаріально
посвідчити договір, вчинений на
товарній біржі, позивач не може,
оскільки згідно зі ч. ч. 2, 4 ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу» від 10.12.1991
року угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню,
та угода вважається укладеною з
моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за
договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього визначену грошову
суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року
право продажу майна належить власнику.

Згідно п. 3 договору купівлі - продажу,
квартира була продана за кошти, які
отримані Продавцем до підписання
договору.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер в
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1. Однак, ОСОБА_1
дізнався про смерть свого батька лише в
травні 2014 року, після звернення до
Хмельницького відділу міліції
Малиновського РВ ОМУ УМВС України, де
йому було повідомлено, що його батько
був похований, як невідомий за №1746, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2. Відповідно до листа
державного нотаріуса П'ятої одеської
державної нотаріальної контори
Данкогло В.В., на теперішній час ОСОБА_1
не прийняв спадщину після смерті свого
батька.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови №7 Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначив представник позивача,
позивач вчасно не прийняв спадщину, у
зв'язку з тим, що не знав про смерть
свого батька, а дізнався про це лише у
травні 2014 року, а саме після звернення
до правоохоронних органів. Це
підтверджується матеріалами справи, а
саме протоколом пред'явлення трупа для
впізнання від 12.05.2014 року. Тоді позивач
і дізнався про те, що його батько був
похований як невідомий чоловік у січні
2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тому суд вважає, що позивач пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважних причин.

Однак в даному випадку суд вважає, що
заявник не пропустив строк для
прийняття спадщини, встановлений ст. 1270
ЦК України, тому як після видачі
свідоцтво про смерть спадкодавця,
звернувся з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори до
закінчення 6 місяців. Інших спадкоємців
крім позивача не має.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом
фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 16, 220 ЦК України, ст. 225 ЦК УРСР,
ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212-215, 217, 224-226 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Центральної
Одеської біржі, про визнання договору
купівлі - продажу нерухомого майна
дійсним, визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі -
продажу нерухомого майна від 27
листопада 1999 року, який зареєстрований
на Центральній Одеській біржі за
реєстраційним №5226, згідно якого ОСОБА_3
продав, а ОСОБА_4, який діяв в своїх
інтересах та інтересах ОСОБА_1, придбав
553/1000 часток квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
553/2000 частини квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
553/2000 частини квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після
померлого батька ОСОБА_4, померлого в
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десяти денний строк з дня
проголошення рішення.

Головуючий