Справа № 462/8473/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/2819/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Шандри М.М.

Суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2,
представників ДП «Львівський науково-

дослідний
радіотехнічний інститут»Козака А.І.,
Титаренка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 13 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» про стягнення заборгованої
заробітної плати в частині надбавок за
стаж наукової роботи, -

ВСТАНОВИЛА:

6 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернувся в суд з вищезазначеним
позовом, в обгрунтування якого
посилався на те, що він працював у
відповідача з 3 жовтня 1974 року, з 1
серпня 1978 року по 1 квітня 2012 року
виконував роботи науково та
науково-технічного характеру,
перебуваючи на різних наукових
посадах, починаючи з провідного
інженера і закінчуючи начальником
науково-тематичного відділу (загальний
стаж наукової роботи 32 роки). Всупереч
ст. 23 Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»
підприємство не нараховувало і не
виплачувало йому щомісячну надбавку в
розмірі 30 % до посадового окладу, що за
період з 12 травня 2004 року по 1 квітня 2012
року становить 47 490,33 грн. (59500,50 грн.
без відрахувань обов»язкових платежів
до бюджету).

Оскаржуваним рішенням суду у
позові ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» про стягнення заборгованої
заробітної плати в частині надбавок за
стаж наукової роботи відмовлено за
безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.
Вважає рішення незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
колективним договором (п. 11а) ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» (п. 14
спільного рішення адміністрації та
профкому про внесення змін і
доповнень до Колективного договору від
18 травня 2004 року) передбачені
зобов'язання адміністрації
підприємства щомісячно виплачувати
своїм науковим працівникам надбавки за
стаж наукової роботи відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№494 від 14.04.2004 року. Фінансова
неспроможність підприємства щодо
своєчасного і повного виконання
зобов'язань з виплати заробітної плати
працівникам не є і не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову про стягнення надбавок за стаж
наукової роботи. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, законність
та обгрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що скаргу слід задоволити
частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213
ЦПК України, рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні
позову районний суд виходив з того, що
в межах коштів, передбачених на
оплату праці Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» не
передбачено витрат, пов»язнаних з
виплатою надбавки за стаж наукової
роботи, а тому вимога позивача є
безпідставною.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна.

З матеріалів справи, а саме
пунктів 1.1, 2.3 Статуту Державного
підприємства вбачається, що
Державне підприємство «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» засноване на державній
власності, здійснює вільний вибір
підприємницької діяльності,
самостійно формує програми діяльності,
вибирає постачальників і споживачів
продукції, робіт та послуг,
встановлює ціни відповідно до чинного
законодавства (а.с.141-142).

Із записів трудової книжки
вбачається, що ОСОБА_2 працював у
відповідача -Державне підприємство
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» в період з
3 жовтня 1974 року по 15 листопада 2013 року.
З довідки про підтвердження стажу
наукової роботи від 19 березня 2012 року
(а.с.7) вбачається, що позивач у період з
1 серпня 1978 року по 1 квітня 2012 року
займався науковою і науково-технічною
діяльністю, що передбачена п. 3
Переліку посад наукових працівників
підприємств, установ, організацій та
державних вищих навчальних закладів
ІІІ-ІУ рівнів акредитації,
перебування на яких дає право на
призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до ст. 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

Стаття 43 Конституції України
проголошує, що кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу
від визначеної законом. Право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП
України у разі порушення
законодавства про працю працівник
має право звернутися д суду з позовом
про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та
умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей
працівника, результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Згідно із ч.2 ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» додаткова
заробітна плата це - винагорода за
працю понад встановлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов»язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Відповідно до ст. 22 Закону
України «Про оплату праці» суб»єкти
організації оплати праці не мають
права в односторонньому порядку
приймати рішення з оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і
колективними договорами.

Частиною 2 статті 23 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»
визначені складові матеріального
забезпечення наукових працівників -
заробітна плата наукових працівників
складається з посадових ставок
(окладів), премій, доплати за наукові
ступені, вчені звання, надбавки за
стаж наукової (науково-педагогічної)
діяльності, передбачених
законодавством.

Порядком виплати надбавки за
стаж наукової роботи, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 494 від 14 квітня 2004 року, науковим
працівникам передбачена надбавка за
стаж наукової роботи. Відповідно до п. 3,
5 Порядку надбавка за стаж наукової
роботи нараховується щомісяця
виходячи з посадового окладу
наукового працівника за основним
місцем праці у таких розмірах: для
працівників із стажем наукової роботи
понад 10 років - у розмірі 20%, понад 20
років - у розмірі 30%.

Згідно зазначеного вище Порядку
витрати, пов»язані з виплатою надбавки
за стаж наукової роботи, провадяться у
межах коштів, передбачених науковим
установам, організаціям на оплату
праці.

Пунктом 11 а Колективного
договору надбавки за стаж роботи у
науковій сфері виплачуються щомісячно
науковим працівникам відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 494 від 14 квітня 2004 року (а.с.9).

З викладеного вбачається, що
Державне підприємство «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» є державною науковою
установою. Позивач належить до
наукових працівників, які працюють на
посадах, визначених у переліку посад
наукових працівників державних
наукових установ, організацій та
державних вищих навчальних закладів
ІІІ-ІУ рівнів акредетації, яким може
встановлюватися надбавка за стаж
роботи наукової роботи і на нього
розповсюджується зазначена вище
постанова Кабінету Міністрів України.

Враховуючи дані трудової книжки
позивача, станом на травень 2004 року
стаж наукової роботи ОСОБА_2 становив
понад 20 років.

З матеріалів справи вбачається,
що Державне підприємство «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» здійснює як підприємницьку
діяльність, так і фінансується з
державного бюджету, що визнав
представник відповідача у судовому
засіданні. Фонд на оплату праці
підприємства формується також і за
рахунок договірних, контрактних
робіт. Відповідно до чинного
законодавства доплати, що мають
систематичний характер, включаються до
фонду оплати праці.

Виходячи з викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про те,
що при нарахуванні заробітної плати
порушено право позивача на отримання
заробітної плати з урахуванням
надбавки за стаж наукової роботи.

Відповідно до довідки № 299
розрахунку надбавки за науковий стаж
ОСОБА_2, наданої в суд апеляційної
інстанції, сума заборгованості за
період з 1 травня 2004 року по 31 березня
2012 року становить 53 031,65 грн.

Надані відповідачем висновки
щодо пропозиції з погодження
середньомісячної заробітної плати на
2006-2012 рр. та довідки - розрахунки не є
підтвердженням відмови замовника
продукції в погодженні витрат на
вищевказану додаткову заробітну
плату.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає справи не інакше як в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді
першої інстанції відповідно до ст. 303
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
рішення районного суду як таке, що
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується
з відповідача в дохід держави.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,
ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 13 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» про стягнення заборгованої
заробітної плати в частині надбавок за
стаж наукової роботи задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі в
частині надбавки до посадового окладу
за стаж наукової роботи у розмірі 53 031,65
грн. (сума вказана без відрахувань
обов'язкових платежів у бюджет).

Стягнути з Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» на користь держави 530,31 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.М. Шандра

Судді:

Н.Л . Шумська

Л.Б. Струс