АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2444/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Бесараб Н.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. УХВАЛА
09 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхана Г. М.суддівМагди Л.
Ф. , Сіренка Ю. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на рішення Лисянського
районного суду Черкаської області від
04 серпня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого
2006 року між банком та відповідачем було
укладено кредитний договір, за умовами
якого останній отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
Договір був укладений у формі заяви
разом з Умовами надання банківських
послуг та Правилами користування
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання та автоматично
пролонгується на той же строк у тому
разі, якщо кожна зі сторін не
проінформує іншу про припинення дії
ОСОБА_6 свої зобов'язання за договором
не виконав, в результаті чого станом на
9 вересня 2013 року має заборгованість в
розмірі 30 457 грн. 55 коп., що складається з
наступного: 3 926 грн. 32 коп. -
заборгованість за кредитом; 24 604 грн. 68
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 1 426 грн. 55 коп.
штраф (процентна ставка), що і стало
причиною звернення банку до суду з
вимогою про стягнення з відповідача
вказаної заборгованості та судових
Рішенням Лисянського районного суду
Черкаської області від 4 серпня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на його незаконність, ухвалення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, на недоведеність
обставин, що мають значення для справи
та на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив
вищезазначене рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі та
стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовна заява
про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості
за кредитним договором від 28 лютого 2006
року подана з пропуском строку
позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи із наступного.

Так, за матеріалами справи встановлено,
що 28 лютого 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним
договором від 28 лютого 2006 року
належним чином не виконав і станом на 9
вересня 2013 року має заборгованість за
кредитним договором 30 457 грн. 55 коп., з
яких:

- заборгованість за кредитом - 3926
грн. 32 коп.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 24604 грн. 68 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 1 426
грн. 55 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК Україи).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

14 жовтня 2014 року відповідач звернувся
до суду з заявою про застосування
строку позовної давності.

Пунктом 9.12 умов і правил надання
банківських послуг встановлено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього терміну жодна із сторін не
поінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий
самий термін.

Відповідно до виписки остання
банківська операція по договору
кредиту була здійснена відповідачем у
лютому 2007 року та з цього часу
позичальник припинив погашення
кредиту і сплату відсотків за
користування ним.

Відповідно до п. 9.6 «Умов та правил
надання банківських послуг»
передбачає, що при ненадходженні
грошових коштів протягом 3 місяців з
моменту закінчення терміну дії картки
банк стягує комісію за обслуговування
карткового рахунку, якщо залишок менше
комісії, то розмір комісії
встановлюється в розмірі залишкових
коштів на картці. При нульовому залишку
коштів по неактивному рахунку останній
закривається.

Крім того, відповідно до п. 3.1.3 «Правил
користування платіжною карткою» при
закінченні терміну дії відповідної
картки подовжується на новий термін,
якщо раніше не надійшла заява про
закриття розрахунку, а також при умові
наявності грошових коштів на рахунку
та при виконанні інших умов
продовження, передбачених договором.

Таким чином, вбачається, що відповідач
порушив умови договору, не сплачував
платежі, а банк в свою чергу не виконав
умови договору, якими передбачено, що в
разі якщо утримувач картки більше
одного разу допустив прострочку
погашення мінімального обов'язкового
платежу, то утримувач картки поручає
банку зупинити або припинити дію
картки, відмовити в її подовженні,
заміні або видачі.

Поряд з цим, судом встановлено, у
відповідності до п. 3.1.3 Умов та правил
надання банківських послуг передбачає
продовження Банком строку дії картки у
разі наявності двох умов: якщо до
початку місяця закінчення строку її
дії не надійшла письмова заява
Держателя про закриття картрахунку та
при умові наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг по
виконанню розрахункових операцій по
даному рахунку.

Районним судом було встановлено, що на
рахунку ОСОБА_6 грошових коштів немає, а
представником позивача не було
наведено доказів, що по закінченню
строку дії картки йому видавалася нова
картка.

Відповідач останній платіж здійснив в
лютому 2007 року.

Таким чином висновок суду, що на час
звернення позивача до суду, а саме: 27
вересня 2013 року, ним пропущений строк
позовної давності відповідає
фактичним обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги такий висновок не
спростовують.

За таких обставин, колегія суддів, не
вбачає підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Лисянського районного суду
Черкаської області від 04 серпня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :