У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: Хмільницька міська
рада Вінницької області, управління
Держземагенства у Хмільницькому
районі Вінницької області, про поділ в
натурі домоволодіння та земельних
ділянок, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на
рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від

7 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від

24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила поділити житловий будинок з
господарчими будівлями, який
розташований по АДРЕСА_1, між нею та
ОСОБА_5 відповідно до 1-го варіанту
поділу житлового будинку згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 30 травня 2011 року № 2152,
1462, 1463; стягнути з неї на користь ОСОБА_5
різницю у вартості ідеальних часток в
розмірі 3 893 грн 97 коп.;
поділити між нею та ОСОБА_5 земельну
ділянку, площею 0,1969 га та визнати за нею
в порядку поділу право власності на
ѕ частини земельної ділянки за
варіантом № 4 висновку додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи № 2719 від 30 березня 2012 року;
припинити право спільної часткової
власності на будинковолодіння та
земельну ділянку та вирішити питання
про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову зазначала, що в
2008 році в порядку спадкування за
законом після смерті своєї матері
ОСОБА_7, вона набула право власності на
ѕ частини від 29/50 частин цілого
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та ѕ частини земельної
ділянки, площею 0,1969 га за зазначеною
адресою. Власником іншої частки
житлового будинку та земельної ділянки
є ОСОБА_5 Оскільки між ними тривають
спори щодо користування спадковим
майном, вона звернулася до суду.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 7 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 24 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково. Здійснено поділ
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до 3-го варіанту висновку
судової

будівельно-технічної експертизи № 2152,
1462, 1463 від 30 травня 2011 року, наданого
Вінницьким відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз. Визнано за ОСОБА_4 в порядку
поділу спадкового майна право
власності на 93/200 частки
будинковолодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яка складається із:
сіней площею 8,2 кв .м, кухні площею 13,9 кв.
м, житлової кімнати площею 15,3 кв. м,
ганку «г», сараю «В», погребу «п/В».
Визнано за

ОСОБА_5 в порядку поділу спадкового
майна право власності на 107/200 часток
будинковолодіння, яке розташоване за
адресою:

АДРЕСА_1, яка складається із: житлової
кімнати площею 12,5 кв. м, житлової
кімнати площею 12 кв. м, житлової кімнати
площею 17,4 кв. м, ганку «г1», кладової 1-1
площею 4 кв. м, вбиральні «З»,
сараю «Б». Огорожу № 1 зазначеного
будинковолодіння залишено в
загальному користуванні ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 різницю у вартості ідеальних
часток у загальній сумі 5 657 грн 43 коп.
Зобов'язано ОСОБА_5 провести наступні
будівельні та ремонтно-будівельні
роботи: влаштувати дверний отвір між
приміщеннями 1-1 та 2-3; закласти дверний
отвір між приміщеннями 1-1 та І. У
задоволенні решти позову ОСОБА_4
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами

ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов

ОСОБА_4 підлягає частковому
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. ст. 358, 367, 1218, 1225 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від

7 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від

24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник