АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6968/14 Справа №
інстанції - Шестакова З. С. Доповідач
- Варенко О.П. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
автомобіля об'єктом права спільної
сумісної власності, визнання права
власності на ? частину автомобіля та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
остаточній редакції якого просив:
встановити факт його проживання однією
сім'єю з ОСОБА_3 з липня 2008 року до 28
липня 2010 року без реєстрації шлюбу;
визнати автомобіль Honda Civic, 2008 року
випуску, державний знак НОМЕР_1,
об'єктом права їх спільної сумісної
власності; визнати за ним право
особистої приватної власності на ?
частину спірного автомобіля;
зобов'язати ОСОБА_3 надати йому ключі
від автомобіля Honda Civic, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог,
посилався на те, що з липня 2008 року по 28
липня 2010 року він знаходився у
фактичних шлюбних відносинах та
проживав однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. 28
липня 2010 року вони зареєстрували шлюб,
який 11 жовтня 2011 року був розірваний,
однак до серпня 2012 року вони проживали
разом. За період спільного проживання
без реєстрації шлюбу, а саме, 23 вересня
2008 року, за сумісні кошти вони придбали
автомобіль Honda Civic, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1 вартістю 130 967
грн. на підставі договору
купівлі-продажу № 111, укладеного 23
вересня 2008 року між ТОВ «Сателіт
Моторс» та ОСОБА_3 Право власності на
автомобіль було оформлено за ОСОБА_3 На
придбання спірного автомобіля він
надав ОСОБА_3 особисті кошти в сумі 67 160
грн., які він заробив під час роботи у
Іспанії та Португалії за період з 2001 по
2008 роки. До того ж, 03 жовтня 2008 року він
сплатив за ОСОБА_3 її кредит в сумі 20 000
грн. за кошти, які дала його мати. ОСОБА_3
не визнає за ним право власності на
вищевказаний автомобіль, згоди про
добровільний його поділ між ними не
досягнуто.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено, що сторони
познайомились у липні 2008 року. Того ж
місяця та року їздили на відпочинок до
м. Санкт-Петербург.

У офіційно зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували з 28 липня
2010 року по 11 жовтня 2011 року (а.с.7,8).

З 30 серпня 2006 року ОСОБА_2 був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та з
реєстрації був знятий 23 вересня 2008 року
за власною заявою (а.с.7 зв.).

Згідно відміток митної служби у
закордонному паспорті ОСОБА_2 25 серпня
2008 року він виїхав за межі України та
повернувся на територію України 15
вересня 2008 року (а.с.43).

На підставі договору купівлі-продажу №
111 від 23 вересня 2008 року укладеного між
ТОВ «Сателіт Моторс» та ОСОБА_3, остання
придбала у власність автомобіль Honda Civic,
2008 року випуску, номер кузову VIN НОМЕР_2
(а.с.5,6).

Автомобіль Honda Civic, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1 зареєстрований
за ОСОБА_3 (а.с.18).

Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від
03.02.2014 року №401.5-03/96-8499, 23 вересня 2008 року
між ОСОБА_3 та Нікопольським
відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» було
укладено кредитний договір №110/11-0308,
згідно якого останній була надана
кредитна лінія загальним лімітом 100 000
грн., із якої використаний ліміт в
розмірі 60 000 грн. При розрахунку ліміту
кредитування враховувалися доходи
фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності (а.с.52).

11 вересня 2008 року ОСОБА_3 був
реалізований належний їй автомобіль Opel
Astra ОТGF69 за ціною 13 800 доларів США, що по
курсу долара США до гривні на 23.09.2008 р.
Національного банку України складало
75 900 грн. (а.с.49-51).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції керувався
ст.ст.3, 21, 36, 60, 74 СК України та
обґрунтовано посилався на те, що
позивач не надав жодних належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували наявність між ним та
ОСОБА_3 фактичних подружніх стосунків,
ведення спільного господарства,
сімейного бюджету, взаємної допомоги,
або інші обставини, що свідчать про
наявність стійких сімейних відносин та
проживання на час придбання спірного
автомобіля однією сім'єю.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що грошові кошти в розмірі
67 160 грн., які він отримав від продажу в
Іспанії належного йому автомобіля, він
передав ОСОБА_3 для придбання
автомобіля Honda Civiс, 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження факту існування у нього
автомобіля в Іспанії, отримання коштів
від його продажу та передання або
надіслання цих грошових коштів на ім'я
ОСОБА_3

Банківська книжка, надана апелянтом на
підтвердження його стабільних та
достатніх грошових доходів в Іспанії,
не може бути прийнята судом до уваги в
якості доказу отримання відповідачем
грошових коштів від ОСОБА_2, оскільки
вона не містить жодної інформації щодо
перерахування грошових коштів на ім'я
ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги щодо
неналежного дослідження судом першої
інстанції всіх доказів у справі,
пояснень свідків, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки не
спростовують висновки суду та
встановлені ним обставини, а зводяться
до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
права.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні, судом
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 17
червня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:
О.П.Варенко

Судді:
В.С.Городнича

О.В.Лаченкова