Справа № 750/6519/14
Провадження № 2/750/2154/14
Деснянський районний суд м. Чернігова у
головуючого судді Рахманкулової
при секретарі Разумейко К.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання спадкоємцем
02 липня 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом до Чернігівської
міської ради, в якому просить
встановити факт її проживання з ОСОБА_4
однією сім'єю більше 5 років, а саме: з 10
квітня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3. Також
позивач просить визнати її
спадкоємицею четвертої черги за
законом після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Обгрунтувала позивач свій позов тим, що
з квітня 2009 року вона проживала з
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1. Відносини
позивача з ОСОБА_4, після смерті її
чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, стали дуже тісними. ОСОБА_4
відносилась до позивача, як до доньки, а
вона до неї як до рідної матері. Вони
мешкали разом однією сім'єю, вели
спільне господарство та допомагали
один одному. У ОСОБА_4 рідних нікого не
було і вона мала намір заповісти
позивачу свою квартиру і все інше
майно, яке належало їй на день смерті.
Для цього вона неодноразово
запрошувала нотаріуса і заповіт вже
був виготовлений, але ОСОБА_4 не встигла
його підписати, оскільки раптово
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, а тому позивачу
необхідно встановити факт проживання
однією сім'єю більше 5 років для
Позивач та її представник у судовому
засіданні позов підтримали та просили
суд його задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем не надано доказів проживання
із спадкодавцем не менш як п'ять років,
адже у 2011 році за ініціативою позивача
було розірвано шлюб з її чоловіком
ОСОБА_6, у позивача є малолітня донька
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за
місцем реєстрації позивача, а тому
відсутні належні докази на
підтвердження того, що позивач з квітня
2009 року проживала з ОСОБА_4 окремо від
своєї доньки та сім'ї.
Заслухавши пояснення позивача, її
представника, представника
відповідача, допитавши свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
На час своєї смерті ОСОБА_4 проживала та
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується актом від 13 червня
2014 року, затвердженим Комунальним
підприємством «Новозаводське»
Чернігівської міської ради. В цьому
акті зазначено, що разом з ОСОБА_4 в
спірній квартирі з квітня 2009 року до
дня її смерті проживали ОСОБА_1 та
ОСОБА_13 і вели з нею спільне
господарство (а/с 12).
Своїм листом від 26.09.2014 року за №1133
начальник КП «Новозаводське»
Чернігівської міської ради з приводу
складання акту від 13.06.2014 року
роз'яснив, що акт складений на підставі
слів сусідів, а дільницею з
обслуговування житлового фонду №2 була
лише засвідчена справжність їх
підписів. Щодо змісту самого акту, в КП
«Новозаводське» відсутні будь - які
відомості з приводу обставин,
викладених в акті. Також в даному листі
зазначено, що відповідно до відомостей,
наданих працівниками, які надають
послуги з обслуговування будинку та
прибудинкової території за адресою
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 на момент смерті була
зареєстрована та проживала в квартирі
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_13 зверталися до
Новозаводського районного суду м.
Чернігова із заявою про встановлення
факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4
у період з 10.09.2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_3,
проте ухвалою Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 17.06.2014
року їх заяву залишено без розгляду з
підстав, передбачених ч.6 ст. 235 ЦПК
Позивач у судовому засіданні пояснила,
що з квітня 2009 року вона проживала з
ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1. Відносини
позивача з ОСОБА_4, після смерті її
чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, стали дуже тісними. ОСОБА_4
відносилась до позивача, як до доньки, а
вона до неї як до рідної матері. Вони
мешкали разом однією сім'єю, вели
спільне господарство та допомагали
один одному. У ОСОБА_4 рідних не було і
вона мала намір заповісти позивачу
свою квартиру і все інше майно, яке
належало їй на день смерті. Для цього
вона неодноразово запрошувала
нотаріуса і заповіт вже був
виготовлений, але не встигла його
підписати, оскільки раптово
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Вона особисто
приймала участь та займалась її
Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_1
проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 більше
п'яти років, вони були пов'язані
спільним побутом, вели спільне
господарство. Крім того, свідок ОСОБА_13
в судовому засіданні зазначив, що він
також проживав з спадкодавцем однією
сім'єю, спав в окремій кімнаті, проте не
заперечує, щоб спадкоємцем була лише
Позивач зверталась з заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4
до приватного нотаріуса
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, але отримала листа, в
якому зазначено, що позивач не надала
документального підтвердження факту
спільного проживання однією сім'єю з
померлою ОСОБА_4 не менше як п'ять років
до часу відкриття спадщини, а тому не
можна визнати її спадкоємцем померлої
ОСОБА_4 та завести спадкову справу на
підставі поданої заяви (а/с 16).
В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_1 з 19.10.2007 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають
малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка зареєстрована за місцем реєстрації
матері позивача в АДРЕСА_2. З інформації
дитячої поліклініки №1 Чернігівської
міської ради вбачається, що дитина
перебуває на обліку в поліклініці саме
за вказаною вище адресою з народження.
Позивач у судовому засіданні пояснила,
що її донька проживає з бабусею, а вона
з квітня 2009 року проживала з тяжко
хворою ОСОБА_4 і вела з нею спільне
Проте, у судовому засіданні
з'ясувалося, що 30.03.2011 року ОСОБА_1
зверталася до Новозаводського
районного суду м. Чернігова з позовом
про розірвання шлюбу з її чоловіком
ОСОБА_6, в якому зазначала, що шлюбні
відносини з чоловіком припинила з
червня 2010 року, спільне господарство з
того часу не ведеться, оскільки в сім'ї
часто виникали сварки і суперечки з
сутєво важливих питань.
У судовому засіданні позивач пояснила,
що з часу реєстрації шлюбу вони з
чоловіком мешкали за адресою: АДРЕСА_2,
тобто там, де і на даний час
зареєстровано місце проживання
Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 05.05.2011 року шлюб
між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови №7 від 30.05.2008 року
Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини (четверта черга спадкоємців
за законом), судам необхідно
враховувати правила частини другої
статті 3 СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Наданими позивачем до матеріалів
справи доказами та показами свідків не
підтверджується факт спільного
проживання та ведення спільного
господарства, існування спільного
побуту та взаємних прав і обовязків між
позивачем та спадкодавцем. У своїй
позовній заяві про розірвання шлюбу
позивач стверджувала, що до червня 2010
року вела спільне господарство та мала
шлюбні відносини з чоловіком ОСОБА_6, за
місцем її реєстрації мешкає малолітня
донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка від
народження і до цього часу проживає
саме АДРЕСА_2.

Таким чином, оцінюючі наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
факту її проживання з ОСОБА_4 однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, а тому підстав для
задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Чернігівської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання спадкоємцем
четвертої черги, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: