Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого -
судді Гуденко О.А.

при секретарі
Аслановій Е.Е.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника третьої особи,
представника органу опіки та
піклування Глух Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом виконавчого комітету
Миколаївської міської ради , третя
особа КП "Спеціалізоване комунальне
підприємство «Гуртожиток» , до ОСОБА_2
про визнання його та неповнолітньої
доньки ОСОБА_4 такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року виконком
Миколаївської міської ради (далі -
виконком) , третя особа на стороні
позивача - спеціалізоване комунальне
підприємство (далі - СКП «Гуртожиток»)
звернулося з позовом до ОСОБА_2, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання їх такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим,
що відповідач та його неповнолітня
дочка є наймачами кімнат НОМЕР_1 в
гуртожитку по АДРЕСА_1 З 22 жовтня 2010 р.
вони зареєстровані у цьому жилому
приміщенні. З 2012 року відповідач з
донькою у гуртожитку не проживають без
поважних причин.

Посилаючись на наведене та керуючись
ст. 71 ЖК України, позивач просив визнати
відповідача та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, такими, що втратили
право користування кімнатами НОМЕР_1 в
гуртожитку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, що вказані в
позовній заяві, просила про
задоволення позову, посилаючись на
ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти заявлених позовних
вимог, посилаючись, що він проживає в
кімнатах гуртожитку фактично з 2008 року.
Дитина ОСОБА_4 з моменту народження
спостерігається лікарем-педіатром за
даною адресою, його прийомний син
відвідував школу також за цією адресою
проживання. Позивачем не надано
належних та допустимих доказів того, що
він не проживає в гуртожитку, оскільки
акти про непроживання складені
неповноважними посадовими особами СКП
"Гуртожиток" , виключно зі слів сусідів,
з якими у нього склалися неприязнені
стосунки. Крім того, сусіди, з чиїх слів
складалися ці акти проживають в тих
кімнатах, специфіка розташування яких
не дає змоги їм спостерігати за дверима
його кімнати . Кімнати в гуртожитку є
його та доньки постійним місцем
проживання, іншого житла він не має,
пребуває на квартирному обліку осіб,
які потребують надання житла.

Представник органу опіки та піклування
виконкому Миколаївської міської ради
заперечувала проти виселення
малолітньої дитини.

Представник третьої особи ОСОБА_5
позовні вимоги підтримала, просили про
їх задоволення з підстав, заявлених в
позові.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши наявні у справі докази,
допитавши сівдків, суд встановив
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підставі рішень Миколаївської міської
ради від 28.09.2001 року № 3424 , відповідно до
Акту прийому-передачі від 27 червня 2002
року до комунальної власності від ДП
"СЗ імені 61 Комунара" був переданий
гуртожиток , який розташований по
АДРЕСА_1. Вказаний гуртожиток перебуває
на балансі КП СКП "Гуртожиток".

Згідно зі ст. 6 та ч. 1 ст. 127 ЖК жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових приміщень і гуртожитків.
Гуртожитки можуть використовуватися
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у періоди навчання або роботи.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 р. № 208 затверджене Примірне
положення про гуртожитки, яким
відповідно дост. 131 ЖК визначається
порядок користування останніми,
передбачено, зокрема, можливість
збереження права користування жилою
площею у гуртожитку при тимчасовій
відсутності деяких категорій громадян
(п.13 Положення).

Відповідно до ч.8 ст. 8 ЦПК та з
урахуванням подібності за змістом
правовідносин щодо користування жилою
площею у гуртожитку з
правовідносинами, що регулюються
загальними правилами статей 71, 72 ЖК
щодо відсутності осіб, які мають право
користування жилим приміщенням
державного або громадського житлового
фонду, положення цих правил про
збереження за відсутньою особою права
на жиле приміщення застосовуються і в
разі тимчасової відсутності у
гуртожитку особи, якій у ньому
надавалася жила площа.

Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК
наймач або члени його сімї можуть бути
визнані судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
зокрема за умови, що вони не проживають
у ньому без поважних причин понад шість
місяців.

Як встановлено судом, відповідно до
договору найма ліжко-місця в
гуртожитку від 30.07.2007 року ( дію договру
було пролонговано до 30 липня 2011 року)
ОСОБА_2 займав кімнату НОМЕР_1. Як
вбачається з копії паспорту
відповідача, він прописаний за адресою
АДРЕСА_1 гуртожиток з 02 серпня 2007 року -
спочатку тимчасово, а з 2010 року -
постійно. Згідно ордера № 49 від 12
жовтня 2010 року надані в користування
ОСОБА_2 та його донці ОСОБА_4 кімнати
НОМЕР_1 в зазначеному гуртожитку. В
цих житлових кімнатах він
зареєстрував разом з донькою ОСОБА_4
своє місце проживання з 22 жовтня 2010
року на постійній основі.

Згідно Довідки відділу обліку та
розподілу житла ММР, ОСОБА_2 перебуває
на квартирному обліку згідно рішення
міськвиконкому № 999 від 24.04.2008 року - по
теперішній час. Згідно витягів з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 14 квітня 2014 року,
відповідач та його донька ОСОБА_4 не
мають нерухомого майна у власності.

Наполягаючи на задоволенні позовних
вимог, як у позовній заяві, так і в
судовому засіданні, позивач посилався
на Акти № 220, 221 від 21 червня 2013 р., № 38
від 11 лютого 2014 року про не проживання
відповідача в зазначених кімнатах
гуртожитку з травня 2012 р., складені
комісією КП "СКП "Гуртожиток" у складі
голови ОСОБА_7, майстра ОСОБА_8, та у
присутності мешканців кімнат НОМЕР_1.
Дані акти складені дійсно за
затвердженою наказом директора КП СКП
"Гуртожиток" № 2 від 08.01.2013 року формою,
проте зміст цих актів не містить ні
відомостей щодо причин їх відсутності
у спірному жилому приміщенні, ні
обставин встановлення такого факту.

Як пояснила в судовому засіданні
допитана в якості свідка ОСОБА_7, яка
була головою комісії зі складання цих
актів - згідно посадових обов'язків,
затверджених посадовою інструкцією
спеціаліста з вирішення конфліктов і
спорів населення від 10.09.2012 року ,
кімнати комісією не обстежувалися,
факт непроживання зазначено виключно
зі слів сусідів, в кімнату НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 а доступу не було (двері не
відчинялися), чи попереджалися
мешканці цих кімнат про проведення
обстеження - їй не відомо. Відсутність
речей відповідача в місцях загального
користування також встановлена зі слів
інших мешканців цього поверху
гуртожитка.

Допитаний в судовому засіданні сусід
відповідача ОСОБА_9 пояснив, що дійсно
був присутній при складанні актів про
непроживання, не бачив відповідача в
місцях загального користування,
особисто впевнений , що він там не
проживає останні три роки.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначав, що кімната в гуртожитку є
його постійним місцем проживання,
іншого житла він не має.

Даний факт підтверджується тим, що з
липня 2011 року ОСОБА_2, укладено договір
на абонентське обслуговування в мережі
Інтернет саме в кімнаті АДРЕСА_1 і
регулярна сплата за ці послуги по
теперішній час. 29 лютого 2012 року
відповідачем було укладено договір на
послуги додаткового сервісу на
обслугогування пральної машинк за
адресою кімнати НОМЕР_1 строком на
чотири роки.

Також з копій розрахункових книжок та
виписки з особового рахунку
відповідача вбачається, що він
регулярно та в повному обсязі з вересня
2007 року по теперішній час сплачує
оплату за проживання в гуртожитку.

ОСОБА_4 з моменту народження
спостерігається лікарем - педіатром за
адресою проживання в гуртожитку , з
копії її медичної картки вбачається, що
в вересні 2012 року, і в січні 2013 року
відвідувалася лікарем за місцем
проживання. Дружина відповідача, мати
ОСОБА_10 - ОСОБА_11 перебувала на обліку в
Департаменті праці та соціального
захисту населення Управління
соціальних виплат і компенсацій
Центрального району за адресою
проживання : АДРЕСА_1 по лютий 2012 року,
по червень 2013 року за цією адресою
відвідував школу № 51 пасинок
відповідача - ОСОБА_12

Більше того, зі змісту рішення
Центрального районного суду
М.Миколаєва від 27 вересня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області від 21
листопада 2013 року, по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, усунення
перешкод в користуванні майном та
покладення обов'язку - вбачається, що
судом встановлено на час розгляду
справи порушення прав ОСОБА_2 як
користувача житловими примміщеннями
кімнат НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та користувача
місць загального користування,
наявність перешкод з боку інших
мешканців поверху в користуванні ним
приміщеннями культурно-побутового
призначення. З наданих відповідачем
Актів державного виконавця від 08 липня
та 11 серпня 2014 року вбачається, що ці
судові рішення рішення боржниками не
виконані, при проведенні виконавчих
дій був присутній особисто стягувач
ОСОБА_2

Наявні в матеріалах справи документи
свідчать про наявність численнних
конфліктних ситуацій, сварок та бійок
протягом 2010-2011 років між дружиною
відповідача ОСОБА_11 з сусідами ОСОБА_15 ,
що мешкають в кімнаті НОМЕР_3

Також факт звернення відповідача до
виконавчого комітету ММР в 2014 році з
заявою про реєстрацію дружини за
місцем його реєстрації - свідчить про
те, що ОСОБА_2 в період з 2012 року ( про
який як початок його непроживання
зазначено позивачем) ніколи не
втрачав та не переривав інтересу до
цього житлового приміщення .

Вищенаведені факти у їх сукупності
свідчать, що позивач не надав доказів,
які б безспірно свідчили про те, що
відповідач та його донька ОСОБА_4 не
проживають в гуртожитку більше шести
місяців підряд без поважних причин, що
відповідно до положень ст. ст. 71, 72 ЖК є
підставою для відмови в позові.

З урахуванням наведених обставин, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову виконкому Миколаївської
міської ради слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову виконавчого
комітету Миколаївської міської ради ,
третя особа КП "Спеціалізоване
комунальне підприємство «Гуртожиток» ,
до ОСОБА_2 про визнання його та
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя
Гуденко О.А.