Справа № 639/3108/14-ц
02 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі :
Головуючого - судді Шиянової Л.О.
За участю секретаря - Шевченко А.В.
Представника позивача - ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів на
утримання дитини, -
Позивач ,ОСОБА_2, звернулась у квітні 2014
року з позовом до ОСОБА_3 та просить
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача на її користь суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої сумі, що відповідно до її
розрахунку, наведеному у позові, у
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ухвалою місцевого
суду Дзержинського району м. Харкова
від 24.05.2006 року була затверджена мирова
угода, яку вона уклала з відповідачем,
відповідно до якої останній прийняв на
себе зобов'язання щомісячно
сплачувати на її користь грошові кошти
на утримання їх сина, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн.,починаючи
з 21.03.2006 року. Але, як вказує позивач, до
цього часу відповідач не виконую
прийняти на себе зобов'язання , в
наслідок чого у нього виникла
заборгованість перед нею по сплаті
аліментів на утримання їх сина за
період , що обчислюється починаючи з
Оскільки сплата аліментів відповідно
до умов Мирової угоди,є, як вважає
позивач, грошовим зобов'язанням, то до
заборгованості , що виникла у
відповідача перед нею мають бути
застосовані вимоги ч.2 ст.625 ЦК України.
У судовому засіданні представник
позивача, ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності, позов підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити, надавши
вищевказані пояснення. Додатково
пояснив, що йому не відомо чи
зверталася позивач до відповідних
органів з заявами про примусове
виконання ухвали суду , якою
затверджена вказана мирової угоди, так
як він вважає, що це не має ніякого
відношення до розгляду її позову, вона
скористалася своїм правом и
звернулась до суду за захистом своїх
Відповідач у судове засідання не
з'явився тричі, повідомлявся належним
чином, але, повідомлення про
направлення повісток повернулись до
суду за спливом строку зберігання (
а.с.17,29). Відповідно до відповіді
відділу АДБ роботи ГУДМС України в
Харківській області на запит суду,
останній зареєстрований за адресою :
АДРЕСА_1 ( а.с.18-19). Тому, відповідно до ч.4
ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
та ,за згодою представника позивача,
ухвалює заочне рішення.
Суд, вислухав представника
позивача, дослідивши надані суду
письмові докази, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має права в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених ,
невизнанених або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Як вбачається з Ухвали
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 24 травня 2006 року між
позивачем, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 була
затверджена мирова угода, згідно якої
ОСОБА_3 буде щомісячно сплачувати на
користь ОСОБА_5 грошові кошти на
утримання сина ,ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій формі у розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 21.03.2006 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Провадження у справі №2-3151/06 за позовом
ОСОБА_5, в особі ОСОБА_6, до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини закрити ( а.с.2).
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 цього
Але, позивач, крім вказаною вище
копії Ухвали, не надала суду жодного
доказу невиконання відповідачем умов
мирової угоди, а саме : її звернення до
суду у порядку ст.373 ЦПК України з
заявою про примусове виконання Ухвали
суду про затвердження мирової угоди,
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.
Також до матеріалів справи нею не
додано документів, які б свідчили про
зміну її прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.
Крім того, як вбачається з Ухвали
суду заборгованість, яка, як вважає
позивач є грошовим зобов'язанням, є
заборгованістю по сплаті аліментів,
тобто витікає із сімейних
правовідносин та регулюється СК
України. Так, відповідно до ст..196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Тому суд вважає, що нарахування
індексації та трьох процентів річних ,
які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України
також є безпідставними та задоволенню
Згідно ч.3 ст.197 СК суд може
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.
Таких доказів, як було вказано
вище, позивач та її представник суду не
надали. Туму суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню у зв'язку з
На підставі викладеного та
керуючись ст..ст.3,7,8,10,11,15,57-59, 60, 88, 169, 208,
209, 212-215, 218 ЦПК України ;ч.1ст. 196, ч.3 ст.197
СК України, суд ,-
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по сплаті
аліментів на утримання дитини -
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Жовтневий районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача,поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Суддя
Л.О.
Шиянова