Справа № 201/9404/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України/

29 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Черкаської міської ради
про надання дозволу на виїзд
малолітньої дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що 08 липня 2010 року
між нею та відповідачем було укладено
шлюб. Від даного шлюбу сторони мають
малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка після розірвання шлюбу залишилася
проживати з позивачем та знаходиться
на її утриманні, відповідач ніякої
матеріальної допомоги доньці не надає,
не спілкується з нею, не приймає участі
у її вихованні. Неодноразові звернення
позивача до відповідача стосовно
надання нотаріального дозволу на виїзд
дитини за кордон останній ігнорує тому
позивач просить суд надати дозвіл на
виїзд за кордон її малолітньої дитини
без згоди та супроводу батька.

В судове засідання позивач не
з*явилася, надала суду заяву про
слухання справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі.

Відповідач та представник третьої
особи в судове засідання не з*явилися,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином причин
неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що заявлені вимоги
є обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі , чи в разі
якщо відповідно до положень цього
кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що сторони з 08
липня 2010 року по 28 лютого 2014 року
знаходились в шлюбних відносинах. Від
шлюбу у сторін народилась донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_1 /а.с. 5/. Після
розірвання шлюбу донька проживає разом
з матір*ю. Позивач має намір відправити
доньку за кордон для оздоровлення.

Згідно до ч.2 ст. 154 Сімейного Кодексу
України, батьки мають право звертатися
до суду, органів державної влади,
органів місцевого самоврядування та
громадських організацій за захистом
прав та інтересів дитини, а також
непрацездатних сина, дочки як їх
законні представники без спеціальних
на те повноважень.

Відповідно до ст.141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.
Батьки мають право залучати до
виховання дитини інших осіб,
передавати її на виховання фізичним та
юридичним особам. Батьки мають право
обирати форми та методи виховання, крім
тих, які суперечать закону, моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.152 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно п.3, п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою КМУ
від 27.01.1995 №57 виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку,
здійснюється за згодою обох батьків
(усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх
супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків,
зокрема у разі пред'явлення рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права
дитини, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи той факт, що донька проживає
разом з позивачем, та остання має намір
оздоровити дитину за кордоном,
відповідач безпідставно перешкоджає у
виїзді дитини за кордон, суд вважає, що
наведені факти свідчать про те, що
виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
за кордон здійснюється без порушення
інтересів дитини. Тому суд вважає за
можливе позовні вимоги позивача
задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені та
документально підтверджені судові
витрати, а саме витрати по оплаті
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И
В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа орган опіки та піклування
Черкаської міської ради про надання
дозволу на виїзд малолітньої дитини за
кордон - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд її
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без
письмової згоди батька дитини ОСОБА_2
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1
сплачений останньої судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
С.О. Демидова