Справа № 265/5141/14-ц
Провадження № 2/265/2217/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
Комунального комерційного
підприємства «Маріупольтепломережа»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
користування тепловою енергією, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду
29 липня 2014 року із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за користування
тепловою енергією, посилаючись на те,
що відповідач зареєстрований в
АДРЕСА_1, та якому надаються послуги з
гарячого водопостачання та опалення
вказаної житлової площі, що складає 27,5
кв. м. Однак відповідач не у належному
обсязі вносив платежі за надані
послуги, внаслідок чого за період з 1
жовтня 2005 року по 1 лютого 2014 року у
нього утворилась заборгованість на
суму 14167,22 грн. Вказана сума була
нарахована на підставі діючих у той час
тарифів. Таким чином просив суд
стягнути з відповідача суму боргу в
розмірі 14167,22 грн. Зазначав також, що
позивач звертався до суду із заявами
протягом спірного проміжку часу, на
підставі яких видавались судові накази
від 6 жовтня 2006 року, від 21 серпня 2008
року, від 15 квітня 2011 року та від 12
березня 2014 року. Останній за часом
судовий наказ був скасований на
підставі заяви відповідача ухвалою
суду від 9 квітня 2014 року. На підставі
переліченого просив відновити строки
позовної давності за заявленими до
ОСОБА_1 позовними вимогами. Також,
враховуючи положення ст. 625 ЦК України,
просив суд стягнути з відповідача 3%
річних в розмірі 1183,97 грн. та інфляційні
суми в розмірі 938,39 грн., нараховані за
спірний період, внаслідок порушення
зобов'язань ОСОБА_1 перед ККП
«Маріупольтепломережа», разом із
судовими витратами.

Представник позивача, що діє на
підставі довіреності, Коляда Ю. Г., в
судовому засіданні повністю
підтримала заявлені ККП
«Маріупольтепломережа» позовні
вимоги, які просила задовольнити,
поновивши при цьому строки позовної
давності, вказуючи, що передбачений
законом строк звернення до суду був
порушений не з вини позивача. Також
додавала, що судові накази подавались
до виконавчої служби, які однак без
виконання повертались. При цьому
зазначила, що вказані виконавчі
документи представниками ККП
«Маріупольтепломережа» не
отримувались. Стверджувала також, що
усі нараховані суми боргу відповідачу
доведені письмовими доказами.

У судове засідання відповідач, ОСОБА_1,
не з'явився, надавши суду письмові
заперечення, клопотання про розгляд
справи у його відсутність та
клопотання про застосування строків
позовної давності, повністю
заперечуючи при цьому проти
задоволення заявлених позовних вимог
ККП «Маріупольтепломережа» в межах
строку позовної давності.

За письмовими запереченнями ОСОБА_1
вбачається, що, не погоджуючись із
позовом ККП «Маріупольтепломережа»,
він зазначав, що йому на праві
власності належить АДРЕСА_1. Оскільки
за його заявою був скасований судовий
наказ від 12 березня 2014 року про
стягнення з нього суми боргу перед
позивачем за період з 1 жовтня 2005 року
по 1 лютого 2014 року, то просив суд
застосувати строки позовної давності
до вказаних вимог, відмовивши у вимогах
ККП «Маріупольтепломережа» за період з
1 жовтня 2005 року по 1 лютого 2011 року.
Також вказував, що за судовими
наказами, ухваленими раніше, з нього
було вже стягнуто загалом 10482,43 грн.
Зазначав, що вказані судові рішення не
були скасовані, однак виконавчі
провадження за ними вже не проводяться.
Таким чином вважав, що вимоги позивача,
які вже були вирішені судовими
наказами по суті, не підлягають
повторному розгляду, а натомість
підлягають закриттю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Факт скасування судового наказу від 12
березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь ККП «Маріупольтепломережа»
боргу в сумі 14 167,22 грн. за період з
жовтня 2005 року по лютий 2014 року
підтверджується копією ухвали
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя від 9 квітня 2014 року про
скасування зазначеного судового
наказу (а. с. 10).

Згідно до особового рахунку, наданого
житловою організацією КК «Східна»,
вбачається, що у АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_1 з 16 червня 2012
року, якому вказане нерухоме майно
належить на праві власності, що
підтверджується копією реєстраційного
посвідчення Маріупольського БТІ від 23
серпня 1994 року (а. с. 5, 21).

Як вбачається із розрахунків ККП
«Маріупольтепломережа»
заборгованість відповідача з наданої
теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1,
складає за період з 1 жовтня 2005 року по 1
лютого 2014 року загальну суму 14167,22 грн.
(а. с. 6-7).

Відповідно до розрахунку 3% річних та
сум інфляційних витрат, нарахованих
представниками ККП
«Маріупольтепломережа» ОСОБА_1
вбачається, що за період з серпня 2010
року по лютий 2014 року відповідач
повинен сплатити позивачу 1183,97 грн. сум
3% річних та 938,39 грн. інфляційних сум (а.
с. 8, 9).

З відповіді Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецькій
області від 13 травня 2014 року на
звернення ККП «Маріупольтепломережа»
вбачається, що на виконанні вказаної
виконавчої служби перебували
виконавчі документи: судові накази від
6 жовтня 2006 року, від 21 серпня 2008 року,
від 15 квітня 2011 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ККП
«Маріупольтепломережа» боргу в
розмірі 1538,99 грн., 2903,02 грн. та 6040,42 грн.
відповідно (а. с. 12).

З вказаної відповіді також вбачається,
що за судовим наказом від 6 жовтня 2006
року державним виконавцем було
закінчено виконавче провадження з
направленням виконавчого документа
для виконання за територіальною
належністю; за судовим наказом від 21
серпня 2008 року державним виконавцем
було повернуто судовий наказ стягувачу
без виконання за неможливістю
з'ясувати знаходження боржника; за
судовим наказом від 15 квітня 2011 року
державним виконавцем було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження. При
цьому у відповіді зазначено, що жодний
з наведених виконавчих документів
повторно не пред'являвся до виконання
стягувачем (а. с. 12).

На підставі ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплову енергію та інші послуги)
береться крім квартирної плати згідно
затверджених у встановленому законом
порядку тарифам.

Згідно ст. 68 ЖК України наймачі квартир
зобов'язані своєчасно вносити
квартирну плату та плату за
житлово-комунальні послуги, що також
передбачено ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», за якою споживач
повинен щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Стаття 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлює, що плата за комунальні
послуги нараховується щомісячно у
відповідності з умовами договору або
закону. Розмір плати розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань обліку або за
нормами, затвердженими у встановленому
порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлення цін та тарифів на
житлово-комунальні послуги віднесено
до повноважень органів місцевого
самоврядування.

За п. 18 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що
плата за теплову енергію повинна
вноситися щомісячно.

На підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради від 22
грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з
опалення та горячого водопостачання
для населення складають: центральне
опалення в разі розрахунку протягом
року на 1 кв. м. - 2,68 грн.; горяче
водопостачання за 1 куб. м. - 11,04 грн. (а. с.
14).

Таким чином в судовому засіданні було
встановлено, що розмір несплачених
відповідачем послуг з гарячого
водопостачання та центрального
опалення підтверджено відповідними
тарифами та розрахунками
представників ККП
«Маріупольтепломережа» за особовим
рахунком ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

На підставі наведеного суд встановив,
що ОСОБА_1 за період з 1 жовтня 2005 року по
1 лютого 2014 року заборгував позивачу за
послуги з надання теплової енергії в
загальному розмірі 14167,22 грн.

З урахуванням переліченого суд
відхиляє посилання відповідача на
необґрунтованість вимог ККП
«Маріупольтепломережа» та
необхідність відмовити у задоволенні
заявленого позову з цих підстав.

Натомість на підставі положень ст. 256
Цивільного кодексу України (далі за
текстом рішення - ЦК) позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

При цьому за ст. 257 ЦК загальна позовна
давність встановлюється тривалістю
три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими ст.
ст. 253-255 ЦК, за ст. 253 якого перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Суд також зазначає, що за змістом ст. 261
ЦК перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. А за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Верховним Судом України у справі №
6-116цс13 було надано правовий висновок,
за яким було зазначено, що відповідно
ст. 261 ЦК початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору про погашення боргу
щомісячними платежами починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. Несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності по кожному із
платежів.

Враховуючи зазначені правові норми та
позицію Верховного Суду України, суд
дійшов висновку, що право зі зверненням
до суду із позовом до відповідача у
представників ККП
«Маріупольтепломережа» виникло з
моменту несплати ОСОБА_1 щомісячного
платежу за надану йому теплову енергію,
тому з відповідної дати необхідно
обраховувати початок перебігу строку
позовної давності за заявленими
позовними вимогами, що стосується
окремо кожного щомісячного платежу,
суму якого відповідач повинен був
сплатити.

В судовому засіданні також було
встановлено, що за спірний період
ухвалювались судові рішення про
стягнення з відповідача на користь ККП
«Маріупольтепломережа» боргу з
теплової енергії на загальну суму 10482,43
грн., останнє з яких за часом від 15
квітня 2011 року.

Натомість відомостей про скасування
вказаних судових рішень у судовому
засіданні не було надано
представниками позивача.

Суд однак відхиляє посилання
відповідача на необхідність закриття
провадження по справі в частині
заявлених вимог ККП
«Маріупольтепломережа» про стягнення
10482,43 грн. з ОСОБА_1, бо підстави для
пред'явлення вказаного позову
відрізняються від підстав, що
обґрунтовували раніше заявлені вимоги
позивача при поданні заяв до суду про
видачу судових наказів.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для виконанню на всій
території України.

При цьому суд зазначає, що судовими
наказами від 6 жовтня 2006 року, від 21
серпня 2008 року та від 15 квітня 2011 року,
які не були скасовані, фактично вже
було вирішено по суті вимоги ККП
«Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 за
зазначений у судових наказах період.

На підставі ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Також позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Відомостей про вчинення ОСОБА_1 дій, які
б свідчили про визнання ним свого боргу
в судовому засіданні не було винайдено,
бо жодних платежів за заявлений
представниками позивача спірний
період відповідачем не було здійснено,
що вбачається з наданих суду
розрахунків.

Також не свідчать про переривання
строку позовної давності судові накази
від 6 жовтня 2006 року, від 21 серпня 2008
року та від 15 квітня 2011 року, бо
зазначені судові накази, що набули
чинності, є самостійними виконавчими
документами, які підлягають виконанню,
та за ними представниками позивача
заявлені були вимоги про стягнення
усієї суми боргу, а не якоїсь її частки.

Таким чином в судовому засіданні було
встановлено відсутність доказів
переривання строку позовної давності
за вимогами представників позивача за
період з 1 жовтня 2005 року по 1 лютого 2011
року.

За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, а сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

На підставі переліченого позовні
вимоги ККП «Маріупольтепломережа» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу з теплової
енергії за період з 1 жовтня 2005 року по 1
лютого 2011 року в сумі 8671,16 грн. (згідно
наданого розрахунку) задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Суд дійшов того, що внаслідок ухвалення
судового наказу Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя від 12
березня 2014 року про стягнення боргу з
теплової енергії по 1 лютого 2014 року з
ОСОБА_1 на користь позивача, клопотання
представників ККП
«Маріупольтепломережа» про поновлення
строку позовної давності підлягає
частковому задоволенню шляхом
визнання, що на підставі зазначеного
судового наказу, який був скасований,
представники позивача мають право на
стягнення боргу, що утворився в
трирічний проміжок, який був охоплений
вказаним судовим наказом.

Таким чином необхідно обраховувати
трирічний строк позовної давності за
наявним спором між сторонами,
починаючи з 1 лютого 2011 року по 1 лютого
2014 року.

Суд при цьому зазначає, що вказаний
період не пересікається з періодом, за
яким вже були ухвалені судові накази
від 6 жовтня 2006 року, від 21 серпня 2008
року, від 15 квітня 2011 року.

Внаслідок цього борг, що утворився у
ОСОБА_1 за період з 1 лютого 2011 року по 1
лютого 2014 року в сумі 5496,06 грн. (14167,22 -
8671,16 = 5496,06) підлягає стягненню з
відповідача на користь ККП
«Маріупольтепломережа».

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується надати
послугу, яка споживається у процесі
здійснення певної дії або здійснення
певної діяльності, а інша сторона
зобов'язується сплатити виконавцю дану
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ст. 509 ЦК зобов'язанням є
правовідносини, у яких одна сторона
(боржник) зобов'язана здійснити на
користь іншої сторони (кредитора) певні
дії (передати майно, виконати роботу,
сплатити послуги тощо), а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його зобов'язання.

За ст. 530 ЦК у випадку, якщо у
зобов'язанні встановлено строк
виконання, то воно має бути виконано у
цей строк.

У відповідності до ст. 610 ЦК порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Натомість ст. 625 ЦК передбачає, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання за вимогою кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за увесь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір відсотків не
встановлено договором або законом.

Оскільки у судовому засіданні було
встановлено фактичне перебування
сторін у договірних відносинах та
встановлена відповідальність ОСОБА_1
по сплаті наданих ККП
«Маріупольтепломережа» послуг в сумі
5496,06 грн., то відповідач повинен
сплатити позивачу суму 3% річних та
інфляційні суми.

Вирішуючи питання про обрахунок 3%
річних та інфляційних сум, суд виходить
з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підлягає
відповідальності за вказаним позовом у
сумі боргу 5496,06 грн., яка утворилась за
трирічний проміжок часу, що становить
1096 днів.

Тому, визначаючи 3% річних від
простроченої відповідачем суми на
підставі розрахунку ККП
«Маріупольтепломережа», суд дійшов
того, що 3% річних, які підлягають
стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача,
становлять 495,10 грн. (5496,06 грн. х 1096 днів х
0,03 / 365 = 495,10 грн.).

Для обрахунку індексу інфляції за
увесь час прострочення суд першим
чином обраховує щомісячні суми, які
повинен був сплачувати ОСОБА_1 за
період з лютого 2011 року по лютий 2014
року.

Таким чином, використовуючи розрахунок
ККП «Маріупольтепломережа», суд
встановив щомісячно накопичувальну
суму боргу відповідача за теплову
енергію за вказаний період станом за
завершення кожного місяця:

за лютий 2011 року - 306,61 грн.; за березень
2011 року - 616,13 грн.; за квітень 2011 року -
813,57 грн.; за травень 2011 року - 953,07 грн.; за
червень 2011 року - 1005,52 грн.; за липень 2011
року - 1145,02 грн.; за серпень 2011 року - 1284,52
грн.; за вересень 2011 року - 1424,02 грн.; за
жовтень 2011 року - 1652,07 грн.; за листопад
2011 року - 1968,67 грн.; за грудень 2011 року -
2285,27 грн.; за січень 2012 року - 2513,32 грн.; за
лютий 2012 року - 2741,37 грн.; за березень 2012
року - 2834,76 грн.; за квітень 2012 року - 2844,11
грн.; за травень 2012 року - 2932,66 грн.; за
червень 2012 року - 3021,21 грн.; за липень 2012
року - 3179,51 грн.; за серпень 2012 року - 3268,06
грн.; за вересень 2012 року - 3362,79 грн.; за
жовтень 2012 року - 3484,12 грн.; за листопад
2012 року - 3619,17 грн.; за грудень 2012 року -
3754,22 грн.; за січень 2013 року - 3889,27 грн.; за
лютий 2013 року - 4024,32 грн.; за березень 2013
року - 4159,37 грн.; за квітень 2013 року - 4294,42
грн.; за травень 2013 року - 4429,47 грн.; за
червень 2013 року - 4564,54 грн.; за липень 2013
року - 4699,57 грн.; за серпень 2013 року - 4794,12
грн.; за вересень 2013 року - 4898,15 грн.; за
жовтень 2013 року - 5090,91 грн.; за листопад
2013 року - 5225,96 грн.; за грудень 2013 року -
5361,01 грн.; за січень 2014 року - 5496,06 грн.

З урахуванням переліченого суд
визначає щомісячну інфляційну суму за
вказаний період, виходячи з відомостей
про індекси інфляції за спірний період,
визначені Державної службою
статистики, а також обраховану судом
заборгованість відповідача на кінець
кожного місяця, на підставі чого
інфляційні суми щомісячно становлять
відповідно до наданого розрахунку:

за лютий 2011 року: + 0,28 грн.; за березень
2011 року: + 8,63 грн.; за квітень 2011 року: +
10,58 грн.; за травень 2011 року: + 7,62 грн.; за
червень 2011 року: + 4,02 грн.; за липень 2011
року: - 14,89 грн.; за серпень 2011 року: - 5,14
грн.; за вересень 2011 року: + 1,42 грн.; за
жовтень 2011 року: 0 грн.; за листопад 2011
року: + 1,97 грн.; за грудень 2011 року: + 4,57
грн.; за січень 2012 року: + 5,03 грн.; за
лютий 2012 року: + 5,48 грн.; за березень 2012
року: + 8,50 грн.; за квітень 2012 року: 0 грн.;
за травень 2012 року: - 8,80 грн.; за червень
2012 року: - 9,06 грн.; за липень 2012 року: - 6,35
грн.; за серпень 2012 року: - 10,09 грн.; за
вересень 2012 року: + 3,48 грн.; за жовтень 2012
року: 0 грн.; за листопад 2012 року: - 3,62
грн.; за грудень 2012 року: + 7,51 грн.; за
січень 2013 року: + 7,78 грн.; за лютий 2013
року: - 4,02 грн.; за березень 2013 року: 0
грн.; за квітень 2013 року: 0 грн.; за
травень 2013 року: + 4,43 грн.; за червень 2013
року: 0 грн.; за липень 2013 року: - 4,70 грн.;
за серпень 2013 року: - 33,56 грн.; за
вересень 2013 року: 0 грн.; за жовтень 2013
року: + 20,36 грн.; за листопад 2013 року: + 10,45
грн.; за грудень 2013 року: + 26,81 грн.; за
січень 2014 року: + 10,99 грн.

На підставі наведеного судом може бути
обрахована сума інфляції за період з 1
лютого 2011 року по 1 лютого 2014 року, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, та яка становить 49,68
грн. (0,28 + 8,63 + 10,58 + 7,62 + 4,02 - 14,89 - 5,14 + 1,42 + 1,97
+ 4,57 + 5,03 + 5,48 + 8,50 - 8,80 - 9,06 - 6,35 - 10,09 + 3,48 - 3,62 +
7,51 + 7,78 - 4,02 + 4,43 - 4,70 - 33,56 + 20,36 + 10,45 + 26,81 + 10,99
= 49,68).

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ККП
«Маріупольтепломережа» загалом
підлягає стягненню сума боргу за
спожиту теплову енергію в межах строку
позовної давності, 3% річних від
простроченої суми та інфляційні суми
за весь час прострочення, що дорівнює
сумі в розмірі 6040,84 грн. (5496,06 + 495,10 + 49,68 =
6040,84).

Згідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з
відповідача судовий збір в розмірі 243,60
грн. на користь позивача, сплачений
представниками ККП
«Маріупольтепломережа» при поданні до
суду вказаного позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального комерційного
підприємства «Маріупольтепломережа»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
користування тепловою енергією -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:
НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на
користь Комунального комерційного
підприємства «Маріупольтепломережа»,
, розташованого в м.
Маріуполі по вул. Гризодубової 1,
заборгованість за користування
тепловою енергією в розмірі 5496,06 грн., 3%
річних в розмірі 495,10 грн., інфляційні
суми в розмірі 49,68 грн., а загалом - 6040
(шість тисяч сорок) грн. 84 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ККП
«Маріупольтепломережа» судовий збір в
сумі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя