копія/Справа № 689/232/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.04.2014 року
смт.Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді -Шевчик О.М., при
секретарі - Фурман Л.М., з участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, представника відповідача
відділу ДВС Ярмолинецького районного
управління юстиції - Козловець В.В.,
третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Ярмолинці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відділу
Державної виконавчої служби
Ярмолинецького районного управління
юстиції про виключення майна з акту
опису та звільнення його з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з
позовом про виключення майна з акту
опису та звільнення його з-під арешту,
посилаючись на те, що майно, на яке
накладено арешт і яке описане належить
їм, а саме: пилосос ЕІО mr. Beech 2200 в
робочому стані вартістю 855грн. належить
ОСОБА_3 на підставі накладної № 2106 від
14.06.2010 року; пральна машина ZANUSSI ZVA 3130 в
робочому стані вартістю 2 000грн.
належить ОСОБА_4, що підтверджується
накладною №44; комп'ютер BRAVO 12.20.26.
заводський номер 22463-4 в робочому у
стані, вартістю 4 000грн. та монітор LG 22
W2243S LSD в робочому стані вартістю 1300грн.
належить ОСОБА_1, що підтверджується
рахунком №276/YA від 28.03.2011 року;
стрічкова пилорама в робочому стані
вартістю 10000грн. належить ОСОБА_2, що
підтверджується договором
купівлі-продажу та актом
прийому-передачі від 12.02.2004 року.

До участі у справі як третю особу
залучено ОСОБА_8

В судовому засіданні позивачі
позовні вимоги підтримали, просять суд
позов задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - відділу ДВС
Ярмолинецького районного управління
юстиції вважає позов необґрунтованим,
просить суд відмовити у задоволені
позовних вимог, вказуючи, що під час
проведення опису майна боржника
ОСОБА_6, останнім були пред'явлені
вищезазначені документи щодо спірного
майна, однак виконавець вказав, що це не
означає, що на час проведення опису
майна воно належало позивачам,
оскільки знаходилося у будинку
боржника і використовувалось ним.

Третя особа ОСОБА_6 позов підтримав,
вказавши, що спірне майно, а саме:
пилосос, пральну машину і копм»ютер
йому дали покористуватися; щодо
стрічкової пилорами, то боржник вказав,
що вона належить ОСОБА_2, який придбав
її у матері боржника - ОСОБА_8

Третя особа ОСОБА_8 позов підтримала,
вказавши, що стрічкова пилорама раніше
належала її чоловікові, а після того, як
він помер, вона її продала ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_7 проти позову
заперечив, вказавши, що спірне майно
(пилосос, комп'ютер, пральна машина) не є
власністю позивачів, а придбані ОСОБА_6
через позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4;
як пояснив ОСОБА_7 стрічкова пилорама є
власністю боржника, він виготовив її
власноручно і працює на ній, від чого
отримує дохід; ОСОБА_7. також вказав, що
за період з 2006 року (з часу винесення
рішення про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 16000грн.) по даний час
ОСОБА_6 йому сплачено лише 300грн.

Заслухавши позивачів,
представника відповідача, третіх осіб,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з оглянутого в
судовому засіданні виконавчого
провадження №375/В4 вбачається, що 12.01.2011
року державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-407 виданого 26.10.2006
року про стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 16080грн. 50 коп.

03.06.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження; згідно акту опису й арешту
майна від 05.11.2013 року до нього включене
і спірне майно.

Щодо належності пилососа позивачу
ОСОБА_3, то суд критично оцінює її
покази про те, що вона дала його
покористуватися жінці боржника, з
наступних підстав.

Згідно накладної №2106 від 14.07.2010р.
ОСОБА_3 відпущено пилосос ЕІО mr. Beech 2200,
за ціною 855грн. Однак, останньою не
надано суду документу про сплату
вказаної суми; також третьою особою
ОСОБА_7. вказано, що позивач ОСОБА_3
напередодні йому пояснила, що вона
подарувала вказаний пилосос ОСОБА_6,
однак в судовому засіданні ОСОБА_3
заперечила це, вказавши, що незадовго
до того, як виконавець прийшов
описувати майно ОСОБА_6, вона дала йому
покористуватися пилососом і якщо
потрібно, вона може подарувати пилосос
ОСОБА_6, оскільки у неї є інший пилосос.
Крім того, в судовому засіданні 01.04.2014
року, коли позивач ОСОБА_3 не з'явилася,
ОСОБА_6 було надано суду для огляду
оригінал гарантійного зобов'язання
щодо даного пилососа, однак, в якому
відсутнє прізвище власника пилососа.

Щодо належності комп'ютера та монітора
позивачу ОСОБА_1, суд також вважає його
вимоги необґрунтованими, з наступних
підстав.

Згідно договору кредиту №ЯР 11314 від
29.03.2011 року кредитною спілкою
«Ощадність» надано ОСОБА_1 кредит в
сумі 6044грн. для придбання комп'ютера BRAVO
12.20.26. № 22463-4, монітор LG 22 W2243S LSD, Ак/с 4U 2.1
А-535; 28.03.2011 року ОСОБА_1 видано рахунок
на комп'ютер BRAVO 12.20.26. № 22463-4, монітор LG 22
W2243S LSD, Ак/с 4U 2.1 А-535; згідно квитанцій
від 29.03.2011р., 29.04.2011р., 28.05.2011р., 29.06.2011р.,
29.07.2011р., 29.08.2011р., оглянутих в судовому
засіданні, ОСОБА_1 здійснені проплати
згідно вищевказаного кредитного
договору.

Однак, в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 постійно плутався у своїх
поясненнях, спочатку вказуючи, що дав
даний комп'ютер покористуватися ОСОБА_6
місяць чи півтора назад перед судовим
засіданням ( тоді як акт опису майна
складено 05.11.2013 року), пізніше вказав, що
через тиждень після купівлі (березень
2011 року) віддав ОСОБА_6 комп'ютер у
користування; позивач ОСОБА_1 спочатку
вказував, що даний комп'ютер дав ОСОБА_6
назавжди користуватися, пізніше
вказав, що у тимчасове користування;
ОСОБА_1 також вказав, що у нього і у його
сина немає комп'ютера, однак, він взяв
кредит, щоб купити комп'ютер і дати сину
ОСОБА_6, щоб той користувався.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4, суд також
вважає їх необґрунтованими, з
наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору №
014-22067-251207 від 25.12.2007 року між
комерційним банком «Дельта» та ОСОБА_4,
останній було надано кредит на суму 2276
грн. на придбання майна згідно
рахунку-фактури №809/яр від 25.12.2007 року,
однак позивач не надала суду даний
рахунок-фактуру, а у накладній №44 не
вказано дату її видачі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 суд також
вважає їх необгрунтованими, з
наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу та
акту прийому-передачі від 12.02.2004 року
ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_2 придбав
лєнточну пилораму, яка складається з
двох електродвигунів, ведучих дисків,
направляючої колії, станіни, щита
електрообладнання.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_8 пояснила, що продала стрічкову
пилораму ОСОБА_2, бо потрібні були гроші
на лікування, що єдиним свідком
передачі грошей була ОСОБА_10, яка
померла. ОСОБА_8 також вказала, що
будь-яких документів на пилораму немає,
оскільки вона саморобна, що дана
пилорама з часу продажу так і перебуває
на спільному з сином (ОСОБА_6.) городі, і
що останній працює на ній, оскільки
ОСОБА_2 дозволяє йому.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
пояснив, що він дав гроші на лікування
ОСОБА_8, однак вона їх не повернула, і в
рахунок боргу він забрав лєнточну
пилораму, оформивши це договором
купівлі-продажу; ОСОБА_2 вказав, що була
розписка про те, що він позичив ОСОБА_8
гроші, однак зараз її немає. Позивач
також вказав, що не забирає пилораму з
часу її купівлі (2004 року), оскільки не
має де її поставити, що ОСОБА_6 не бере
грошей за оренду пилорами, що він
(ОСОБА_2.) не знає хто працює на пилорамі
і що він не забороняє ОСОБА_6 працювати
на пилорамі.

Крім того, згідно рішення
Ярмолинецького районного суду від
02.10.2006 року накладено арешт на майно
відповідача ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1,
що знаходиться в 2-х поверховій
деревообробній майстерні,
деревообробні станки та стрічкову
пилораму. Дане рішення суду набрало
законної сили 16.10.2006 року і по даний час
ніким не оскаржувалося.

Відмовляючи позивачам у позові, суд
також враховує пояснення державного
виконавця про те, що в рахунок
заборгованості за рішенням суду від
02.10.2006 року боржником сплачено лише
300грн., що крім спірного майна та частин
дуба, які не представляють значної
цінності, у боржника не було виявлено
майна, яке б належало йому, виконавець
також пояснив, що коли він прийшов
описувати майно, то ОСОБА_6 відразу
надав йому документи про належність
спірного майна позивачам.

Суд також враховує пояснення третьої
особи (боржника) ОСОБА_6 про те, що все це
майно позивачі дали йому
покористуватися, що у нього немає
будь-якого власного майна, крім того, на
яке неможливо звернути стягнення
(ліжка, стільці, холодильник тощо). Суд
також враховує, що всі документи, які
стосуються спірного майна надавалися
суду саме ОСОБА_6 (боржником).

Відповідно до ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст.ст.11 та 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Таким чином, судом вирішується
спір в межах позовних вимог, що не
позбавляє позивачів права звернутися
до суду з позовом про визнання права
власності на спірне майно.

Відповідно до ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129
Конституції України однією з основних
засад судочинства є обов'язковість
рішень суду.

Звавжаючи на викладене, суд
вважає вимоги позивачів
необґрунтованими та такими, що
спрямовані на сприяння боржнику в
ухиленні від виконання рішення суду.

Керуючись п.9 ч.3 ст.129
Конституції України, ст.60 Закону
України "Про виконавче провадження",
ст.ст. 3, 11 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відділу Державної
виконавчої служби Ярмолинецького
районного управління юстиції про
виключення майна з акту опису та
звільнення його з-під арешту відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення, однак якщо учасники
процесу не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення -вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
підпис

Копія вірна:

Суддя
О.М.Шевчик