Справа № 524/8615/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.10.2014 року Автозаводський
районний суд м.Кременчука, Полтавської
області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Кременчуці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя,

В СТ А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 в вересні 2014 року
звернувся до суду з позовом, в якому
вказував, що у період з 2000 року до
жовтня 2008 року проживав однією сім'єю з
відповідачем ОСОБА_2 Шлюб не
зареєстрований. 06 березня 2001 року, 01
жовтня 2002 року та 14 травня 2004 року на
ім"я відповідача, на зароблені ним
кошти придбано нерухоме майно: АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 відповідно.

Просить поділити спільне сумісне
майно, яке складається з АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_3 шляхом визнання за ним права
власності на квартиру АДРЕСА_1 та 1/2
частину квартири АДРЕСА_2

У судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві і просив його
задовольнити.

Вітповідач та її представник ОСОБА_3
підтримують письмові заперечення .
Просять суд відійти від рівності
часток учасників спільної власності .

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення позову по суті, вислухавши
показання свідків, приходить до
висновку, що слід відмовити в
задоволенні позовних вимог, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі - продажу від 06 березня 2001 року
ОСОБА_2 придбала АДРЕСА_2

Відповідно договору купівлі - продажу
від 21 жовтня 2002 року ОСОБА_2 є власником
АДРЕСА_3

Згідно договору купівлі - продажу від 14
травня 2004 року ОСОБА_2 придбала
АДРЕСА_1

При наданні правової оцінки позовних
вимог ОСОБА_4 суд враховує, що до майна,
яке було набуто до 01 січня 2004 року, у
відповідності до ч.1 ст. 58 Конституції
України, згідно з якою закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, суд застосовує
положення Закону України "Про
власність".

Згідно ст. 17 Закону України "Про
власність", спільною власністю членів
сім'ї є лише те майно, яке придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї,
якщо інше не встановлено письмовою
угодою між ними. При цьому, на відміну
від ст. 74 СК України, сам лише факт
перебування у фактичних шлюбних
відносинах до 01 січня 2004 року, про що
стверджували у судовому засіданні
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, без
встановлення участі сторін спільною
працею в набутті майна не є підставою
для визнання за ними права спільної
сумісної власності на нього.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК
України предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи ( причини пропуску
строку позовної давності тощо) і
підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення
для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи з принципу
процесуального рівноправ'я сторін та
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (пункт 27
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» від 12 червня 2009
року №2).

Будь-яких правових підстав
для визнання права спільної сумісної
власності на спірне нерухоме майно у
позивача відсутнє.

Позивачем не подано суду
жодного доказу на підтвердження того
факту, що зазначена нерухомість
придбана внаслідок спільної праці його
та відповідача та під час проживання
ними однією сім'єю, вартості майна, його
державної реєстрації.

Також позивачем не надано
доказів наявності спору, враховуючи
позицію відповідача, те, що позов
направлений до суду саме ОСОБА_2, про що
свідчить поштове відправлення,
існування усних домовленостей між
сторонами щодо варіантів поділу майна,
які можливо оформити через нотаріуса.

Керуючись ст.ст. 14, 57 - 60, 208 -210, 212,
215, 218, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного Суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука упродовж десяти днів з дня
проголошення та/або з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги або розгляду справи
Апеляційним судом, якщо рішення не
скасовано.

Суддя: