АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
Гаврилькова О.В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
28 лютого 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний комерційний банк «Львів»
до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання
правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/24320/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/5660/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Вовк
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним.

Після чого, позивач 28 лютого 2014 року
звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на житловий будинок, /А/ з
надвірними будівлями та спорудами,
об'єкт житлової нерухомості, за
адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка
місця розташування: :03:040:0043
:03:040:0096, 322155400:03:040:0097) та земельні
ділянки за кадастровими номерами:
:03:040:0096, :03:040:0097, :03:040:0043,
за адресою: АДРЕСА_1 з метою
забезпечення виконання можливого
рішення суду про задоволення позовних
вимог.

Необхідність вжиття заходів
забезпечення позову обґрунтовує тим,
що позов носить майновий характер,
задоволення заявлених позовних вимог
можливе за рахунок майна відповідача.

Крім того, зазначив, що позивачу
достовірно відомо про те, що ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 можуть вчинити дії
спрямовані на подальше відчуження та
виникнення у третіх осіб прав на
житловий будинок, /А/ з надвірними
будівлями та спорудами, об'єкт житлової
нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 28 лютого 2014 року заяву
представника позивача ОСОБА_2 про
забезпечення позову у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк «Львів» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним -
задовольнити.

Накласти арешт у межах матеріальних
претензій позивача у сумі 3 350 950, 00
гривні на житловий будинок /А/ з
надвірними будівлями та спорудами,
об'єкт житлової нерухомості, за
адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка
місця розташування: :03:040:0043
:03:040:0096, :03:040:0097) та земельні
ділянки за кадастровими номерами:
:03:040:0096, :03:040:0097, :03:040:0043,
за адресою: АДРЕСА_1

Дані про боржника:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:
АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Дані про стягувача:

Публічне акціонерне товариство
Акціонерний комерційний банк «Львів».
Місцезнаходження: м. Львів, вул.
Сербська, буд. 1, Код .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3
подано апеляційну скаргу в якій він
просить скасувати ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 28 лютого 2014
року про забезпечення позову.

Зокрема, посилається на те, що судом
першої інстанції при постановленні
вищевказаної ухвали було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 підтримали доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ПАТ АКБ «Львів», проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників судового розгляду, вивчивши
матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Забезпечуючи даний позов шляхом
накладення арешту на житловий будинок,
/А/ з надвірними будівлями та спорудами,
об'єкт житлової нерухомості, за
адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка
місця розташування: :03:040:0043
:03:040:0096, 322155400:03:040:0097) та земельні
ділянки за кадастровими номерами:
:03:040:0096, :03:040:0097, :03:040:0043,
за адресою: АДРЕСА_1 суд першої
інстанції посилався на те, що між
сторонами дійсно виник майновий спір
та не накладення арешту є реальною
загрозою невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції є
обґрунтованим та в повній мірі
відповідає вимогам закону, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд,
суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

Враховуючи, те що між сторонами виник
спір, який має майновий характер без
вказаного забезпечення позову може
утруднитись виконання можливого
рішення суду, тому суд першої інстанції
обґрунтовано забезпечив позов
зазначеним способом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що у суду першої
інстанції були правові підстави для
накладення арешту на вказаний вище
житловий будинок.

Колегія суддів, вважає, що доводи
апеляційної скарзі не спростовують
висновків суду та не впливають на їх
правильність, а тому не можуть бути
прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для її скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 28 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: