№ апеляційного
суді першої інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Мішкіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 11 липня 2014
року

У справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 11 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено. /а.с.
175-180/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
вірно дана оцінка обставинам справи,
зокрема, ухвалою Подільського
районного суду м. Києва від 10.09.2013 р.
визнано бездіяльність Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві по виконанню рішення
суду про стягнення з ОСОБА_4 на його
користь матеріальної шкоди, що
відповідно до п. 28 Постанови Пленуму
ВСС України від 07.02.2014 р. №6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державного виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» є належним
та допустимим доказом протиправних дій
та бездіяльності державного виконавця.
Також зазначив, що суд першої інстанції
послався на невиконання Подільським РУ
ГУМВС України в м. Києві постанови
державного виконавця від 12.09.2013 року
про примусовий привід боржника, однак
не звернув уваги на те, що вказана
постанова на виконання не надходила.
Крім того, зазначив, що ухвала
Подільського районного суду м. Києва
від 21.05.2014 року, якою відмовлено у
задоволенні подання про примусове
проникнення до житла боржника,
свідчить не на користь належного
виконання рішення, як зазначив суд,
оскільки з вказаним поданням, як і
поданням про примусовий привід
боржника, виконавець звернувся після
відкриття провадження у даній справі, а
отримав відмову у зв'язку з допущеними
процесуальними порушеннями. З
урахуванням викладеного в апеляційній
скарзі просив рішення суду скасувати
та постановити нове про задоволення
позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення залишенню без змін на
підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 07.10.2010 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 44 603 гривні
63 копійки, а в іншій частині позовних
вимог відмовлено /а.с. 7-9/.

22.02.2011 року Апеляційним судом м. Києва
вказане рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування величини втрати
товарної вартості автомобіля у розмірі
8 890 гривень 37 копійок та моральної
шкоди у розмірі 10 000 гривень скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким вказані вимоги задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 величину втрати товарної
вартості автомобіля у розмірі 8 890
гривень 37 копійок та 1 000 гривень у
рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині рішення залишено без
змін /а.с.10-11/.

11.04.2011 року державним виконавцем
відділу ДВС Подільского РУЮ у м. Києві
Бабенко О.О. відкриті наступні
виконавчі провадження про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3: ВП № 25660465 про
стягнення боргу в сумі 44 603 гривні 63
копійки; ВП № 25660642 про стягнення боргу
в сумі 566 гривень 03 копійки; ВП № 25660278
про стягнення боргу в сумі 9 890 гривень 37
копійок, /а.с. 12-14/ які виконані на час
звернення з вказаним позовом до суду у
сумі стягнення - 100 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з вимог ст. 60 ЦПК
України, та того, що позивачем не
доведено завдання йому майнової шкоди
внаслідок бездіяльності відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в м. Києві.

Доводи апеляційної скарги, висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки відповідно до ст. 1173 ЦК
України, на яку посилається позивач як
на підставу для задоволення позовних
вимог про відшкодування майнової
шкоди, шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Однак, відповідно до ст. 87 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягувач має право звернутися з
позовом до юридичної особи, зазначеної
у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника,
у разі невиконання рішення з вини такої
юридичної особи. Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Проте, доказів того, що Відділом
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві при виконанні
рішення суду, було завдано збитків
позивачу на суму 54 960 грн. 03 коп.,
останнім в ході судового розгляду
справи як в суді першої інстанції так і
апеляційної не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 11 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: