Справа № 177/23/13- ц
Провадження № 2/177/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я.
З.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Чкаловської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області, Управління
Держземагенства у Криворізькому
районі Дніпропетровської області, про
визнання спільної часткової власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом та виділення її
в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду 09.01.2013 року та просили суд
визнати за кожним із них та ОСОБА_3,
кожним окремо, право власності по 13
частині земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства,
площею 0,1649 га., яка за життя належала
ОСОБА_6, та яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході судового засідання
позивачі уточнили свій позов, востаннє
01.08.2014 року (а.с.4-5 т.2) та просили суд
визнати за ними право спільної
часткової власності в порядку
спадкування за законом на 23 частини
вказаної земельної ділянки, виділивши
їм в натурі на місцевості вказану
частину земельної ділянки, площею 0,1099
га, відповідно до 1 варіанту розподілу
земельної ділянки, запропонованої
експертом за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи, опис якої наведений у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 363, а саме: межа з
домоволодінням АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_2 - 14 частина та ОСОБА_1 34 частини,
довжиною - 46,11 м.; межа з боку річки
довжиною земельної ділянки - 31,59 м.;
довжина межі з сусіднім домоволодінням
пункт 2-3 - 13,45 м., пункт 3-4 - 30,20 м.;довжина
межі між співвласниками: пункт 6-7 - 25,95
м., пункт 6-1 - 21,18 м.

В обґрунтування позовних вимог
вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6,
який доводився батьком ОСОБА_1, ОСОБА_7,
який є батьком ОСОБА_2, та ОСОБА_3 -
відповідача по справі. ОСОБА_2, помер
раніше ОСОБА_6, у зв'язку з чим ОСОБА_2
має право на спадкування за правом
представлення.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на належну померлому земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1649
га, яка розташована на території
Чкаловської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області.

При зверненні до Криворізької
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, але належним чином оформити
спадщину не змогли, оскільки
відповідач ОСОБА_3 не надає до
нотаріальної контори оригінал
державного акту на вказану земельну
ділянку. У зв'язку з цим, та враховуючи,
що між сторонами по справі існує спір
щодо спадкового майна, їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом.

В ході судового засідання
уточнений позов підтримали та просили
його задовольнити.

17.10.2014 року в судове засідання не
з'явилися, відповідно до їх заяви
просили справу розглянути за їх
відсутності, позов підтримали (а.с. 84,85
т.2).

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник - ОСОБА_8, до суду не
з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені у
встановленому законом порядку. При
цьому представник відповідача подав до
суду заяву в якій просив справу
розглянути за його відсутності. Зі
змісту вказаної заяви вбачається, що
представник відповідача ОСОБА_3 позов
не визнає, заперечує проти його
задоволення, наполягає на тому, що
заповіт ОСОБА_6 від 18.09.2007 року є
дійсним, не зміненим, не скасованим, а
отже спадкування має здійснюватися за
заповітом, а не за законом (а.с. 31,81, 85, 86
т.2).

Представник відповідача
Чкаловської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області до суду
17.10.2014 року не з'явився, відповідно до
їх заяви від 29.09.2014 року, просили справу
розглянути за їх відсутності, проти
позову не заперечували (а.с. 74 т.2). В
попередніх судових засіданнях
представник Чкаловської сільської
ради - Кандиба С.Я., позов визнала, не
заперечувала проти його задоволення,
при цьому підтвердила той факт, що
напис про недійсність заповіту на
тексті заповіту від 18.09.2007 року
складеного від імені ОСОБА_6 вказала
помилково, з врахуванням існування
«поправки до заповіту» складеної
ОСОБА_6 Наполягала на тому, що згідно з
відомостями книги нотаріальних дій по
Чкаловській сільській раді даний
заповіт не скасований. Підтвердила, що
не вносила до реєстру нотаріальних дій
відомості про недійсність вказаного
заповіту. Представник відповідача
Управління Держземагенства у
Криворізькому районі
Дніпропетровської області до суду не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, але подали заяву про розгляд
справи за їх відсутності, стверджуючи,
що позов не порушує їх прав (а.с. 73 т.2).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання не
здійснювалося у зв'язку з неявкою всіх
учасників процесу.

Вислухавши пояснення позивачів
надані в попередніх судових
засіданнях, їх представників,
пояснення представника Чкаловської
сільської ради, дослідивши докази
наявні в матеріалах справи в їх
сукупності та давши їм оцінку, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_6 (а.с. 10 т.1).

Відповідно до ст. 1218, 1220 ЦК України, зі
смертю ОСОБА_6 відкрилася спадщина на
майно, належне йому за життя.

Дітьми ОСОБА_6 є ОСОБА_1 (а.с. 90-91 т.1),
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 27-28
т.1, а.с. 7 т.2) та ОСОБА_3 (а.с. 92-94 т.1).

Дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_10 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 83 т.1).

ОСОБА_2 - позивач по справі, є сином
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та
онуком ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 10, 26, 84-87 т.1).

За життя ОСОБА_6 на праві власності,
серед іншого майна, належала земельна
ділянка для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1649
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
(а.с. 11,12, 104-105 т.1). Вказаний факт
підтверджується також довідкою
Управління Держземагенства у
Криворізькому районі від 21.03.2014 року
(а.с. 48 т.2), згідно з якою право власності
на вказану земельну ділянку
зареєстровано за ОСОБА_6 в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 33 від
10.12.2008 року, а також довідкою Управління
Держземагенства у Криворізькому
районі від 04.09.2014 року, яка підтверджує
вище вказані доводи та те, що
нормативна грошова оцінка вказаної
земельної ділянки складає 2750,28 грн. (а.с.
44, 45 т.2). Саме вказана земельна ділянка є
предметом спору по даній справі.

Факт належності вказаної земельної
ділянки на праві власності ОСОБА_6
підтверджується і копією технічної
документації, яка відображає процедуру
отримання права на вказану земельну
ділянку, з якої вбачається
правомірність отримання права на
вказану земельну ділянку (а.с. 185-203 т.1).

По справі, за клопотанням позивачів
проведено судову земельно-технічну
експертизу, яка встановила технічну
можливість розподілу вказаної
земельної ділянки за 3 варіантами (а.с.
216-224 т.1).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

З довідки Чкаловської сільської ради №
404 від 19.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_6
на день смерті прожив один за адресою:
АДРЕСА_1 (ас. 79 т.1).

Як вбачається з інформаційної довідки
зі Спадкового реєстру від імені ОСОБА_6
було складено заповіти від 20.05.2005 року
номер у реєстрі нотаріальних дій № 123;
від 18.09.2007 року № 46; від 12.06.2009 року № 15;
від 12.06.2009 року № 16; кожен з яких згідно
інформаційної довідки чинний (а.с.40-41).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, і лише у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

Тобто, за положеннями закону
спадкування за законом здійснюється у
разі неможливості спадкування за
заповітом.

Стаття 1233 ЦК України визначає, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно зі ст. 1235 ЦК України заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або кілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини. Чинність
заповіту щодо складу спадщини
встановлюється на момент відкриття
спадщини.

Стаття 1247 ЦК України визначає, що
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу. Заповіти, посвідчені особами,
зазначеними у частині третій цієї
статті, підлягають державній
реєстрації у Спадковому реєстрі в
порядку, затвердженому Кабінетом
Міністрів України.

Якщо у населеному пункті немає
нотаріуса, заповіт, крім секретного,
може бути посвідчений уповноваженою на
це посадовою особою відповідного
органу місцевого самоврядування(ст. 1251
ЦК України).

Згідно із заповітом від 20.05.2005 року
ОСОБА_6 заповів належне йому право на
землю (пай) 4,876 га, яка перебуває в
колективній власності АФ «Родина»
Криворізького району
Дніпропетровській області, та належить
йому на підставі Державного акту на
право власності на землю від 03.09.2004 року
ОСОБА_1 (а.с. 13 т.2).

Стаття 1254 ЦК України визначає, що
заповідач має право у будь-який час
скасувати заповіт. Заповідач має право
у будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю
або у тій частині, в якій він йому
суперечить. Кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Заповідач має право у будь-який час
внести до заповіту зміни. Скасування
заповіту, внесення до нього змін
провадяться заповідачем особисто.
Скасування заповіту, внесення до нього
змін провадяться у порядку,
встановленому цим Кодексом для
посвідчення заповіту і підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

18.09.2007 року ОСОБА_6 склав новий заповіт,
яким заповів все своє майно, належне
йому на момент смерті своїм дітям в
рівних частках: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7
(а.с. 25 т.1, 12 т.2). Вказаний заповіт був
зареєстрований у книзі нотаріальних
дій за № 46, що підтверджується витягом
з вказаної книги нотаріальних дій та
довідкою сільської ради № 788 від 10.10.2014
року (а.с. 77-78,83 т.2). Відмітки про його
скасування відсутні. На його дійсності
наполягала і секретар сільради, яка
вказала на помилковість зробленого нею
запису на тексті заповіту про його
недійсність.

У зв'язку з цим, суд приходить до
висновку, що вказаний заповіт від 18.09.2007
року скасував заповіт від 20.05.2005 року.

12.06.2009 року ОСОБА_6 склав новий заповіт
за номером 15 в реєстрі нотаріальних
дій, яким заповів в рівних частках
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, який
належав йому на підставі Свідоцтва про
право власності від 30.12.1998 року (а.с. 55, 102
т.1, а.с. 11 т.2).

Тобто вказаний заповіт стосувався
конкретного майна, а саме житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, і тому
скасовував заповіт від 18.09.2007 року лише
в частині вказаного майна, залишаючи в
силі заповіт в іншій частині, що
відповідає змісту ч. 2 ст.1254 ЦК України.

Як вбачається з напису на звороті
вказаного заповіту від 12.06.2009 року № 15,
він скасований у зв'язку з договором
дарування від 30.08.2011 року,
зареєстрованим приватним нотаріусом
ОСОБА_11 (а.с. 11 т.2).

Між сторонами існує спір щодо
дійсності вище вказаного договору
дарування, який перебуває на розгляді
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, що підтверджується ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.07.2014 року (а.с. 180-184 т.1, 54-56 т.2).

Згідно з заповітом від 12.06.2009 року № 16 в
реєстрі нотаріальних дій, ОСОБА_6
заповів в рівних частка: ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 4,876 га, яка
розташована на території Чкаловської
сільської ради Криворізького району
Дніпропетровської області, що належала
йому на підставі Державного акту на
право приватної власності від 03.09.2004
року, а також майновий пай, який
перебуває в бувшому колективі
сільського господарства «Родина» на
суму 14700 грн. (а.с. 99-101 т.1).

Як вбачається з тексту даного заповіту
на ньому наявний напис «недійсний»,
який посвідчений секретарем
Чкаловської сільської ради Кандиба С.Я.
Однак, як вказувала в судовому
засіданні сама Кандиба С.Я., вказаний
напис був виконаний нею помилково, а
сам заповіт є дійсним, запис його
скасування чи зміну не реєструвався.

Як вбачається з довідок Чкаловської
сільської ради заповіти № 15 та № 16 від
12.06.2009 року були зареєстровані в книзі
Нотаріальних дій Чкаловської
сільської ради за 2009 рік. Відмітки про
їх скасування відсутні (а.с.83 т.2).

Як слідує зі змісту заповіту від 12.06.2009
року за № 16 він стосувався лише
конкретного майна, а саме земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 4,876 га, яка розташована на
території Чкаловської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області, а також
майнового паю, який перебуває в бувшому
колективі сільського господарства
«Родина» на суму 14700 грн., і відповідно
не скасовував заповіту від 18.09.2007 року в
частині іншого майна, належного ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на належне йому за життя
майно, в тому числі і на спірну земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1649
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Для прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, протягом встановленого законом
6-ти місячного строку з дня відкриття
спадщини, звернулися до Криворізької
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, а отже є
такими, що прийняли спадщину в порядку
ст. 1270 ЦК України, а 03.12.2012 року - ОСОБА_13,
ОСОБА_12, які є доньками ОСОБА_1 (ас. 51-53,
93-98 т.1), але свідоцтво про право на
спадщину не видавалося, що
підтверджується довідкою Криворізької
районної державно нотконтори (а.с. 39 т.2),
копіями заяв спадкоємців до нотконтори
(а.с. 73-77 т.1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частину вище вказаної
земельної ділянки, через відсутність
правовстановлюючих документів на
майно, а саме оригіналу державного акту
на вказану земельну ділянку, що
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 03.12.2012 року (а.с. 14, 114 т.1).

Рішенням Криворізького районного суду
від 30.07.2013 року, яке залишено в силі
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013
року (а.с.150-151, 175-179 т. 1) позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування
документів, а саме державного акту на
спірну земельну ділянку, було
задоволено. Але вказане рішення на
даний час є невиконаним, оскільки його
неможливо виконати без участі
боржника, що підтверджується
постановою ДВС Криворізького РУЮ від
08.01.2014 року (а.с. 164-165 т.1).

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з пропуском встановленого
законом 6-ти місячного строку (а.с. 115 т.1).
Рішенням Криворізького районного суду
від 29.03.2013 року, залишеним в силі
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20.06.2013
року, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визначено
додатковий строк для прийняття
спадщини (а.с. 14-19 т.2).

В матеріалах справи наявна «Поправка
до заповіту», яка складена від імені
ОСОБА_6, підпис якого посвідчено
секретарем сільської ради Кандиба С.Я.
(а.с. 47 т.2). Факт складення вказаної
поправки саме ОСОБА_6 підтвердила в
ході судового засідання Кандиба С.Я.,
допитана в якості свідка, яка пояснила,
що вказану поправку в її присутності
підписав дійсно ОСОБА_6, але якого
заповіту вона стосується їй не відомо.

Крім цього, вказана поправка не містить
дати її складення, вона не викладена у
формі заповіту, що надало б їй
відповідного статусу, саме у зв'язку з
цим, як вказувала Кандиба С.Я., вона не
змогла посвідчити її як заповіт і
відповідно внести запис про зміну чи
скасування відповідного заповіту.

Вище вказана поправка до заповіту не
може вважатися заповітом в розумінні
ст.ст. 1247, 1251 ЦК України, а тому з
врахуванням положень ст. 1254 ЦК України
суд приходить до висновку, що
спадкування земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, площею 0,1649 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, право
на спадкування якої відкрилося після
смерті ОСОБА_6, має здійснюватися в
порядку спадкування за заповітом від
18.09.2007 року.

В матеріалах справи відсутні докази
відмови нотаріусом позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. При цьому, відповідно до ст.
1257 ЦК України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно. Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців. Суду
надано лише докази відмови позивачам у
видачі свідоцтва про право на спадщину
в порядку спадкування за законом, що не
позбавляє їх права звернутися до
нотаріуса з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину в
порядку спадкування за заповітом.

Суди, згідно зі ст. 3 ЦПК України
розглядають спори за зверненнями
громадян за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд не має права
перебирати функції нотаріуса.

Оскільки позивачі наполягали на
визнанні за ними права власності саме в
порядку спадкування за законом, а до
спірних правовідносин мають
застосовуватися положення, які
регулюють порядок спадкування за
заповітом, враховуючи положення ст.ст.3,
11 ЦПК України, суд вважає за необхідне в
задоволенні позову позивачів
відмовити.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі
1010 грн. (а.с. 1 т.1), а також витрати на
проведення судової
будівельно-технічної експертизи в сумі
1500 грн. (а.с. 6 т.2), але оскільки суд в
задоволенні позову відмовляє в повному
обсязі, то вказані витрати в силу ч.1 ст.
88 ЦПК України не підлягають
відшкодуванню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 1216-1218, 1220, 1223, 1233, 1236, 1247, 1251, 1254,
1257, 1270 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3,
10, 11, 60, 61, 197, 209, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Чкаловської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області, Управління
Держземагенства у Криворізькому
районі Дніпропетровської області про
визнання спільної часткової власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за законом та виділення її
в натурі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: