У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Третя
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, про визнання
недійсним договору дарування, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 14 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернулась
з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що з 22 серпня 1998 року
перебувала у шлюбі з відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька
ОСОБА_6 07 грудня 2004 року шлюб між
сторонами було розірвано, а у серпні
2005 року вони знов поновили
подружні стосунки і продовжили
проживати разом однією сім'єю до 2012
року. Перебуваючи у шлюбі з
відповідачем, 07
липня 2000 року була придбана у ОСОБА_7
двокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1. У позивача не виникало
сумнівів про те, що це був укладений
договір купівлі-продажу, проте з
погіршенням стосунків між сторонами
ОСОБА_6 у липні 2012 року дізналась, що
укладений договір є договором
дарування квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з цим,
позивач просила суд визнати цю угоду
недійсною.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 14 лютого
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2014
року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
двокімнатної квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Вирішено вважати договір дарування
спірної квартири договором
купівлі-продажу, укладений між тими ж
сторонами та про той же предмет, а саме:
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
укладений 07 липня 2000 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину двокімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1з подальшою
реєстрацією її права власності в
реєстраційній службі
Дніпродзержинського міського
управління юстиції.

У касаційній скарзі, скаржник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судових
рішень, оскільки вони законні та
обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального та матеріального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 14 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня