Справа № 155/2790/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Шмідт С.А. Провадження №
22-ц/773/1287/14 Категорія: 44 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні житлом та
виселення, за апеляційною скаргою
відповідача на заочне рішення
Горохівського районного суду від 31
березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Горохівського
районного суду від 31 березня 2014 року
позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
користуванні будинковолодінням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом його виселення з житлового
будинку, без надання іншого жилого
приміщення. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що відповідач ОСОБА_3 систематично
порушує правила співжиття, що робить
неможливим для позивачів проживання з
ним в одному будинку, а тому прийшов до
висновку про усунення відповідачем
перешкод у користуванні належного
позивачам на праві власності житлового
будинку, шляхом його виселення з цього
будинку, без надання іншого жилого
приміщення.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відповідно до договору купівлі-продажу
від 11 грудня 2009 року та витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 25345863, виданого 17 лютого 2010 року
комунальним підприємством "Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації", є власниками в рівних
частках житлового будинку з побутовими
та господарськими будівлями і
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.5, 23).

Як вбачається із довідок про склад
сім'ї № № 1008, 1009, видані 12 грудня 2013 року
Мирненською сільською радою
Горохівського району Волинської
області, у вказаному житловому будинку
зареєстровані ОСОБА_2, прізвище змінено
відповідно до свідоцтва про шлюб від 18
лютого 2013 року, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, а фактично проживають
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8
та відповідач ОСОБА_3 (а.с.6, 7, 57).

Судом також встановлено, що відповідно
до характеристики № 1010, виданої 12
грудня 2013 року Мирненською сільською
радою Горохівського району Волинської
області, ОСОБА_3 за час проживання на
території вищевказаної сільської ради
зарекомендував себе з негативної
сторони. Після вживання спиртних
напоїв схильний до сімейних дебошів. На
відповідача неодноразово надходили
скарги до сільської ради у зв'язку із
вчиненням ним сімейних сварок (а.с.11).

За зверненнями позивача ОСОБА_1 в
органи внутрішніх справ за вчинення
насильства в сім'ї відповідач ОСОБА_3
неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності, а
саме: постановою судді Горохівського
районного суду Волинської області від
27 грудня 2011 року відповідач був
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
173-2 КУпАП, постановою судді
Горохівського районного суду
Волинської області від 24 квітня 2012 року
та від 21 березня 2013 року - визнаний
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за
вчинення в стані алкогольного
сп'яніння насильства в сім'ї щодо своєї
співмешканки - позивачки ОСОБА_1
(а.с.58-60).

Обставини щодо систематичного
порушення правил співжиття
відповідачем, зловживання ним алкоголю
та влаштування сварок та вчинення
насильства в сім'ї, підтвердили свідки
ОСОБА_9 - фахівець із соціальної роботи
Горохівського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді; ОСОБА_10 - дільничний інспектор
міліції Горохівського РВ УМВС; ОСОБА_11 -
сільський голова Мирненнської
сільської ради Горохівського району.

Відповідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Статтею 157 ЖК України передбачено, що
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України,
виселення без надання громадянам
іншого жилого приміщення є крайнім
заходом і може застосовуватися судом
лише за наявності одночасно кількох
умов, зокрема, систематичного
порушення правил співжиття; як
наслідок цього - неможливість для інших
спільного проживання з таким
громадянином; вживання до нього
заходів запобігання і громадського
впливу та їх безрезультатність.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
"Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Йдеться,
зокрема, про заходи попередження, які
застосовують суди, прокурори, органи
внутрішніх справ, адміністративні
комісії виконкомів, а також заходи
громадського впливу, яких вживають
збори жильців будинку чи члени
житлово-будівельних кооперативів,
трудові колективи, товариські суди й
інші громадські організації за місцем
роботи або проживання відповідача.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову в даній справі,
оскільки, як встановлено судом,
відповідач ОСОБА_3 систематично
порушує правила співжиття з
позивачами, які є співвласниками
спірного будинку, чим робить
неможливим спільне з ними проживання, а
вжиті судом заходи запобігання у
вигляді притягнення його до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї виявились
безрезультатними.

Доводи відповідача про те, що ухвалене
в даній справі рішення прийняте без
всебічного, повного та об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
щодо надання йому можливості
представити свідків зі своєї сторони
для дачі показань, оскільки на його
думку свідки зі сторони позивача є
заінтересованими у вирішенні справи на
користь останньої, є безпідставними.

Факти порушення відповідачем правил
співжиття підтверджуються згаданими
трьома постановами суду, які
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
мають преюдиційне значення і не
підлягають доказуванню в
розглядуваній справі. До того ж цих
доказів достатньо для встановлення
судом передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України
обставин, які є підставою для виселення
відповідача із спірного жилого
приміщення, яке на праві власності
належить позивачем.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Заочне рішення Горохівського
районного суду від 31 березня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: