Єдиний унікальний номер 2/235/1290/14
Справа № 235/2988/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого -
судді Токарєва А.Г.

при секретарі -
Ванжа А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття з
реєстраційного обліку та захист права
приватної власності, -

В С Т А Н О В И В :

19.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про зняття з
реєстраційного обліку та захист права
приватної власності, зазначивши на
підтвердження своїх позовних вимог, що
на підставі договору дарування
квартири від 23.11.2007 року він став
власником квартири розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір
зареєстровано в Красноармійськом бюро
технічної інвентаризації про що видано
витяг за № 16918520.

06.06.2008 року він уклав шлюб з ОСОБА_2,
зареєстрований виконкомом Родинської
міської ради м. Красноармійська за
актовим записом № 16.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від цього шлюбу в них
народилась донька ОСОБА_4 Фактичні
шлюбні відносини між ними припинені з
січня 2013 року. 25 лютого 2013 року рішенням
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області шлюб розірвано.

З лютого 2013 року ОСОБА_2 разом з дитиною
змінила місто проживання, переїхала з
квартири за адресою АДРЕСА_1 на
квартиру за адресою АДРЕСА_2 що
підтверджується довідкою з міста
мешкання виданої Родинським
комунальним багатопрофільним
підприємством комунального
господарства. Він постійно проживав у
вказаній квартирі, сплачував
комунальні послуги. Відповідач
комунальні витрати ніколи не
сплачувала. З березня 2013 року він
мешкає та зареєстрований в квартирі
АДРЕСА_3. Зараз в нього стоїть питання
зміни міста проживання, він одружився
та очикує разом з дружиною народження
дитини, через те він бажає продати
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та
придбати нову в місті Красноармійську.
Бажає зареєструвати свою доньку ОСОБА_4
за місцем своєї реєстрації в будинку
його батьків. Реєстрація колишньої
дружини у його квартирі зараз визиває у
нього певні складнощі, що обмежує його
право власності та вибір місця
проживання.

В зв'язку з чим просить визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та зняти її з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1. Зобовязати Головне управління
державної міграційної служби України в
Донецькій області, зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 з
неповнолітньою донькою ОСОБА_4,
зареєструвавши доньку ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи без його участі, повністю
підтримав викладені вимоги та просив
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи без її участі,
підтримує позовні вимоги, та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі позов не
визнала, надала суду письмові
заперечення.

Представник Головного управління
Державної міграційної служби України в
Донецькій області, до судового
засідання не з'явився, надав письмові
заперечення, у яких просить відмовити
позивачу в задоволенні позову в
частини зняття з реєстрації.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

В зазначеній квартирі, зареєстровані
відповідачка ОСОБА_2, та неповнолітня
донька ОСОБА_4 (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Однак, відповідачка з лютого 2013 року по
теперішній час не проживає в спірній
квартирі, сплату за комунальні послуги
не здійснює, що встановлено фактично у
рішенні Красноармійського
міськрайонного суду від 26.03.2014 року за
період з лютого 2013 року по 01.11.2013 року.
(а.с. 48) Довідками з місця проживання
відповідачки ОСОБА_2 за квітень та
червень 2014 року (а.с. 11, 34). Цей факт також
не заперечується самою відповідачкою у
її письмовому запереченні (а.с. 31-33).

Згідно довідки КП «БТІ» ОСОБА_2 станом
на 01.01.2013 року належала 1/4 частина
квартири за адресою, АДРЕСА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
виданого Родинською міською радою від
11.09.2006 року, що спростовує твердження
відповідачки, про те що в неї немає
нерухомого майна у власності (а.с. 49).

За ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено,
що власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

Вимогами ст.. 386 ЦК України передбачено,
що держава забезпечує рівний захист
прав усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Як зазначено в ст.. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
у зв'язку із цим під час розгляду
позовів про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, судам необхідно чітко
розмежовувати правовідносини, які
виникають між власником та попереднім
власником житла, і правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї, а також членами
сім'ї попереднього власника житла.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як власник
квартири, має право володіти,
користуватися та розпоряджатися
квартирою на власний розсуд,
використовувати її для власного
проживання, проживання членів своєї
сім'ї або продажу.

Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41
Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК
України є непорушним і він не може бути
противоправно його позбавлений.
Наявність реєстрації ОСОБА_2 в
квартирі, обмежує права ОСОБА_1, як
власника, і він на підставі ст.. 391 ЦК
України має право вимагати в судовому
порядку усунення перешкод у здійснені
такого права.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту
порушеного права - визнання
відповідачки такою, що втратила право
користування жилим приміщення,
ґрунтується на вимогах закону і є
достатнім для відновлення його
порушеного права, оскільки є підставою
для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця
проживання в порядку ст.. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні».

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 перо
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
підлягають задоволенню.

В той же час в задоволенні позовних
вимог про зняття відповідача з
реєстрації належить відмовити.

Зняття з реєстрації місця проживання в
житлових приміщеннях колишніх членів
сім'ї їх власника або інших осіб
відповідно до Закону України від 11.12.2003
року № 1382-ІV «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» належить до компетенції
органів реєстрації місця проживання
та місця перебування осіб.

Згідно зі ст.. 7 цього Закону (у редакції
Закону від 05 липня 2012 року № 5088-VI) цими
органами зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи або її законного
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення померлою; свідоцтва про
смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та підстав
для проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Це означає, що належним способом
захисту цивільних прав у такому разі є
пред'явлення позову про позбавлення
права власності або визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, які є підставою
для зняття особи з реєстрації місця
проживання відповідними
уповноваженими органами.

Така позиція підтверджується
висновками Верховного суду України,
викладеними в постанові від 16 січня 2012
року у справі № 6-57цс11.

На підставі викладеного, керуючись ст.
405 ЦК України, ст.ст.6, 7, 10, 11, 79, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зняття з реєстраційного обліку та
захист права приватної власності
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратили
право користування житловим
приміщенням, квартирою за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.
Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.
Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: