АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/1648/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 214/8855/13-ц
інстанції - Попов В.В.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Васильєвій Є.Л.,

за участю - представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача Теслі
Алли Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2
на заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алмаз Сістем» про
безоплатне усунення недоліків товару
та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Алмаз
Сістем» (далі - ТОВ «Алмаз Сістем») про
безоплатне усунення недоліків товару в
строк не пізніше 14 днів, надання
позивачу на період виконання ремонтних
робіт автомобіля аналогічної марки
(моделі, артикулу, модифікації),
стягнення неустойки за кожний день
затримки виконання вимоги про надання
автомобілю аналогічної марки та за
кожний день затримки усунення недоліку
понад встановлений строк, а також
відшкодування моральної шкоди і
притягнення відповідача до
відповідальності за відмову споживачу
в реалізації його прав, установлених ч.
1 ст. 8 Закону України «Про захист прав
споживачів» у вигляді сплати на
користь держави суми у десятикратному
розмірі вартості автомобіля виходячи
із цін, що діяли на час придбання цього
автомобіля, але не менше п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що 04 листопада 2011 року
між ним та відповідачем укладено
договір купівлі-продажу транспортного
засобу марки TOYOTA Land Cruiser 200 4.5 6А/Т, при
цьому відповідачем, як продавцем
автомобіля, встановлена гарантія на
нього та взяті на себе відповідні
гарантійні зобов'язання.03 травня 2013
року при технічному обслуговуванні в
ТОВ «Алмаз Сістем» позивач помітив, що
при досягненні автомобілем швидкості 60
км/год з'явився відчутний гул в районі
заднього мосту, у зв'язку з чим він
неодноразово звертався до відповідача
з вимогами про усунення несправності.
Працівниками відповідача визнано
дефект в його автомобілі, за усунення
якого йому запропоновано сплатити біля
30000грн. Лише у грудні 2013 року за його
зверненням зі скаргою до ТОВ «Фірма
«Алмаз Мотор ЛТД» - офіційного
представника «TOYOTA» в м.
Дніпропетровську йому усунуто
несправність автомобіля шляхом
гарантійного ремонту, який тривав з 09
грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року.
Вважає, що відповідач своїми діями
завдав йому моральної шкоди. Уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути з
ТОВ «Алмаз Сістем» на його користь
моральну шкоду у розмірі 90000грн.,
витрати за правову допомогу в сумі 1500
грн. та 229,41 грн. судового збору.

Ухвалою Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 червня 2014 року
провадження у справі в частині позову
про безоплатне усунення недоліків
товару в строк не пізніше 14 днів,
надання позивачу на період виконання
ремонтних робіт автомобіля
аналогічної марки (моделі, артикулу,
модифікації), стягнення неустойки за
кожний день затримки виконання вимоги
про надання автомобілю аналогічної
марки та за кожний день затримки
усунення недоліку понад встановлений
строк закрито (а.с. 39-40).

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
червня 2014 року, з урахуванням ухвали
того ж суду від 18 липня 2014 року про
виправлення описки, у задоволені
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено (а.с.
43-46, 59).

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового, про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, суд не взяв до уваги, що
несправність в автомобілі виявлено
саме після планового технічного
обслуговування в ТОВ «Алмаз Сістем»,
що підтверджує факт наявності недоліку
з вини виробника чи продавця
автомобіля. Крім того, судом не
враховано, що відповідач, безпідставно
відмовивши позивачу у проведенні
безоплатного усунення недоліку в його
автомобілі, завдав цим емоційних
страждань, які довелося перенести
ОСОБА_4 і його родині, та витрат, які
пов'язані з відновленням його
психологічного стану. А також вважає,
що відповідно до п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про
захист прав споживачів», відповідач
несе відповідальність за відмову
позивачу в реалізації його права як
споживача у десятикратному розмірі
вартості автомобіля виходячи з цін, що
діяли на час його придбання та не менше
п'яти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 листопада 2011
року між сторонами укладено договір
купівлі-продажу транспортного засобу
марки TOYOTA Land Cruiser 200 4.5 6А/Т.

03 травня 2013 року після проведення
технічного обслуговування «ТО 30000 км»
автомобіля відповідно до
наряду-замовлення № БН-00756 позивачем
виявлено гул в районі заднього мосту
автомобіля при досягненні швидкості
біля 60 км/год (а.с. 12).

21 та 29 травня 2013 року позивач звертався
до відповідача з вимогами про усунення
несправності, про що свідчать
наряд-замовлення №АС-02271, №Г0001532 та
№Г0001572, проте після проведених
відповідачем робіт несправність не
зникла (а.с. 13, 14, 15).

21 листопада 2013 року позивач звернувся
до відповідача з претензією щодо
проведення гарантійного ремонту
автомобіля та усунення гулу в районі
заднього мосту, на яку отримав
відповідь із запрошенням на проведення
діагностики.

25 листопада 2013 року відповідачем
складено рекламаційний акт та позивача
повідомлено, що автомобіль знаходиться
в справному стані і заявлена проблема
не підлягає усуненню за рахунок
гарантійних зобов'язань виробника (а.с
25)..

26 листопада 2013 року після проведення
технічного обслуговування «ТО 45000 км»
автомобіля відповідно до
наряд-замовлення № АС-07538 несправність
також виявлена не була (а.с. 24).

Згідно наряд-замовленню №АМ-17376 від 29
листопада 2013 року, виконаному ФОП
«Сатіренко Ірина Володимирівна» (м.
Дніпропетровськ) несправність була
виявлена та встановлена необхідність
заміни редуктора заднього мосту (а.с. 27).

За заявкою позивача відповідно до
наряд-замовлення №ГН-09219 від 09.12.2013р. у
період з 09 грудня 2013 року по 20 грудня 2013
року заявлену несправність було
усунуто офіційним представником TOYOTA у
м. Дніпропетровськ - ТОВ «Фірма «Алмаз
Мотор ЛТД» шляхом проведення
гарантійного ремонту редуктора
заднього моста автомобіля (а.с. 28, 29,30).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам діючого законодавства.

Пленум Верховного Суду України в п. 2
постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. №
4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними згідно з
постановами Пленуму від 25 травня 2001 р.
№ 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав
роз'яснення, відповідно до яких спори
про відшкодування заподіяної фізичній
чи юридичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються, коли
право на відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування
моральної шкоди закріплені в статтях 23,
1167 ЦК.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Оскільки правовідносини, що виникли
між сторонами, є договірними, то на них
поширюються як зобов'язальні обов'язки,
так і положення Закону України „ Про
захист прав споживачів" в частині права
на відшкодування моральної шкоди.

Як убачається із матеріалів справи, при
укладенні між сторонами договору
купівлі-продажу автомобіля умови щодо
відшкодування моральної шкоди ними не
передбачалися, тому при визначенні
права на відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої позивачу,
слід керуватися п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону
України від 12 травня 1991 року № 1023-ХП
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон № 1023-ХП) з урахуванням змін,
внесених до нього Законом України від 19
травня 2011 р. № 3390-VI «Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції» (далі -
Закон № 3390-VI), яким встановлено порядок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товарів, які є
рухомим майном.

Згідно чинної редакції п. 5 ч. 1 ст. 4
Закону України № 1023-ХП «Про захист прав
споживачів» споживачі мають право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту в продукції),
відповідно до закону,

Статтею 16 цього Закону визначено, що
шкода, завдана внаслідок недоліків
продукції, відшкодовується відповідно
до закону.

У Законі № 3390-VI «Про відповідальність
за шкоду, завдану внаслідок дефекту в
продукції» надано визначення понять
«шкода» (ст. 1) і «дефектна продукція»
(ст. 5),

Відповідно до цього Закону, шкода - це
завдані внаслідок дефекту в продукції
каліцтво, інше ушкодження здоров'я або
смерть особи, пошкодження або знищення
будь-якого об'єкта права власності, за
винятком самої продукції, що має
дефект.

Продукція є такою, що має дефект, у разі,
коли вона не відповідає рівню безпеки,
на яку споживач або користувач має
право розраховувати, виходячи з усіх
обставин, зокрема пов'язаних з
розробленням, виробництвом, обігом,
транспортуванням, зберіганням,
встановленням, технічним
обслуговуванням, споживанням,
використанням, знищенням (утилізацією,
переробкою) цієї продукції, а також
наданням застережень та іншої
інформації про таку продукцію, у тому
числі: представлення продукції
споживачеві або користувачеві,
включаючи її вигляд, склад, упаковку,
маркування та іншу інформацію про
продукцію, її споживання, використання
та знищення (утилізацію, переробку);
використання продукції, яке
обґрунтовано можна передбачити; час,
коли продукцію було введено в обіг.

Згідно зі ст.. 6 цього Закону
потерпілий повинен довести: наявність
шкоди; наявність дефекту в продукції та
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між дефектом в продукції та
шкодою.

Відповідно до ст. 7 того ж Закону №
3390-У1 за шкоду, завдану внаслідок
дефекту в продукції, відповідає її
виробник.

Згідно зі ст. 711 ЦК України (в редакції з
урахуванням Закону № 3390-VI) шкода,
завдана майну покупця, та шкода,
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю у зв'язку з
придбанням товару, що має недоліки,
відшкодовується відповідно до
положень глави 82 цього Кодексу.

Згідно із Законом № 3390-VI від 19 травня
2011 главу 82 ЦК України доповнено статтею
1211-1, якою передбачено, що особливості
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок недоліків товару, що є
рухомим майном, у тому числі таким, що є
складовою частиною іншого рухомого чи
нерухомого майна, включаючи
електроенергію, встановлюються
законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави
для висновку, що у спорах про захист
прав споживачів чинне цивільне
законодавство передбачає
відшкодування моральної шкоди у тих
випадках, якщо така завдана майну
споживача або шкода завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як убачається із матеріалів справи,
докази спричинення шкоди майну
позивача або його життю чи здоров'ю, які
б знаходились в причинно-наслідковому
зв'язку з дефектом редуктора
придбаного автомобіля, відсутні.

Отже підстав для задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди
позивачеві не вбачається, оскільки
докази наявності обставин,
передбачених законом для цього,
відсутні.

Також відсутні підстави і для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
притягнення відповідача до
відповідальності за відмову споживачу
в реалізації його прав, установлених ч.
1 ст. 8 Закону України «Про захист прав
споживачів», у вигляді сплати на
користь держави суми у десятикратному
розмірі вартості автомобіля виходячи
із цін, що діяли на час придбання цього
автомобіля, але не менше п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Статтею 23 Закону України № 1023-ХП «Про
захист прав споживачів» передбачено
відповідальність за порушення
законодавства про захист прав
споживачів.

Так, у разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність, зокрема за
відмову споживачу в реалізації його
прав, установлених ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 і
ч. 3 ст. 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Суми
штрафів зараховуються до державного
бюджету. Порядок їх стягнення
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 26 цього Закону
право накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, стягнення, передбачені
статтею 23 цього Закону, в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, належить до повноважень
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів.

Таким чином, питання про накладення
штрафу, передбаченого ст.. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
не вирішується в порядку позовного
провадження і до компетенції суду не
належить, у зв'язку з чим суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив
позивачеві у задоволенні цієї частини
позовних вимог.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не містять
підстав для її задоволення.

За таких обставин апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів