Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4168/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4

на рішення Димитровського міського
суду Донецької області від 02 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

В позові зазначала, що квартира, що
розташована за адресою АДРЕСА_1
належить їй та її сину, ОСОБА_6 на праві
приватної власності. 23.02.2014 р. о 16.48
годин, її сусдка з квартири АДРЕСА_2,
ОСОБА_3, діючи з мотивів особистої
неприязні до неї і прямим умислом, з
метою завдання їй матеріальної та
моральної шкоди, завдала три удари
молотком по вхідним дверям її квартири,
що знаходиться за вище вказаною
адресою, внаслідок чого пошкодила
вічко на вхідних дверях, спричинивши їй
шкоду в розмірі 60 грн. Постановою
слідчого СВ Димитровського MB ГУМВС
України в Донецькій області від 28.02.2014
р. кримінальне провадження за №
0000223 було закрито за п. 2 ч.1 ст.284
КПК України, оскільки розмір
матеріальної шкоди недостатній для
притягнення винуватої особи до
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 194 КК України. Протиправні дії
відповідачки підтверджуються записом
з камери спостереження від 23.02.2014 p., яку
вона була вимушена встановити на
сходовому майданчику навпроти дверей
своєї квартири, оскільки відповідачка
і до вищевказаної події тривалий час
дошкуляла їй, викидаючи сміття під
двері її квартири і виливаючи під них
брудну воду. Розмір завданої діями
відповідачки матеріальної шкоди
підтверджується товарним чеком від
25.04.2014 р.

Далі позивач зазначає, що 20.04.2014 р. о 19.21
годин її сусідка з квартири АДРЕСА_2,
ОСОБА_3 діючи з мотивів особистої
неприязні до неї і прямим умислом, з
метою завдання їй матеріальної і
моральної шкоди, завдала удар молотком
по ручці замка вхідних дверей її
квартири, що знаходиться за вище
вказаною адресою, у зв'язку з чим
пошкодила ручку її вхідної двері та
спричинила їй матеріальну шкоду в
розмірі 420 грн. який складається з
вартості замка (270грн.) та вартості
робіт з його встановлення. Постановою
слідчого СВ Димитровського MB ГУМВС
України в Донецькій області від 26.04.2014
р. кримінальне провадження за №
0000464 було закрито (за п. 2 ч. 1 ст. 284
КПК України, оскільки розмір
матеріальної шкоди недостатній для
притягнення винуватої особи до
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 194 КК України. Протиправні дії
відповідачки підтверджуються записом
з камер спостереження від 20.04.2014 р.
Окрім матеріальної шкоди їй було
завдано і моральної шкоди
неправомірними діями ОСОБА_3, оскільки
був порушений нормальний спосіб її
життя, оскільки вона була змушена
докладати додаткові зусилля для
захисту своїх прав шляхом звернення до
міліції, втрачати на це свій час. Крім
того, було порушено її право на
непорушність житла. Вона переживала
негативні емоції, з цього приводу,
погано спала і постійно нервувала з
приводу протиправних дій відповідачки.
Завдану їй моральну шкоду вона оцінює у
25 000 грн. Посилаючись на викладені
обставини, просила суд стягнути з
ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду
в розмірі 480 грн. та моральну шкоду в
сумі 25 000 грн., та судові витрати.

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 02 липня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3, на користь ОСОБА_5 матеріальну
шкоду в розмірі 480 грн. -відшкодування
суми заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування компенсації
завданої моральної шкоди 500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_5
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката в розмірі 495грн.
Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_5
витрати, пов'язані з оплатою судового
сбору у розмірі 254 грн. 80 коп. В
задоволенні інших вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду змінити в частині
суми матеріальної шкоди, у частині
відшкодування моральної шкоди
відмовити у повному обсязі, у частині
відшкодування витрат на правову
допомогу відмовити.

Заперечення ОСОБА_5 містять доводи на
спростування апеляційної скарги
ОСОБА_3

В засідання апеляційного суду сторони,
будучи належно та своєчасно
повідомленими про час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в справі рекомендованими
поштовими повідомленнями про вручення
судових повісток про виклик та
підтвердженням про вручення ОСОБА_5 СМС
повідомлення, не з'явилися. З
клопотаннями про відкладення судового
засідання з повідомленням про
поважність причин неявки до
апеляційного суду не звернулися.
Судова колегія ухвалила про можливість
розглядати справу за відсутності
сторін.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
оскаржене рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у позові.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення. Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

За правилами ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду не відповідає ст.ст. 213, 214
ЦПК України, згідно яких рішення суду
повинно бути законним, обґрунтованим, а
також має вирішити питання щодо
наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин і яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не відповідає вимогам ст.
ст. 57-59, 64 ЦПК України, за якими доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи, належними є докази,
які містять інформацію щодо предмету
доказування, одержані з дотриманням
встановленого законом порядку, а
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Стягуючи на користь позивачки суму на
відшкодування спричиненої
матеріальної шкоди суд оцінив в якості
належних доказів надані позивачкою
світлокопії товарних чеків, які є
нечитабельні (а.с.4).

Дані світлокопії суд не мав приймати,
оцінювати та ґрунтувати на них
висновки рішення, оскільки це
суперечить ст. ст. 57, 64 ЦПК України.
Згідно вимог ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування або витяги з них,
які подаються, як правило, в оригіналі.
Законом допускається подання копій
письмових доказів.

Проте, суд не взяв до уваги, що копією є
документ, що містить інформацію,
ідентичну до інформації на документі,
виданому та оформленому у
відповідності до вимог законодавства
України і з яким законодавство
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення прав та обов'язків осіб,
зазначеному в цьому документі
(оригіналі). Копія повинна бути
засвідчена нотаріально або особою, яка
відповідно до законодавства має право
засвідчувати копії документів і якій
пред'являється копія разом з
оригіналом чи нотаріально засвідченою
копією.

Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оригінали письмових доказів, у
відповідності до ст. 138 ЦПК України, до
набрання судовим рішенням законної
сили повертаються судом за клопотанням
осіб, які їх подали, якщо це можливо без
шкоди для розгляду справи. При цьому, у
справі залишається засвідчена суддею
копія письмового доказу.

Однак, матеріали справи не містять ні
оригіналів письмових доказів, ні
засвідчених суддею копій цих доказів.

Рішення не відповідає вимогам закону.

Суд не мав таких, що відповідають
вимогам закону доказів розміру
спричиненої матеріальної шкоди.

Згідно загальних засад вирішення
питань про відшкодування матеріальної
шкоди та у відповідності до ч. 1 ст. 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного Суду України у
пункті 2 постанови від 27 березня 1992 № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснено, що
шкода підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту
відшкодування матеріальної шкоди
позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України
зобов'язаний на засадах змагальності
переконливими, належними та
припустимими доказами довести правову
та фактичну підставу заявлених ним
вимог.

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги та заперечення або мають інше
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення.

У тому числі до предмету доказування в
справі про відшкодування матеріальної
шкоди входить розмір спричиненої
шкоди.

Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди у
зв'язку з відсутністю належних та
допустимих доказів її розміру, так як
надані позивачем світлокопії товарних
чеків не є доказами у відповідності до
вимог ст.ст. 57, 64 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині знайшли своє повне
підтвердження.

Оскільки апеляційним судом
встановлена відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, то,
відповідно, не підлягають задоволенню
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди, які ґрунтуються на
мотивах спричинення шкоди майну
позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд присуджує
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, понесені нею судові витрати.

Оскільки, рішення апеляційного суду
ухвалюється не на користь позивача, то
не можуть бути стягнути понесені нею
витрати на правову допомогу та витрати
з оплати судового збору.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд вбачає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, не врахував, що обставини на
підтвердження позову позивачем
доведені не були, а заперечення
відповідача доведені належним чином.
Висновки суду не відповідають
обставинам справи та зроблені з
порушенням вищевказаних норм
процесуального і матеріального права,
а тому наявні підстави для
задоволення апеляційної скарги та
ухвалення нового рішення в справі про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 02 липня 2014 року у
цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: