Номер провадження: 22-ц/785/8264/14
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 23.03.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк") та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту № 6-87/ПС-03/07, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 32 000 доларів США, строком до 22.03.2017 року, а ОСОБА_2 зобов'язувався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № б/н від 23.03.2007 року, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі.

В забезпечення виконання зобов'язань між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_3 23.03.2007 року було укладено договір поруки № 6-87/ПК-03/07-П.

В порушення умов вказаних договорів відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 51 783,69 гривень, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а також стягнути судові витрати у розмірі 517,84 гривень (а. с. 2-6).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнено у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 51 783,69 гривень, в рахунок погашення кредиту звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі, який належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної власності, а також стягнуті судові витрати у розмірі 517,84 гривень (а. с. 117-121).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 123-127).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобов'язання дає право на стягнення боргу в судовому порядку та звернення стягнення в судовому порядку.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки він не відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк") та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту № 6-87/ПС-03/07. За умовами якого ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк") надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 32 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,6 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 22 березня 2017 року (а. с. 7-12).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 був укладений договір іпотеки № б/н, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі, та складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного в схематичному плані літерою "А", житловою площею 50,2 кв.м., та надвірних споруд: "Б" - літня кухня, "Г" - сарай, "Е" - гараж, "Ж" - навіс, "І" - мостіння, № 1 огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 267 кв.м. за фактичним користуванням, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 10.05.2006 року за реєстром № 3-874, зареєстрованого 23.05.2006 року Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису: 40913 в книзі: 276-64, реєстраційний номер: 12727845 (а. с. 15-19).

Також, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 був укладений договір поруки № 6-87/ПК-03/07-П від 23 березня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язалась солідарно з ОСОБА_2 відповідати за належне виконання зобов`язань за Кредитним договором № -87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року (а. с. 29).

Відповідно п. 3 договору поруки, поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали, у зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 13.12.2013 року складає 51 783,69 гривень, у тому числі: тіло кредиту - 42 305,03 гривень; відсотки - 9 478,66 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч.1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що Додатковою угодою № 1/87 від 15 квітня 2008 року внесені зміни та доповнення до Кредитного договору № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року, якими встановлено нові умови щодо збільшення розміру основного зобов'язання та плати за користування ним без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Так, згідно з ч .1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що Додатковою угодою № 1/87, укладеною між кредитором і боржником 15 квітня 2008 року, було внесено зміни до Кредитного договору № 6-87/ПС-03/07, укладеного 23 березня 2007 року, зокрема п.1.1, п.1.11, п.1.12 Статті 1 Договору викладені в наступній редакції: "п.1.1 - Сума кредиту - 39 000 доларів США. п.1.11 Комісія за проведення розрахунків по прострочених платежах - 50 гривень за кожний факт простроченого платежу. п.1.12 Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цім Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, процентів за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із наданням цього Договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникаютьу зв'язку з укладанням цього Договору (надалі - "Графік платежів за договором"), який є невід'ємною частиною Договору (Додаток №1) та вступає в дію з моменту підписання цього Додаткового договору" (а. с. 14).

Отже, збільшена сума основного зобов'язання з 32 000 доларів США до 39 000 доларів США, проценти за користуванням кредиту, комісія Банку та інші платежі з 15 квітня 2008 року розраховуються з урахуванням збільшення суми основного зобов'язання, відповідно до умов Додаткової угоди № 1/87 до Кредитного договору № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких приймає участь поручитель ОСОБА_3, збільшений обсяг основного зобов'язання та плати за користування ним, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру основного зобов'язання та плати за користування ним, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, у справі, яка переглядається, установивши, що Кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, була встановлена сума основного зобов'язання, а додатковою угодою до Кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру основного зобов'язання та плати за користування ним, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, суд першої інстанції помилково не застосував приписи частини першої статті 559 ЦК України та дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року з майнового поручителя ОСОБА_4 в солідарному порядку з боржником та поручителем, оскільки такий висновок суду не кореспондується з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", так при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Також є помилковим висновок суду про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі, у зв'язку з тим, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до п. 1.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі загальною площею 52,0 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м, використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, іншого нерухомого майна у майнового поручителя немає, що вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 24746280, № 24745542, згоди іпотекодавця на його відчуження немає, а тому під час дії цього закону вказаний будинок не може бути примусово відчужений.

Викладені обставини дають підстави для висновку, що до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Одесі, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної власності, у зв'язку з чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року в загальній сумі 51 783,69 гривень відповідає вимогам закону, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 10.05.2006 року, за реєстровим номером № 3-874, у зв'язку з порушенням основного зобов'язання за кредитним договором № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року, у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі, вартістю 297 950 гривень, що належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві приватної власності, та стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення по кредитному договору № 6-87/ПС-03/07 від 23 березня 2007 року - відмовити.

В решті рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.