Справа № 585/3417/14-ц
Номер провадження 2/585/1080/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області

в складі: головуючого судді
Євтюшенкової В.І.,

при секретарі
Зубко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ромнах справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
відділ державної виконавчої служби
Роменського міськрайонного управління
юстиції про стягнення неустойки (пені)
за прострочку виплати аліментів,

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені)
по виплаті аліментів у розмірі 16349 грн.
75 коп., мотивуючи тим, що вона
перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому
шлюбі від якого мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Роменського міськрайонного суду від 4
жовтня 2012 року за заявою відповідача,
розмір аліментів на утримання доньки
зменшено до 1/4 частини від усіх видів
заробітку(доходу щомісяця), починаючи з
23 жовтня 2012 року до досягнення нею
повноліття. На виконання вказаного
рішення суду був виданий виконавчий
лист, однак відповідач зобов'язання
сплачувати аліменти за рішенням суду
не виконав у повному обсязі, внаслідок
чого станом на 01 серпня 2014 року
виникла заборгованість по аліментах у
розмірі 5850,84 грн., тобто за 22 місяці.
Вважає, що з відповідача, з вини якого
виникла заборгованість зі сплати
аліментів, підлягає стягненню
неустойка (пеня) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення в
розмірі 16349 грн. 75 коп. за період з
жовтня 2012 року по серпень 2014 року
включно. Тому звернулася до суду з
даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити у повному обсязі, суду
пояснила обставини, викладені в ньому.
Крім того пояснила, що відповідач
ухилявся від сплати аліментів,
заборгованість виникла з вини
відповідача, оскільки він не сплачував
аліменти у повному обсязі і не кожного
місяця, хоча мав змогу це робити, він
неофіційно працював і зараз заробляє,
придбав автомобіль, до того ж, йому і
так був зменшений розмір аліментів за
його позовом, повторно з позовом про
зменшення аліментів відповідач не
звертався.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково і пояснив, що згоден із сумою
заборгованості по аліментах, яка
становить 5850,84 грн., але пеню вважає
можливим сплатити у розмірі лише 500 грн.
У разі стягнення нарахованої
позивачкою суми це поставить його у
тяжке матеріальне становище, так як він
вдруге одружений, має дитину від
другого шлюбу. Крім того має на
утриманні матір. Працював до 7 липня 2012
року, звільнився за власним бажанням, з
того часу не має постійного заробітку,
підробляє таксуванням, тому аліменти
платить частково і нерегулярно. Вдруге
з позовом про зменшення розміру
аліментів не звертався, бо зовсім мало
коштів дочці залишиться. Але іноді
купує їй речі.

Представник третьої особи відділу ДВС
Роменського МРУЮ за довіреністю Ткач
П.В. суду пояснив, що у відділі ДВС
Роменського МРУЮ перебуває виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліментів на утримання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно. Боржник
ОСОБА_2 аліменти сплачував нерегулярно
та не в повному обсязі, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 5850
грн. 84 коп. Державний виконавець
неодноразово викликав боржника, але
він не з'являвся на виклики. Виїжджав за
місцем проживання ОСОБА_2, майна, на яке
можна було б звернути стягнення у нього
немає, про що був складений акт. Також
відповідачу було роз'яснено, що він
може звернутись до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, який
нараховується йому виходячи з
середньої заробітної плати по м.Ромни.
Зауважень з приводу визначення суми з
середнього заробітку по місту ОСОБА_2
також не надавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Між сторонами склалися правовідносини
з приводу аліментних зобов'язань.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16
березня 2002 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який Рішенням
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 4 липня 2011 року між
ними розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Рішенням Роменського міськрайонного
суду від 4 жовтня 2012 року ОСОБА_2 змінено
розмір аліментів та стягнуто на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з дня набрання
чинності рішенням суду до досягнення
дитиною повноліття (а.с. 7), про що
виданий виконавчий лист № 2/1815/1068/2012,
який знаходиться в матеріалах
виконавчого провадження ЄДРВП № 35271104,
оглянутого в судовому засіданні.

Як вбачається з довідки відділу ДВС
Роменського МРУЮ заборгованість по
аліментах станом на 01.08.2014 року складає
5850 грн. 84 коп. (а.с.10), що визнали у
судовому засіданні сторони.

Таким чином суд вважає, що
відповідач був обізнаний про свій
обов'язок сплачувати аліменти, що не
спростовується ним самим та наданими
доказами.

Про те, що ОСОБА_2 ухилявся від
виконання свого обов'язку по сплаті
аліментів у повному обсязі свідчить
його неявка на виклики державного
виконавця (а.с. 8), відповідач мав
заробіток, про що сам пояснив у
судовому засіданні, але аліменти
сплачував не в повному обсязі, не
намагався офіційно працевлаштуватись
та стати на облік в центр зайнятості
населення. Доказів на підтвердження
поважності причин несплати аліментів
таких як перебування на стаціонарному
лікуванні, перебування на обліку в
Центрі зайнятості населення, а також на
підтвердження своїх пояснень щодо
утримання інших осіб, тощо, ОСОБА_2 не
надав, отже вину відповідача щодо
невиплати аліментів суд вважає
доведеною.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №3
від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196
Сімейного кодексу України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

З урахуванням того, що аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно, тому за змістом
ст. 196 Сімейного кодексу України пеня за
прострочення сплати аліментів починає
нараховуватися з наступного місяця за
місяцем, у якому виникла
заборгованість.

Пеня за один місяць прострочення
сплати аліментів становить 1% від
простроченої суми аліментного платежу
за місяць та загальної кількості днів
прострочення. Загальний розмір пені за
прострочення сплати аліментів є сумою
пені, нарахованої за кожен місяць
періоду, у якому було допущено
прострочення сплати аліментів за
відрахуванням сплачених сум.

Розрахунок неустойки (пені), наведений
позивачкою в позовній заяві, суд вважає
можливим покласти в основу рішення,
оскільки сума заборгованості, визнана
відповідачем, складає 5850 грн.84 коп., а
загальний період заборгованості
становить 22 місяці. Таким чином суд
вважає, що сума неустойки (пені) складає
16349 грн. 75 коп. + 148 грн. 90 коп. (сума пені
за липень 2014 року не наведена
позивачкою у розрахунку) = 19498 грн. 65 коп.
При цьому суд не виходить за межі
позовних вимог, оскільки позивачка
просить стягнути пеню за 22 місяці,
тобто станом на 01 серпня 2014 року.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст.197 Сімейного кодексу
України умов - повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості.

Враховуючи, що розмір пені значно
перевищує розмір простроченої
заборгованості по аліментах,
матеріальний і сімейний стан
відповідача, а саме те, що відповідач
іноді купує дитині речі, чого не
заперечувала і позивачка, має на
утриманні малолітню дитину від другого
шлюбу та дитину від попереднього шлюбу
нинішньої дружини, але при цьому судом
враховано, що батько дитини сплачує
аліменти на її утримання про що пояснив
суду відповідач, а також виходячи з
принципів розумності і справедливості,
суд вважає за необхідне зменшити
розмір належної до стягнення
неустойки і стягнути з відповідача на
користь позивачки за період з жовтня 2012
року по серпень 2014 року неустойку (пеню)
за прострочення виплати аліментів в
розмірі 8000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню частина сплаченого
нею при зверненні до суду судового
збору пропорційно до задоволених вимог
у розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 20, 196, 197 СК
України, п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006
року, ст.ст.10, 60, 212, 88, 367 ЦПК України,

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 8000 грн. неустойки (пені) пені за
прострочення виплати аліментів за
період з 1 жовтня 2012 року по 1 серпня 2014
року та 121 грн. 80 коп. судового збору,
загалом - 8121 (вісім тисяч сто двадцять
одну) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня
виготовлення 3 жовтня 2014 року повного
тексту рішення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
В. І. Євтюшенкова