АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5550/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/1766/14-ц
Категорія: відшкодування
Доповідач - Котелевець А.В.
19 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів - Кіпенка
за участю секретарів
- Таран В.В., Варюшичевої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 9 липня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-авто» до ОСОБА_2,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу,

в с т а н
о в и л а:

В лютому 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Українська
акціонерна страхова компанія
«Гарант-авто» (далі - ПАТ «УАСК
«Гарант-авто») звернулося у суд із
позовом до ОСОБА_2, фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу.

На обґрунтування позивач вказав,
що 23 червня 2010 року з вини ОСОБА_2, який,
керуючи о 15 год. 00 хв. на проспекті
Вернадського в м. Харкові належним
йому на праві власності автомобілем
«Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1, не
дотримався безпечної дистанції руху,
сталася ДТП. Це призвело до зіткнення з
автомобілем «Honda Civic», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Цивільна відповідальність
учасників ДТП була застрахована:
ОСОБА_2 - в Харківській філії Відкритого
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»,
зміненого на ПАТ «УАСК «Гарант-авто»,
на підставі полісу № ВС/1180315 від 26
жовтня 2009 року; ОСОБА_3 - у Відкритому
акціонерному товаристві «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ВАТ «НАСК «Оранта») - на
підставі договору добровільного
страхування транспортного засобу №
499682 від 30 лютого 2009 року.

Випадок визнано страховим, у
зв'язку з чим страхове відшкодування в
розмірі 5 658 грн. 77 коп. сплачено ПАТ
«УАСК «Гарнат-авто» ВАТ НАСК «Оранта».

13 листопада 2013 року відповідачам
надіслана претензія, на яку вони не
відреагували.

25 листопада 2013 року ФОП ОСОБА_1
надав письмову відповідь, в якій
пояснив, що поліс № ВС/1180315 26 жовтня 2009
року на страхування автомобіля «Рута»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належного
ОСОБА_2, він не укладав. Такий поліс ним
укладено за № ВС/1180314 на автомобіль
«Volkswagen Passat», реєстраційний номер
НОМЕР_3.

Посилаючись на вказані
обставини, позивач просив стягнути з
відповідачів на користь ПАТ «УАСК
«Гарант-авто»» солідарно в порядку
регресу: страхове відшкодування в
розмірі 5 658 грн. 77 коп. та 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 позов не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Справа розглянута за відсутності
відповідача ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 9 липня 2014 року позов
задоволено.

З ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 на
користь ПАТ «УАСК «Гарнат-авто»
стягнуто 5 658 грн. 77 коп. страхового
відшкодування, а судові витрати - по 121
грн. 80 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову щодо нього
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в позові. Зокрема, зазначає,
що рішення ухвалено без відповідних
доказів щодо фактичного укладання
полісу ним; на підтвердження
розбіжностей щодо його підпису в
полісі відповідна експертиза не була
призначена.

Позивач, відповідач ОСОБА_2
рішення суду першої інстанції не
оскаржили, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав доведеними вимоги ПАТ
«УАСК «Гарант-авто» щодо стягнення з
ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 страхового
відшкодування солідарно в порядку
регресу. Однак погодитись з таким
висновком не можна, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи; неправильно
застосував норми матеріального права.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі є підставою виникнення цивільних
прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток. Ця норма кореспондується з
положенням ст. 27 Закону України від 7
березня 1996 року № 85/96-ВР (з наступними
змінами) «Про страхування».

Підпунктом «г» пункту 38.1.1. ст. 38
Закону України від 1 липня 2004 року №
1961-1У (з наступними змінами) «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон № 1961-1У) у
редакції, чинній на момент виплати
страхового відшкодування, передбачено
право страховика після виплати
страхового відшкодування подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.1 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Матеріали справи свідчать, що 23
червня 2010 року з вини ОСОБА_2, який,
керуючи о 15 год. 00 хв. на проспекті
Вернадського в м. Харкові належним
йому на праві власності автомобілем
«Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1, не
дотримався безпечної дистанції руху,
сталася ДТП. Це призвело до зіткнення з
автомобілем «Honda Civic», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Цивільна відповідальність
учасників ДТП була застрахована:
ОСОБА_2 - в Харківській філії Відкритого
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»,
зміненого на ПАТ «УАСК «Гарант-авто»,
на підставі полісу № ВС/1180315 від 26
жовтня 2009 року; ОСОБА_3 - у Відкритому
акціонерному товаристві «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ВАТ «НАСК «Оранта») - на
підставі договору добровільного
страхування транспортного засобу №
499682 від 30 лютого 2009 року.

Ці обставини стверджуються, зокрема,
постановою судді Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2010 року, на підставі якої ОСОБА_2
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, з
накладенням стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 340
грн. 00 коп.

Випадок, який стався 23 червня 2010
року, визнано страховим.

Згідно страхового акту № 000009565/02
від 14 жовтня 2013 року страхова виплата,
що підлягає сплаті ОСОБА_3, становить 5
658 грн. 77 коп.

Страхове відшкодування в указаному
розмірі було перераховано на рахунок
страхувальника, що стверджується
платіжним дорученням № 25520 від 30
листопада 2010 року (а. с. 6-10, 24-28, 31).

Разом з тим, в полісі № ВС/1180315
страхувальником вказаний ФОП ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції
останній пояснив, що поліс № ВС/1180315 26
жовтня 2009 року на страхування
автомобіля «Рута», реєстраційний
номер НОМЕР_1, належного ОСОБА_2, він не
укладав. Такий поліс ним укладено за №
ВС/1180314 на автомобіль «Volkswagen Passat»,
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Крім того, обставини здійснення
ДТП були визнані в суді апеляційної
інстанції самим ОСОБА_2

За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З огляду на це, судова колегія
вважає за необхідне змінити рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення страхового відшкодування та
судових витрат з ОСОБА_1 з підстав,
передбачених п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 302, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1
п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 9 липня 2014 року
скасувати в частині стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу та судового збору з ОСОБА_4.

В позові Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-авто» до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності негайно і
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
його проголошення безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді