Справа № 502/863/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області

у складі:

головуючого - Балана М. В.,

при секретарі - Урсул Г. К.

розглянувши цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дельта-Банк»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк»
(правонаступник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта») /надалі за текстом - ПАТ
«Дельта Банк»/ звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В позовній заяві представник позивача
зазначив, що 18.12.2007 р. між ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № 007-15302-181207, за яким Банк
зобов?язується надати відповідачеві
кредит у сцмі 2771,00 гривень на придбання
певного майна/послуг, на умовах
визначених договором. За
користуванням Кредитом відповідач
сплачує проценти, виходячі зі ставки 0,01
% в рік, а також, за ведення кредитної
справи відповідач сплачує плату в
розмірі 0,59 % в місяць.

Уклавши з ПАТ «Дельта Банк» кредитний
договір та отримавши грошові кошти на
умовах повернення, строковості та
платності, ОСОБА_1 систематично
порушував свої договірні зобов'язання,
що привело до виникнення
заборгованості у сумі 1326,85 грн.

ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений
про виникнення заборгованості по
оплаті передбачених Договором
платежів перед ПАТ «Дельта Банк». Однак
на даний час кредитна заборгованість
Позичальником погашена не була.

В позовній заяві представник позивача,
зазначив, що підтримує позовні вимоги у
повному обсязі та просить суд
розглянути справу без його участі.
Позивач отримав заперечення
відповідача на позов, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, однак на судове
засідання пояснень, заяв чи клопотання
не надав.

Відповідач, ОСОБА_1 надав заперечення
проти позову, в якому зазначив, що
позивач звернувся до суду у 2014 році,
строк кредитного договору сплив 18.06.2009
року, строк захисту прав сплив за
позовною давністю, відповідно до 257, 258
ЦК України. Позивач не збільшував строк
позовної давності, відповідно до вимог
ст..259 ЦК України. Підстав для
переривання або зупинення строку
позовної давності не було. Та
посилаючись га ч.4 ст.267 ЦК України
просить відмовити позивачу у позові.
Також, відповідач надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності

На підставі письмових заяв позивача та
відповідача суд ухвалює рішення за
відсутності сторін, на підставі
наявних в матеріалах справи письмових
доказів, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку, передбаченому ст. ст.
169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Дослідивши позовну заяву та докази по
справі, судом встановлено наступні
юридичні факти та відповідні їм
правовідносини:

18.12.2007 р. між Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта», правонаступником якого є ПАТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 007-15302-181207.

Згідно п.1.1, 1,2 Договору кредитор надає
Позичальнику кошти на придбання майна
у суму 2771,00 гривень. Кредит надається
строком на 18 місяців, з кінцевим
терміном повернення та сплати всіх
плат не пізніше ніж 17.06.2009 року на
умовах, визначених договором. За
користування Кредитом позичальник
сплачує Кредитору проценти, виходячі
зі ставки 0,01 % в рік.

Відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого станом на 18.02.2014 року в
нього утворилась заборгованість в
розмірі 1326,85 грн, яку позивач просить
стягнути.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст.256 ЦК України). У
ст. 257 ЦК України визначено, що загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. До вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що остання проплата
відповідачем по кредитному договору
була здійснена 18.10.2008 року.

Згідно ч.1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями із визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом цього строку.

Зважаючи на те, що кредитний договір
було укладено 18.12.2007 року, останню
проплату боржником було здійснено
18.10.2008 року.

Таким чином, у даному випадку перебіг
позовної давності починається з 18.06.2009
року, оскільки в строк до 17.06.2009 року
відповідач, як позичальник свої
зобов"язання не виконав, борг не
сплатив, а закінчується - 18.06.2011 року.
Позивач звернувся до суду з цим позовом
03.04.2014 року, отже на час звернення строк
позовної давності сплив. Обставин, які
б свідчили про зупинення чи
переривання перебігу строку позовної
давності судом не встановлено.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідач подав заяву про
застосування строку позовної давності
.

Банк з заявою про поновлення
пропущеного строку позовної давності
до суду не звертався та на поважні
причини пропуску строку не посилався.

Враховуючи зазначені обставини, а
також те, що позивачем пропущено строк
позовної давності визначений ст.257 ЦК
України, поважності причин пропуску
такого строку позивачем не наведено,
відповідач просить застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності, суд приходить до висновку, що
у задоволенні позову слід відмовити, у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності.

Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві
не підлягають до присудження понесені
ним судові витрати при подачі позову до
суду у разі відмови судом у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,10,11, 57-60, 88, 212-215,218 ЦПК
України та ст.ст. 256-258, 260, 267, 1054 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан