АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 689/81/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1971/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П»єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника позивача Бабкіна Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 07 липня 2014 року за позовом Кредитної Спілки „Кредекс" до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Кредитної Спілки „Кредекс" про визнання кредитного договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року КС „Кредекс" звернулась із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.03.2010р. між КС „Кредекс" та ОСОБА_5 укладено договір кредиту №9ЯВК, згідно умов якого останній отримав кошти в сумі 61 600грн. строком на 84 місяці зі сплатою 26% річних за користування кредитними коштами. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 03.03.2010р. між КС „Кредекс" та ОСОБА_2 укладено договір поруки №9ЯВК. Позивач зазначає, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином та допустив заборгованість, що станом на 05.12.2013р. становить 116 197,10 грн. Тому, КС „Кредекс" просила стягнути на її користь з відповідачів в солідарному порядку 116 197,10грн. заборгованості, з яких 61 600грн. - непогашена частина кредиту, 54 597,10грн. - відсотки за користування кредитом, а також 1 161,97 грн. судового збору.

В лютому 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулись із зустрічним позовом до КС „Кредекс" та в обґрунтування своїх вимог вказували, що відповідач повинен був їм надати споживчий кредит на 84 місяці в сумі 61 600грн., проте вони грошей не отримували, видаткові касові ордери не підписували, а тому просили визнати неукладеним (недійсним) кредитний договір №9ЯВК від 03.03.2010 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 27 лютого 2014 року зустрічний позов ОСОБА_5, ОСОБА_2 до КС „Кредекс" та первісний позов КС „Кредекс"

до ОСОБА_5, ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 07 липня 2014 року позов КС „Кредекс" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5та ОСОБА_2 на користь КС „Кредекс" 116 197,10 грн. заборгованості по кредиту. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_2 до КС „Кредекс" про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження передачі коштів ОСОБА_5, а судом не надано належної оцінки поясненням голови правління КС „Кредекс" Бабкіна Є.В., апелянта та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_5 кредитні кошти не отримував. Крім того апелянт зазначає, що судом невірно визначено розмір заборгованості.

Апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_5 до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 03.03.2010 р. між КС "Кредекс" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 9ЯВК, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 61 600грн. зі строком дії 84 місяці та зі сплатою за користування кредитом 26% річних від основної суми кредиту. Також 03.03.2010 року між ОСОБА_2 та КС «Кредекс» для забезпечення виконання кредитного договору № 9ЯВК від 03.03.2010 року укладено договір поруки №9 ЯВК від 03.03.2010 року, в п.2.1 якого міститься описка, зокрема, вказано, що поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2, а мало б бути вказано «ОСОБА_5.» Так як, позичальник не належним чином виконував свої зобов»язання тому станом на 05.12.2013 р. виникла заборгованість в сумі 116 197,10 грн., з яких непогашена частина кредиту - 61 600 грн., відсотки за користування кредитом 54597,10 грн., тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вказаний борг підлягає до стягнення із відповідачів в солідарному порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно встановив та виходив з того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів того, що позичальник за кредитним договором коштів не отримував, а тому прийшов до вірного висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Дійшовши таких висновків, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Положеннями ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1,ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч.2 ст.554 ЦК України ).

За положеннями ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно до ч.2 ст.1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи ( а.с. 62, 63) ОСОБА_5 03.03.2010 року оформив заяву - анкету для вступу в КС «Кредекс» та заяву на отримання кредиту в КС «Кредекс» на суму 61 600грн.

Оскільки апеляційний суд у відповідності до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів, приймає до уваги як доказ ліцензію №362590 від 05.09.2007 року, відповідно до якої Кредитна Спілка «КРЕДЕКС» має право надавати фінансові послуги (діяльність кредитної спілки по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки) і строк дії ліцензії по 04.09.2010 року.

Пунктом 1.1 договору кредиту № 9ЯВК від 03.03.2010 року, що укладений між ОСОБА_5 та КС «Кредекс» визначено, що кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти у кредит позичальнику у сумі 61600грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти у розмір 26% річних.(а.с.64-67).

Пунктом 2.1 договору поруки № 9 ЯВК від 03.03.2010 року закріплено, що поручитель бере на себе обов»язок відповідати за зобов»язаннями боржника, які випливають із договору кредиту № 9ЯВК від 03.03.2010 року між кредитором та боржником (а.с.68).

Згідно виписки по касовій книзі КС «Кредекс» за 03.03.2010 року ОСОБА_5 сплачено в КС «Кредекс» вступний внесок в сумі 10грн., обов'язковий пайовий внесок в сумі 20грн. та видано ОСОБА_5 кредитні кошти за договором № 9ЯВК від 03.03.2010 року в сумі 61 600грн. (а.с. 55-56).

Як вбачається із матеріалів справи: 01.06.2010 року та 01.09.2010 року здійснено сплату коштів по кредитному договору № 9ЯВК від 03.03.2010 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером №205-6 від 01.06.2010р. на суму 1150грн. та прибутковим касовим ордером №236-7 від 01.09.2010р. на суму 4500грн., а також виписками по касовій книзі КС «Кредекс» за 01.06.2010р. та за 01.09.2010р. (а.с. 54, 71-72).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що оспорюваний кредитний договір є неукладений, оскільки кошти ОСОБА_5 в КС «Кредекс» отримані не були, колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи із слідуючого.

Відповідно до ст. 203 ч.ч.1, 3 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за всіма істотними умовами договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоч би однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

Законодавець пов»язує момент укладення договору з моментом передачі грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.07.2012 року, що є обов»язковою у відповідності зі статею 360-7 ЦПК України для всіх судів України .

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.6,11) та визнається апелянтом договір кредиту № 9ЯВК від 03.03.2010 року підписаний особисто ОСОБА_5, а договір поруки № 9ЯВК від 03.03.2010 року - особисто ОСОБА_2 і відповідачі при їх укладенні погоджувалися із усіма умовами вказаних договорів.

Доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки судом пояснень сторонами, видаткового касового ордеру №121 від 03.03.2010р. та прибуткових касових ордерів №205-6 від 01.06.2010р. та №236-7 від 01.09.2010р., а також виписки по касовій книзі КС „Кредекс" є безпідставними, адже судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України дано оцінку усім доказам, що надавалися учасниками процесу і вказані доводи зводяться до незгоди апелянта із їх оцінкою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не вірно пораховано суму непогашеної частини кредиту є недоведеними, адже апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів того, що саме тіло кредиту має бути зменшеним на 5650грн., адже згідно п. 4.5. договору кредиту № 9ЯВК від 03.03.2010 року у разі порушення Позичальником графіка погашення кредиту… при цьому застосовується такий порядок погашення заборгованості: 1) у першу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюються платежі на погашення заборгованості за кредитом; 3) у третю чергу здійснюються поточні платежі згідно п.4.3.

Порушень норм процессуального права, що б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду від 07 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Шевчик О.М. Справа: №22ц/792/1971/14

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27