АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/6279/2014
Головуючий 1 інстанції - Гончарук В.П
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Кабанченко О.А.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

позивач: ОСОБА_2

представник позивача: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа:
приватне страхове товариство
«Страхова компанія «ТАС», про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди заподіяної внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 20 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Дніпровського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_4, третя особа: приватне страхове
товариство «СК «ТАС», про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок ДТП. Мотивуючи
свої вимоги тим, що внаслідок ДТП, що
мала місце 23 серпня 2013 року на проїзній
частині перехрестя вул. Каунаська -
Березнева в м. Києві за участю
автомобіля «Фольсваген Транспортер»
д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4
який внаслідок порушення правил
дорожнього руху України здійснив
зіткнення з автомобілем «Шкода Єті»
д.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача
ОСОБА_2 Винним в скоєнні даного ДТП
визнано відповідача ОСОБА_4 тому
позивач просив стягнути з відповідача
матеріальну шкоду, що включає в себе
ремонт автомобіля в сумі 92885, 88 грн.; 3000
грн. витрати по сплаті авто
товарознавчого дослідження; 21.06 грн.
витрат по сплаті телеграми; 490 грн.
витрати по зберіганню автомобіля на
авто майданчику; 16960 грн. витрати по
оренді автомобіля; 169, 60 грн. комісія
банку; 500 грн. благодійний внесок до
медичного закладу; 4700 витрати по
встановленню додаткового обладнання
на автомобіль, що в цілому складає 118726
грн. 54 коп., а також позивач просить
стягнути з відповідача моральну шкоду,
що складає 15 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: приватне
страхове товариство «СК «ТАС», про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди заподіяної внаслідок ДТП -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, -
80775 грн. 40 коп.. витрат викликаних
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу; 12110 грн. 48 коп.
витрат викликаних втратою товарної
вартості автомобіля; 3000 грн. витрат по
сплаті авто товарознавчого
дослідження; 21 грн. 06 коп. за подачу
телеграми; 490 грн. за зберігання
автомобіля; 2500 грн. за спричинення
моральної шкоди; 1078 грн. 67 коп. витрат по
сплаті судового збору, а всього
стягнуто 99975 грн. 61 коп. ( дев'яносто
дев'ять тис. дев'ятсот сімдесят п'ять
грн. 61 коп.).

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції
незаконним та зазначає, що позивачем
заявлено надмірне відшкодування
завданої йому матеріальної допомоги.

В суді апеляційної інстанції
відповідач підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник у судовому
засіданні просили відхилити
апеляційну скаргу.

Третя особа у судове засідання не
з'явилась про день, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином. Від її представника
надійшли пояснення в яких просила
розглядати справу за її відсутності.

Тому відповідно до ст.305 ЦПК України
колегія суддів вирішила розглядати
справу за відсутності представника
третьої особи ПрАТ «ТАС».

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 на праві власності належить
автомобіль «Шкода Єті» д.н. НОМЕР_2.

23 серпня 2007 року о 18 год. 40 хв. на
проїзній частині перехрестя вул.
Каунаська - Березнева в м. Києві за
участю автомобіля «Фольсваген
Транспортер» д.н. НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_4 який в наслідок порушення
правил дорожнього руху України
здійснив зіткнення з автомобілем
«Шкода Єті» д.н. НОМЕР_2 під керуванням
позивача ОСОБА_2

Відповідно до постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 вересня 2013
року визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Дана обставина повторному доказуванню
не підлягає, відповідно до вимог ч.3 ст.61
ЦПК України.

В результаті вказаної ДТП автомобіль
«Шкода Єті» д.н. НОМЕР_2 зазнав
механічних пошкоджень, сума вартості
яких відповідно до висновку
спеціаліста СПД «ОСОБА_6» від 05 вересня
2013 року становить 142 375,88 грн. з
врахуванням втрати товарної вартості
автомобіля, що складає 12110 грн. 48 коп.

Крім того позивачем внаслідок
пошкодження автомобіля було додатково
понесено витрати, пов'язані з оплатою
проведення автотоварознавчого
дослідження в розмірі 3000 грн., витрати
на відправлення телеграми 21 грн. 06 коп.;
490 грн. витрати по зберіганню
автомобіля на авто майданчику, що
підтверджується копіями відповідних
квитанцій, наданих позивачем.

Як встановлено судом, цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_7
застрахована в ПрАТ «Страхова група
«ТАС» відповідно до страхового полісу
№АВ /9304644.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» виконала
взяті на себе зобов'язання за договором
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів та
відшкодувала позивачу суму страхового
відшкодування в розмірі 49 490 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, а згідно пункту 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» вказано, що під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_4 керував автомобілем
«Фольсваген Транспортер» д.н. НОМЕР_1 на
підставі довіреності від 03 червня 2013
року, якою ОСОБА_8 уповноважив у випадку
спричинення автомобілю пошкодження
іншими особами в результаті ДТП чи
заподіяння шкоди повіреною особою
іншим транспортним засобам під час
керування автомобілем як джерелом
підвищеної небезпеки укладати від його
імені правочини про відшкодування
заподіяної шкоди, одержувати та
сплачувати за такими правочинами
грошові суми в розмірах згідно з
калькуляцією або за домовленістю.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
різниця між відшкодованою
матеріальною шкодою страховою
компанією та розміром фактично
завданої матеріальної шкоди складає 80
775, грн.. 40 коп., дані витрати мають
відшкодовуватись особою, яка її
завдала, а саме ОСОБА_4, крім того,
підлягають стягненню на користь
позивача ОСОБА_2 витрати викликаних
втратою товарної вартості автомобіля в
сумі - 12110 грн. 48 коп.; витрат по сплаті
авто-товарознавчого дослідження в
сумі - 3000 грн.; 21 грн. 06 коп. за подачу
телеграми; 490 грн. за зберігання
автомобіля; 2500 грн. за спричинення
моральної шкоди; 1078 грн. 67 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Доводи апелянта щодо того, що позивачем
заявлено надмірне відшкодування
завданої йому матеріальної допомоги
колегією суддів не можуть прийматись
до уваги, оскільки ОСОБА_4, всупереч ст.60
ЦПК України, не надав доказів на
спростування заявлених сум позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: