Справа № 758/3326/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 липня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить позивачам на
підставі договору купівлі-продажу від
25 квітня 2001 року. У спірному житловому
будинку на прохання доньки позивачки
(ОСОБА_4) з 25 червня 1998 року був
зареєстрований ОСОБА_3, як член родини.

Посилаючись на те, що відповідач з 2000
року не проживає у вищевказаному
будинку, будь-які його речі у будинку не
зберігаються, не оплачує комунальні
послуги та не бере участь в утриманні
будинку, просять визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право на користування жилим
приміщенням - буд. АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка та її
представники позов підтримали з тих же
підстав, просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини поважності неявки в судове
засідання суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за
відсутності відповідача з дотриманням
вимог, встановлених законом, на
підставі ухвали про заочний розгляд
справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу
у відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представників, свідків, вивчивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
належить позивачам на праві часткової
приватної власності відповідно до
договору купівлі-продажу від 25 квітня
2001 року (а.с. 8).

У спірному будинку зареєстровано п'ять
осіб, що підтверджується будинковою
книгою (а. с. 11-15).

Представники позивачки у судовому
засіданні пояснили, що відповідач
ОСОБА_3 спірним житловим будинком не
цікавиться, витрат по ньому не несе,
перешкод в користуванні будинком йому
ніхто не створював. Замки в будинку не
змінювалися.

Ці обставини також підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_4, яка є
колишньою дружиною відповідача та
ОСОБА_5 - сусідка сторін. Свідки
пояснили, що відповідач у спірному
будинку не проживає з 2007 року, не
приходить за даною адресою та не
цікавиться житловим будинком.

Крім того, позивачка зазначила, що вона
неодноразово зверталася до
відповідача з проханням добровільно
знятися з реєстрації, останній не
заперечував, однак з відповідною
заявою до органів міграційної служби
так і не звернувся.

Факт не проживання відповідача у
будинку АДРЕСА_1 підтверджується
актами від 11.01.2013 року, 11.03.2013 року, 13.05.2013
року, 19.07.2013 року, 20.09.2013 року,
затверджені начальником ЖЕД по
обслуговуванню приватного сектора
Подільського району (а.с. 44-48).

Згідно відповіді з Подільського РУГУ
МВС України в м. Києві вбачається, що
ОСОБА_3 до них не звертався з заявами та
скаргами в період з 2011 по 2014 рік (а.с. 51).

Відповідно до листа КНП
"Консультативно-діагностичний центр"
Подільського району м. Києва від
11.04.2014 року № 223 зазначено, що ОСОБА_3 на
медичному обліку не перебуває та з 2011
по 2014 рік за медичною допомогою не
звертався (а.с. 53).

Спірні правовідносини регулюються
нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин справи, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин, та правові норми, які
підлягають застосуванню, враховуючи,
що реєстрація відповідача порушує
права позивачів вільно користуватися
та розпоряджатися своєю власністю, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а
ОСОБА_3 потрібно визнати таким, що
втратив право користування житлом -
буд. АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 316, 319, 383, 405 ЦК України ст. ст. 3, 10, 11, 15,
58-60, 88, 209, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
буд. АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна