Провадження №2/761/107/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Волошина В.О.

при секретарі:
Криворучко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду м.
Києва цивільну справу за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Київська міська рада, Комунальне
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд», Департамент
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про примусове виселення
без надання іншого житла, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2012р. позивач КП по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва «Хрещатик» звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовом до відповідачів: ОСОБА_1 (далі
по тексту - відповідач 1), ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач 2), ОСОБА_3 (далі по
тексту - відповідач 3), в якому просив
суд: примусово виселити відповідачів 1-3
з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла.

Судом до участі у справі, в якості
третіх осіб було притягнуто: Київську
міську раду (далі по тексту - третя
особа 1), КП з утримання та експлуатації
житлового фонду спеціального
призначення «Спецжитлофонд» (далі по
тексту - третя особа 2), Департамент
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу КМР (КМДА) (далі по
тексту - третя особа 3).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що відповідно до
розпорядження КМДА від 19 квітня 2001 р. №
777 «Про комунальне підприємство з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» житловий будинок
АДРЕСА_1 закріплено за третьою особою 2
на праві повного господарського
відання. Між позивачем та третьою
особою 2 був укладений договір оренди
житлового приміщення від 20 березня 2008р.
№ 4557 (далі по тексту - договір оренди),
згідно якого квартиру АДРЕСА_3 було
надано для тимчасового проживання
відповідачам 1-3. Родина відповідачів 1-3
відселена з квартири АДРЕСА_2 у
маневрений фонд, у зв'язку з аварійним
станом будинку після обвалу. На даний
час у спірній квартирі АДРЕСА_3
проживають відповідачі 1-3. В подальшому
між позивачем та третьою особою 2 були
укладені додаткові угоди до договору
оренди, згідно з якими термін дії
оренди було продовжено до 31 липня 2009 р.
Пунктами 3.2.5, 5.6 даного договору оренди,
передбачено, що після закінчення
строку дії договору орендар
зобов'язаний звільнити приміщення та
повернути його орендодавцю за актом
прийому-передачі, що зроблено не було.
Оскільки за рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 03 червня 2009р. право
власності відповідачів 1-3 на квартиру
АДРЕСА_2 припинено з відшкодуванням
вартості даної квартири, шляхом
перерахування коштів в розмірі 1659604,0
грн., що знаходяться на депозитному
рахунку Печерського районного суду м.
Києва на рахунок відповідачів 1-3, а
також беручи до уваги, що закінчився
строк дії оренди, позивач вважає, що
відповідачі 1-3 проживають у АДРЕСА_3 без
відповідних правових підстав, а тому
підлягають виселенню без надання
іншого житла.

В судовому засіданні представники:
позивача, третіх осіб 1-3 заявлені
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, з підстав, зазначених в позові,
просили суд позов задовольнити. В
подальшому представником позивача
було подано клопотання про розгляд
справи у відсутність представника
позивача.

В судовому засіданні відповідач 1, яка
діє в своїх інтересах, та в інтересах
відповідачів 2, 3 та її представник
проти позову заперечили, зазначаючи, що
відповідачі 1-3 житлом не забезпечені
взагалі, проживають в спірному
житловому приміщенні на законних
підставах, і грошова компенсація
вартості їх житла, яке було зруйновано
їм не виплачена та не внесена в повному
обсязі на рахунок Печерського
районного суду м. Києва взагалі.

Відповідачі 2, 3, про час та місце
розгляду справи оповіщалися в
установленому законом порядку,
клопотали перед судом про розгляд
справи у їх відсутність, заперечуючи
проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представників третіх осіб, розглянувши
подані сторонами документи, повно і
всебічно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, і це
встановлено судом, що відповідно до
Розпорядження КМДА від 19 квітня 2001 р. №
777 «Про комунальне підприємство з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» житловий будинок
АДРЕСА_1 закріплено за третьою особою 2
на праві повного господарського
відання.

Згідно з свідоцтвом про право
власності на житло від 29 липня 1998 р.,
квартира АДРЕСА_2 належить на праві,
власності відповідачам 1-3 в рівних
долях.

Відповідно до Розпорядження КМДА № 1342
від 22 липня 2003 р. «Про заходи щодо
ліквідації аварійної ситуації на
будинку по АДРЕСА_2», було зобов'язано
Головне управління з питань
надзвичайних ситуацій виконавчого
органу КМР (КМДА) надати допомогу КП
«Печерськжитло» в організації
відселення мешканців.

Розпорядженням КМДА № 1613 від 29 серпня
2003р. «Про подальші дії з ліквідації
аварії на будинку АДРЕСА_2» визнано
житловий будинок АДРЕСА_2, гостро
аварійним та непридатним для
проживання та експлуатації і таким, що
підлягає зносу; Головному управлінню
житлового забезпечення виконавчого
органу КМР (КМДА) спільно з Печерською
районною у м. Києві державною
адміністрацією забезпечити відселення
мешканців з аварійно-небезпечного
житлового будинку на АДРЕСА_2 в
квартири маневрового фонду для
тимчасового проживання (п. 3, 4
Розпорядження)

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 листопада 2011р., яке набрало
законної сили, по цивільній справі за
позовом КП з утримання та експлуатації
житлового фонду спеціального
призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: КП по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», КМДА, Головне управління
житлового забезпечення виконавчого
органу КМР (КМДА) про виселення без
надання іншого житлового приміщення,
на виконання Розпорядження КМДА за №
1613 від 29 серпня 2003р. між позивачем та
третьою особою 2 було укладено договір
оренди житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_3 для тимчасового проживання
відповідачів 1-3. Договір оренди почав
діяти з 2004р., і відповідно до укладених
додаткових угод термін дії договору
оренди було продовжено до 31 липня 2009р.

Також, зазначеним вище рішенням суду,
яке набрало законної сили, було
встановлено, що розрахункове касове
обслуговування Печерського районного
суду м. Києва здійснює Управління
Державного казначейства у Печерському
районі Головного управління. Платіжні
доручення на перерахування коштів на
депозитний рахунок Печерського
районного суду м. Києва протягом
останніх трьох років на рахунок
відповідачів 1-3 до Управління не
надходило.

Крім того, рішенням суду було
встановлено, що відповідно до виписки з
депозитного рахунку № 2807 за 09
вересня 2008 р. від ТОВ «Київ Житло-інвест
Менеджмент» надійшли кошти з
призначенням платежу «Попереднє
відшкодування відповідачам вартості
квартири АДРЕСА_2 по справі № 2-442/08. Без
ПДВ» в сумі 169984,0 грн.. Інших надходжень
у справі № 2-442/08 (2-3031/07) на депозитний
рахунок Печерського районного суду м.
Києва не було. Зазначені кошти з
депозитного рахунку не
перераховувались.

Таким чином, твердження сторони
позивача, що відповідачі 1-3, мають
грошову компенсацію, яка відшкодована
на їх користь, відповідно до рішення
Апеляційного суду м. Києва від 03 червня
2009 р., з одночасним припиненням права
власності відповідачів 1-3 на квартиру
АДРЕСА_2, шляхом перерахування коштів -
1659604,0 грн., що знаходяться на
депозитному рахунку Печерського
районного суду м. Києва, не знайшло
свого підтвердження в судовому
засіданні, а факт відсутності коштів на
рахунку в повному обсязі, було
встановлено рішенням суду, яке набрало
законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи і це
не оспорювалося сторонами по справі,
відповідно до Наказу Головного
управління житлового забезпечення
виконавчого органу КМР (КМДА) від 22
лютого 2008р. за № 41 у, зобов'язано третю
особу 2 укласти з позивачем договір
оренди житлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_3 для тимчасового
проживання родини ОСОБА_1 В судовому
засіданні, встановлено і це не
оспорювалося сторонами, що
вищенаведені Розпорядження КМДА № 1342
від 22 липня 2003 р., № 1613 від 29 серпня 2003р.,
наказ Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу КМР
(КМДА) від 22 лютого 2008р. за № 41 у, є
чинними. В судовому засіданні
представник позивача не міг пояснити
суду, чому позивачем не було
переукладено договір оренди.

Пунктами 3.2.5, 5.6 договору оренди,
передбачено, що після закінчення
строку дії договору орендар
зобов'язаний звільнити приміщення та
повернути його орендодавцю за актом
прийому-передачі.

Однак відповідачі 1-3 за даним договором
оренди не є стороною правочину, не
брали на себе ніяких зобов'язань, а тому
не може відповідати за наслідки їх
виконання, згідно до положень ст. 511 ЦК
України.

Крім того, сторону позивача було
зобов'язано укласти договір оренди, для
забезпечення відповідачів 1-3 житлом
для тимчасового проживання.

Враховуючи положення ст. 11 ЦПК України,
а також беручи положення ст. ст. 99, 109, 116
ЖК України, відсутність у відповідачів
1-3 іншого житла, а також відповідної
грошової компенсації їм в повному
обсязі втраченого житла, відповідачі 1-3
можуть бути виселені примусово з
займаного ними житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1 лише з наданням їм
іншого житлового приміщення.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 169,
179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. 47
Конституції України; ст. ст. 9, 99, 109, 116,
132-1 ЖК України; Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» за № 2 від 12 квітня 1985р. з
подальшими змінами та доповненнями,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Київська міська рада, Комунальне
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд», Департамент
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про примусове виселення
без надання іншого житла - залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: