Справа № 128/2407/14-ц
УХВАЛА

19 червня 2014 р.
м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду
Вінницької області Шевчук Л.П.,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького
районного суду Вінницької області з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3
про визнання права власності.

Вивчивши позовну заяву і додані до неї
документи, судом встановлено, що вона
подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК
України, а саме:

- позивачем не обґрунтовано з
посиланням на відповідні докази ціну
позову, не додано доказів в
підтвердження дійсної вартості майна
на яке позивач просить визнати право
власності, станом на день звернення до
суду, що унеможливлює правильне
визначення судом розміру судового
збору, який належить сплатити, так як
відповідно до ст. 80 ЦПК України у
позовах про визнання права власності
на майно або його витребування ціна
позову визначається вартістю майна;

- до позовної заяви не додано
технічного паспорту на житловий
будинок на частину якого позивач
просить визнати право власності,
виготовленого станом на день звернення
до суду, що унеможливлює встановлення
наявності чи відсутності самочинно
збудованих споруд;

- не надано правовстановлюючого
документа, з якого вбачалося б, що
зазначений житловий будинок належав
батькам позивача на праві спільної
сумісної власності.

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 27.05.2014 року
позовна заява була залишена без руху та
позивачу надано строк для усунення
недоліків не більше п'яти днів з дня
отримання даної ухвали.

На виконання вимог ухвали суду позивач
ОСОБА_1 подала через канцелярію суду
позовну заяву (в новій редакції) у трьох
екземплярах, документ в підтвердження
орієнтовної ринкової вартості
житлового будинку, а також квитанцію
про сплату судового збору від 03.06.2014
року.

Позивачем у позовній заяві (в новій
редакції) зазначено, що при поданні
позовної заяви до суду нею було подано
єдиний наявний у неї технічний паспорт,
можливості проведення технічної
інвентаризації будівлі не має, а також
суд може при розгляді справи
витребувати вказані документи. Також
зазначено, що доказ звернення до БТІ з
цього питання надано суду разом із
позовною заявою. Щодо
правовстановлюючого документу
зазначає, що факт реєстрації будинку і
відомості щодо року його будівництва
підтверджено витягом із
погосподарської книги.

Дослідивши вищезазначені документи,
суд дійшов висновку, що вимоги ухвали
суду від 27.05.2014 року виконано
неналежним чином, оскільки позивачем
не усунуті недоліки в повному обсязі, а
саме позивачем до позовної заяви не
додано технічного паспорту на житловий
будинок на частину якого позивач
просить визнати право власності,
виготовленого станом на день звернення
до суду, що унеможливлює встановлення
наявності чи відсутності самочинно
збудованих споруд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. За заявою заінтересованої
особи суд може забезпечити докази до
пред'явлення нею позову.

Способами забезпечення судом доказів є
допит свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням.

Тому, твердження позивача щодо
неможливості отримання технічного
паспорту суд не бере до уваги, оскільки
позивач не позбавлений можливості
звернутися до суду із заявою про
забезпечення доказів до пред'явлення
позову та самостійно отримати
технічний паспорт на будинок. Крім того
доказ звернення до БТІ в матеріалах
позовної заяви відсутній.

Також, позивачем не надано
правовстановлюючого документа на
будинок, з якого вбачалося б, що
зазначений житловий будинок належав
батькам позивача на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України,
якщо позивач у встановлений строк не
виконає вимоги визначенні статтями 119 і
120 цього Кодексу, позовна заява
вважається неподаною та повертається
позивачеві.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що недоліки позовної заяви, про які
вказано в ухвалі Вінницького районного
суду Вінницької області від 27.05.2014 року
позивачем виконано неналежним чином,
тому позовну заяву слід вважати
неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви (ч. 5 ст. 121 ЦПК
України).

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
7 Закону України "Про судовий збір"
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
повернення заяви або скарги. Тому
судовий збір в розмірі 243, 60 грн. та 257, 00
грн., сплачений позивачем при зверненні
до Вінницького районного суду
Вінницької області підлягає
поверненню.

На підставі викладеного та
керуючись ч.2 ст. 121, ст. ст. 209, 210 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання права
власності - вважати неподаною та
повернути позивачеві.

Управлінню Державної казначейської
служби України у Вінницькому районі
Вінницької області повернути ОСОБА_1
сплачений судовий збір в розмірі 243 грн.
60 коп. згідно квитанції №4746018 від 26.05.2014
року на рахунок № 0071, одержувач:
УДКСУ у Вінницькому районі, банк
одержувача: ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, МФО: 802015, та у
розмірі 257 грн. 00 коп. згідно квитанції
№70 від 03.06.2014 року на рахунок № 0071,
одержувач: УК у Вінницькому районі
(22030001), банк одержувача: ГУ ДКСУ у
Вінницькій області, МФО: 802015,

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Л.П. Шевчук