АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И[1]

01 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Панченко М.М.,

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 31 липня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про встановлення факту окремого
проживання та припинення шлюбних
відносин, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 31 липня 2014 року відмовлено в
задоволені позову ОСОБА_1 про
встановлення факту окремого
проживання та припинення шлюбних
відносин.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_1, звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначив, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
постановлене з порушенням норм
матеріального права без повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Судом не взято до уваги
покази свідків, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти апеляційної скарги,
просив залишити без змін рішення суду
першої інстанції.

ОСОБА_1 та її представник які
відповідно до ст. 74 ЦПК України
належним чином повідомлялися про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 року.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 23.10.2013 шлюб, зареєстрований
12.01.2002 у відділі державної реєстрації
актів цивільного стану
Южноукраїнського міського управління
юстиції Миколаївської області, актовий
запис № 3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
розірвано.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26.12.2013 рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 23.10.2013 змінено в
частині визначення строку припинення
сімейних стосунків подружжя та
зазначено строк припинення сімейних
стосунків - червень 2012 року.

Судом встановлено, що в період з лютого
2003 по лютий 2008, з червня 2009 по червень 2010
та з червня 2011 по лютий 2012 років
відповідач працював за кордоном і в
період часу з червня 2008 по червень 2009 та
два місяці у 2011 працював у м. Києві.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що факт остаточного припинення
шлюбних відносин в червні 2012 був
встановлений судами, а факт
тимчасового окремого проживання
сторін, свідчить про те, що це
відбувалося зі їх згодою та в їхніх
інтересах.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку, що
відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, зазначені факти щодо
припинення шлюбних відносин у 2004, на
які посилається позивач у своєму
позові, вже були встановлені рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013,
яке набрало чинності, а тому, не
доказуються при розгляді даної справи,
тобто, вказане рішення має
преюдиційне значення.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо фактичного
припинення шлюбних відносин у 2004 році,
які обґрунтовані тим, що сторони з
цього часу проживають окремо та не
ведуть спільне господарство, оскільки
відповідно до ч.2 ст. 3 СК України
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Враховуючи наведені обставини,
матеріали справи, у їх сукупності, а
також, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим
сторонами згідно зі ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Всі висновки суду першої інстанції
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення (а.с. 75-76).

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду першої інстанції без змін
як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої діє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/8033/14-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12127/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Сухомлінов С.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.