АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8011/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 07 травня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт-Україна»,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У лютому 2014 року позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ТОВ «Ділайт-Україна», ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про
закриття провадження по справі,
посилаючись на те, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, а повинна розглядатись в
порядку господарського судочинства,
оскільки відповідачем по справі також
є ТОВ «Ділайт-Україна».

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 травня 2014 року в
задоволенні клопотання про закриття
провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду та постановити нову про закриття
провадження по справі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, оскільки справа
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Вказує, що кредитний договір був
укладений між суб'єктами
господарювання ПАТ КБ «Приватбанк» та
ТОВ «Ділайт-Україна». Договір носить
характер господарського, оскільки
укладений з метою поповнення обігових
коштів ТОВ «Ділайт-Україна» для
здійснення господарської діяльності
та на відплатній основі. Тобто ПАТ КБ
«Приватбанк», здійснюючи свою
господарську діяльність, надав на
платній основі фінансову послугу ТОВ
«Ділайт-Україна».

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити; представник
позивача вважала доводи апеляційної
скарги безпідставними та просила
залишити ухвалу суду першої інстанції
без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, що з'явились
в судове засідання, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
лютого 2014 року позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ТОВ «Ділайт-Україна» та
ОСОБА_2, в якому просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість у розмірі 1 146 496 грн. 87
коп., посилаючись на неналежне
виконання договору від 21 березня 2013
року про надання овердрафтового
кредиту, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ТОВ «Ділайт-Україна»,
відповідно до якого позивач надав
останньому кредитний ліміт у розмірі 1
051000 грн. на термін до 20.03.2014 року, а ТОВ
«Ділайт-Україна» зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за користування кредитними коштами в
строки та в порядку встановлених
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 21 березня 2013
року було укладено договір поруки,
відповідно до якого ОСОБА_2
зобов'язується відповідати перед
позивачем за належне виконання ТОВ
«Ділайт-Україна» взятих на себе
зобов'язань, що виникають з умов
укладеного кредитного договору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від
07.05.2014 року про відмову в задоволенні
клопотання представника відповідача
ОСОБА_2 про закриття провадження, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачами по справі виступають як
юридична особа, так і фізична особа, у
зв'язку із чим даний позов підлягає
розгляду в порядку цивільного, а не
господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах зокрема, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні й
виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. ст. 1, 12 ГПК України
спори між підприємствами, установами,
організаціями, особами, які
займаються підприємницькою
діяльністю та іншими юридичними
особами розглядаються господарськими
судами.

Тобто, критеріями розмежування
справи цивільного судочинства від
справи господарського судочинства є
одночасно як суб'єктний склад
учасників процесу, так і характер
спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за договором про
надання овердрафтового кредиту,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ТОВ «Ділайт-Україна», поручителем
якого є фізична особа ОСОБА_2

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», оскільки у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, сторонами є як юридичні,
так і фізичні особи та з урахуванням
вимог статей 15-16, частини другої
статті 118 ЦПК України при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа, а вимоги
взаємопов'язані між собою і окремий їх
розгляд неможливий. Зокрема, це можуть
бути позови банку (іншої фінансової
установи) до фізичної особи -
позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Таким чином, оскільки відповідачі у
кредитних правовідносинах діють як
солідарні боржники, предметом спору є
однорідні права та обов'язки, що
випливають з кредитного договору та
договору поруки, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апелянта про те,
що позовні вимоги повинні
розглядатись в порядку господарського
судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвала суду від 07.05.2014 року
про відмову у закритті провадження
постановлена з дотримання норм чинного
законодавства, висновки суду
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 07 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: