Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М.,
Григоренка М.П.,

секретар судового засідання -
Пиляй І.С..,

з участю

позивача ОСОБА_2 його представника
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 її представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Дубровицького районного суду
від 21 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про зміну розміру
аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубровицького районного суду
від 21 травня 2014 року позов задоволено
частково та змінено розмір аліментів,
що стягуються за рішенням
Дубровицького районного суду
Рівненської області від 09.07.2013 року у
справі за №560/595/13-ц.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з дати набрання рішенням
законної сили і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
її утримання аліменти в розмірі 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з дати набрання
рішенням законної сили і до досягнення
дитиною трирічного віку.

Після набрання рішенням суду законної
сили, вирішено відкликати виконавчі
листи, видані на підставі рішення
Дубровицького районного суду
Рівненської області від 09.07.2013 року у
справі №560/595/13-ц.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 121,80
грн. витрат по сплаті судового збору, що
становить пропорційну частину від
сплаченого позивачем судового збору
при подачі позову до суду.

Вважаючи рішення суду незаконним,
однобічним, постановленим з неповним
викладенням обставин справи, ОСОБА_4 в
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що позивач умисно ввів суд в оману
щодо зменшення розміру своєї
заробітної плати вдвічі порівняно з
вереснем-жовтнем 2013 року, а також не
надав жодних доказів на підтвердження
таких посилань. Так само не надано
доказів на підтвердження несення ним
витрат на утримання та лікування
непрацездатного батька - інваліда ЧАЕС
3-ї групи, на оплату свого навчання в
Українській академії залізничного
транспорту в сумі 4850 грн. та оплату
навчання сестри. Пояснює, що батько
позивача має встановлені законом
пільги та пенсію, а сестра є
повнолітньою, та навчається заочно,
постійно працюючи продавцем та
отримуючи дохід. Доводить, що підстави
для зменшення встановленого розміру
аліментів відсутні, оскільки у
власності позивача перебуває земельна
ділянка, в 2013 році він спільно з
батьками придбав житловий будинок,
утримує та експлуатує мотоцикл та
автомобіль. Зазначає, що місцевий суд,
задовольняючи позов, не взяв до уваги
її стан здоров'я та витрат на лікування,
докази на підтвердження яких були нею
надані.

Покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із
передбаченої законом можливості зміни
в судовому порядку розміру
встановлених аліментів у зв'язку із
зміною матеріального або сімейного
стану та стану здоров'я платника чи
одержувача аліментів та врахував
зменшення заробітку позивача як
платника аліментів та погіршення стану
здоров'я та наявність витрат на
лікування відповідачки як одержувача
аліментів.

З такими висновком місцевого суду не
погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що 9
липня 2013 року Дубровицьким районним
судом ухвалено рішення, яке залишено
без зміни ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 23 жовтня 2013
року, яким стягнуто із позивача на
користь відповідачки аліменти на її
утримання та утримання малолітнього
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно. Стягнення
на утримання дитини проводиться до
досягнення дитиною повноліття, а на
утримання відповідачки - до досягнення
дитиною трирічного віку.

Відповідно до положень ч.1 ст.192
Сімейного Кодексу України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника
або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них, та і інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про зменшення
заробітної плати платника аліментів,
пославшись на довідку про доходи
ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати,
видану позивачу ДТГО „Львівська
залізниця" ВП „Сарненська дистанція
колії" від 18.03.2014 року, з якої ніби
вбачається, що розмір його заробітної
плати станом на січень-лютий 2014 року в
порівнянні з вереснем-жовтнем 2013 року
зменшився майже вдвічі (а.с. 14).

Дана довідка не свідчить про зменшення
заробітної плати позивача, а містить
інформацію про розмір заробітної плати
в період роботи з вересня по грудень 2013
року та січень-лютий 2014 року. Дана
довідка не може бути підставою у оцінці
зміни матеріального стану позивача, у
розумінні ст.192 СК України, що дає
підставу для висновку щодо погіршення
матеріального стану платника
аліментів.

Поряд з цим судом першої інстанції не
надана належна правова оцінка тим
доказам, що платник аліментів
навчається заочно, відповідно до
договору № 7010/220ПК-08 від 6 червня 2013
року, про підготовку фахівців із вищою
освітою, сплачує щорічно за навчання в
Українській державній академії
залізничного транспорту 4850 грн. (а.с. 20),
що враховано судом при прийнятті
рішення від 9 липня 2013 року.

А на час апеляційного розгляду справи
позивач підтвердив, що закінчив
навчання та отримав диплом про вищу
освіту, отже в майбутньому не потребує
витрат на навчання.

Те що позивач є замовником у
договорі № 6050/510-Пк/10 від 20.07.2010 року про
заочне навчання сестри ОСОБА_2 в
Українській державній академії
залізничного транспорту, щорічна
вартість якого складає 3790 грн., а в
цілому 18950 грн. (а.с. 22), не свідчить про
понесення ним витрат за відсутності
доказів такої сплати.

Заслуговують на увагу доводи
відповідачки, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що судом при ухваленні
рішення не врахований стан її здоров'я
та витрати на лікування як підстава для
залишення розміру аліментів незмінним
та не спростовуються мотивами
оскаржуваного рішенням, у якому
зазначено, що зменшуючи розмір
стягнутих з ОСОБА_2 аліментів з 1/4 до 1/6,
суд враховує зокрема і стан здоров'я
відповідачки.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилось дослідження обставин щодо
наявності у позивача рухомого та
нерухомого майна його використання та
утримання як платника аліментів, а
також те, що на його утриманні
перебуває батько, який має працездатну
дружину та інших повнолітніх дітей.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції безпідставно врахував, що за
станом здоров'я батько потребує
догляду від платника аліментів, який
має третю групу інвалідності внаслідок
катастрофи на ЧАЕС, як підставу для
зменшення аліментів. Необхідно
виходити з того, що ця група
інвалідності не позбавляє права на
працю, крім того дані особи у
відповідності до Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" мають
пільги та компенсації щодо розміру
пенсії та право на оздоровлення на
пільгових умовах, безкоштовне
отримання ліків тощо.

Враховуючи положення ст.182 Сімейного
Кодексу України, яка передбачає, що при
визначенні розміру аліментів суд в
першу чергу враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина. інші обставини, що
мають істотне значення, та обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог та необґрунтоване їх задоволення
судом першої інстанції.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції були не
правильно встановлені обставини
справи, не визначено правильно
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та помилково застосовано
норми матеріального права при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.192 СК України, керуючись
ст.ст.303,307,309,314,316,324-325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду
від 21 травня 2014 року скасувати та
відмовити ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_4
про зміну розміру аліментів.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
З.М. Максимчук

М.П. Григоренко