Номер провадження: 22-ц/785/7036/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 28 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт» - «Про
визнання наказу неправомірним та його
скасування», -

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, по якому просив
визнати наказ першого заступника
директора ДП «ІМТП» за № 95-Ст від 21.11.2013
року про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
неправомірним та скасувати зазначений
наказ.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що оспорюваним
наказом він був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності в
вигляді догани та позбавлений 100 %
надбавки за вислугу років за жовтень 2013
року, однак він не порушував трудову
дисципліну, пошкодження піввагону
відбулось не з його вини, що ця шкода
відноситься до категорії нормального
виробничого ризику з урахуванням умов
роботи і вивантаження лісоматеріалів
за тимчасовою технологічною
інструкцією за допомогою портального
крана та лісового грейфера.

Позивач позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, заперечував проти їх
задоволення, посилаючись на те, що
позивач порушив положення Інструкції з
охорони праці при експлуатації
підіймальних споруд, що призвело до
пошкодження піввагону, а тому
обґрунтовано притягнутий до
дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Іллічівського міськрайонного
суду Одеської області від 28.05.2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

16.06.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

Позивач перебуває у трудових
відносинах з ДП «ІМТП», працює на
посаді докера-механізатора бригади №
419 і в зміну з 20.00 год. 23.10.2013 року по 08.00
год. 24.10.2013 року виконував роботу по
вивантаженню піввагону № 68401710 з лісом
круглим на склад портальним краном № 53,
обладнаним грейфером, як кранівник з
участю сигнальника.

Письмові докази, які знаходяться у
матеріалах справи (а.с. 47, 49-51, 87-88)
підтверджують, що позивач 23.10.2013 року
проходив відповідний інструктаж,
проходив комісійну перевірку знань з
питань охорони праці, був ознайомлений
з Інструкцією з охорони праці при
експлуатації підіймальних споруд
(електричного портального крана і
мостового перевантажувача) № ІР-50/10,
Інструкцією з охорони праці
докера-механізатора порту № ІП-440-07,
технологічною картою.

Одночасно, з письмових доказів у
матеріалах справи (а.с. 39-42, 43, 44, 45-46, 48)
вбачається, що приблизно о 00.30 год.
24.10.2013 року позивач ОСОБА_2 при
вивантаженні лісу круглого із
піввагону по технологічній схемі
«піввагон кран (ГРФ) - склад», роблячи
черговий захват і підйом вантажу (ліс
круглий) портальним краном № 53,
допустив механічне діяння змінного
вантажозахватного пристрою (грейфера)
на механічну обшивку піввагону,
внаслідок чого виникли наступні
пошкодження: злам двох балок, розрив
обшивки кузова 2000 мм, злам авторежиму;
що було проведено відомче
розслідування, під час якого позивач
відмовився надати письмові пояснення.

Відповідно до акту та наказу
пошкодження піввагону стало наслідком
неналежного виконання професійних
обов'язків докером-механізатором
позивачем ОСОБА_2, який не переконався в
правильному і надійному захваті
чергового підйому вантажу (ліс круглий)
із піввагону, чим порушив п.п. 3.2.1, 3.2.3
Інструкції з охорони праці при
експлуатації підйомних споруд
(електричних портальних і мостових
перевантажувачів) № ІР-50/10.

У зв'язку з наведеним, наказом
керівника підприємства № 95-Ст від
21.11.2013 року позивача було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності та
оголошена догана.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу,
додержуватися трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 147 КЗпП України передбачено,
що за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення -
догана, звільнення.

Статтями 147-1-149 КЗпП України
урегулювано питання щодо органів,
правомочних застосувати дисциплінарні
стягнення, строк та порядок
застосування дисциплінарних
стягнень.

Із п.п. 3.2.1, 3.2.3 Інструкції з охорони
праці при експлуатації підйомних
споруд № ІР-50/10 слідує, що робітник при
роботі на крані зобов'язаний перш, ніж
робити будь-який рух краном,
переконатися, що цим рухам не заважають
виступаючі частини суден, вагонів,
сусідні крани, складені вантажі та інші
предмети, та виконувати роботу тільки
по команді сигнальника, призначеного
виробником роботи чи бригадиром.

Колегія суддів вважає, що матеріали,
які були підставою для прийняття
оспорюваного наказу та які
досліджувались судом, підтверджують
правомірність наказу № 95-Ст від 21.11.2013
року, а тому погоджується з висновком
районного суду про те, що позов не
підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком районного суду про
відсутність підстав вважати завдану
шкоду такою, що відноситься до
категорії нормального
виробничо-господарського ризику.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підтвердження своїх вимог і
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З матеріалів цивільної справи не
вбачається, що позивачем по справі були
надані належні допустимі письмові
докази на підтвердження доводів та
позовних вимог.

Зловживання правом тягне за собою
застосування санкції, яка передбачає
відмову у охороні неналежно
здійснювального права.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є недоведеними
та непідтвердженими, у зв'язку з чим
неспроможними та такими, що не
спростовують висновків суду, не маючи
підстав та доведеності для задоволення
позову.

Висновки суду першої інстанції
відповідають вимогам норм права, на які
посилається суд під час розгляду
справи і фактичним обставинам по
справі, а також підтверджується
зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
з'ясувавши обставини справи та давши
належну оцінку зібраним доказам,
дійшов до обґрунтованих висновків про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 28 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

01.10.2014 року
м. Одеса