АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9299/2014
Головуючий у 1 інстанції: Набудович І.О.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Болотова Є.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 04 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа Публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

УСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом, який в
ході розгляду справи уточнила, про
стягнення з ОСОБА_2 47297,50 грн. у рахунок
відшкодування матеріальних збитків, 5000
грн. у рахунок відшкодування моральної
шкоди та 10017,88 грн. судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 20 липня 2012 року з вини відповідача у
ДТП пошкоджено належний позивачу
автомобіль «Toyota», державний
реєстраційний НОМЕР_1. Експертним
дослідженням встановлено, що сума
завданих збитків становить 95563,50 грн.
Вартість дослідження склала 1224 грн.
Страховиком відповідача сплачено
страхове відшкодування у розмірі 49490
грн.

Моральну шкоду обґрунтовує
пошкодженням майна.

Рішенням Дарницького районного
суду м.Києва від 04 червня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
вирішено стягнути з ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в розмірі 36945,51 грн. та моральну
шкоду в розмірі 2500 грн. В задоволенні
інших вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу, у якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі
посилається на невідповідність
висновку судової експертизи закону та
його необґрунтованість, оскільки
дослідження проведено на підставі
матеріалів справи, без огляду об»єкту
дослідження,у зв»язку із цим такий
висновок не може слугувати доказом.

Вважає, що моральна шкода
підлягала відшкодуванню страховиком,
оскільки п.22.3 ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції на час ДТП,
покладала часткову участь страховика у
її відшкодуванні.

В судовому засіданні
представник позивача проти
апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники цивільного
процесу в судове засідання не
з»явились, про день, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія
суддів ухвалила розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Судом першої інстанції
установлено, що 20 липня 2012 року
внаслідок ДТП пошкоджено належний
позивачу автомобіль «Toyota», державний
реєстраційний НОМЕР_1.

ДТП сталася з вини відповідача,
що встановлено постановою Дарницького
районного суду м.Києва від 23 серпня 2012
року.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
Ліміт відповідальності встановлений у
розмірі 50000 грн.

Згідно із висновками Звіту
експертного автотоварознавчого
дослідження з оцінки матеріальної
шкоди транспортного засобу №249,
складеного 01 серпня 2012 року ТОВ
«Автомобільний центр Голосіївський»,
матеріальна шкода завдана власнику
«Toyota», державний реєстраційний НОМЕР_1
становить 95563,50 грн.

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» здійснило
виплату позивачу страхового
відшкодування у розмірі 49490 грн.

В ході судового розгляду у
справі було призначено судову
автотоварознавчу експертизу ухвалою
суду від 05 грудня 2013 року.

25 лютого 2014 року Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз складено Висновок експерта
№14565/13-54, згідно із яким встановлено, що
вартість матеріальної шкоди, завданої
позивачу у зв»язку із пошкодженням
автомобіля становить 86435,51 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині відшкодування матеріальної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
даних висновку судової експертизи та
обов»язку винної у ДТП особи
відшкодувати частину шкоди, що не
охоплюється страховою виплатою.

Частково задовольняючи моральну
шкоду суд першої інстанції керувався
ч.1 та п.1 ч.2 ст.23 ЦК України.

З такими висновками колегія
суддів погоджується.

За правилами частин 1 та 2 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Доводи апеляційної скарги в
частині заперечень щодо висновку
судової автотоварознавчої експертизи
відхиляються колегією суддів, оскільки
згідно ухвали суду від 05 грудня 2013 року,
постановивши про призначення
експертизи, судом надано в
розпорядження експертів матеріали
цієї цивільної справи. Проведення
судової експертизи за матеріалами
справи не суперечить вимогам закону,
відтак висновок експертизи є належним
та допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги в
частині необхідності покладення
обов»язку щодо відшкодування
моральної шкоди на страховика є
помилковими, відхиляються колегією
суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до абз.1 п.22.3 ст.22
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у редакції на
час ДТП, потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23
Цивільного кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч.2 ст.23 ЦК
України, з якою кореспондується абз.1
п.22.3 ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції на момент ДТП,
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Частково задовольняючи вимоги в
частині моральної шкоди, суд першої
інстанції послався на ч.1 та п.1 ч.2 ст.23
ЦК України. Разом з тим, обґрунтовуючи
позовні вимоги в частині моральної
шкоди позивач зазначає спричинення
такої шкоди знищенням чи пошкодженням
майна, що ґрунтується на п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України.

Відповідно до абз.2 п.22.3 ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції на час ДТП, якщо
судом встановлено відшкодувати
потерпілому моральну шкоду,
передбачену пунктами 3, 4 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України,
таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. 3 та 4 ч.2 ст.23 ЦК
України, з якою кореспондується абз.2
п.22.3 ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції на момент ДТП,
моральна шкода полягає: 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Помилка суду першої інстанції при
вказівці на правову норму, яка підлягає
застосуванню для вирішення питання про
право, не може бути підставою для
відмови у захисті такого права, якщо
воно само по собі заявлено із вимогами
закону та є обґрунтовані підстави його
задовольнити. Так, право позивача на
відшкодування моральної шкоди
ґрунтується на п.3 ч.2 ст.23 ЦК України та
абз.2 п.22.3 ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції на час ДТП, та воно
підлягає захисту, зокрема, виходячи з
висновків суду першої інстанції в цій
частині.

Порушень норм процесуального
права, які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 04 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

Є.В. Болотов