Справа № 558/391/14-ц
провадження 2/558/165/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

30 вересня 2014 року
смт. Демидівка

Демидівський районний суд
Рівненської області, в складі: судді
одноособово Феха Т.С., при секретарі
Ковальській Л.С., за участю позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовною заявою до відповідача ОСОБА_3
в якій просить стягнути із відповідача
на його користь борг за договором
позики.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_2
вказує про те, що 30 листопада 2012 року
між ним та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір позики, відповідно до
якого він передав відповідачеві ОСОБА_3
одну тисячу євро. При фактичному
одержанні вказаної суми коштів
позичальником було власноручно
написано розписку в якій зазначалося
про те, що повернути позику позичальник
зобов'язується до 1 січня 2013 року та
сплатити відсотки за користування
позикою в розмірі 5% місячних. Однак,
відповідач ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання не виконав, не повернув
позику та не сплатив відсотки за
користування позикою.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь борг за договором позики, що на
час звернення до суду з позовною заявою
за офіційним курсом НБУ становить 17170,00
гривень, 5% місячних, що становить 34340,00
гривень, 3% річних з простроченої суми в
розмірі 1030,20 гривень та моральну шкоду,
що заподіяна невиконанням
відповідачем ОСОБА_3 зобов'язань в
розмірі 5000,00 гривень.

Крім того, в позовній заяві позивач
ОСОБА_2 просить судові витрати покласти
на відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, з
підстав вказаних у позовній заяві,
просить позов задовольнити. Позивач
ОСОБА_2 додатково пояснив, що після його
звернення до суду з позовною заявою про
стягнення боргу за договором позики
відповідач ОСОБА_3 сплатив йому майже
4000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
повторно не з'явився, про дату, час та
місце його проведення був повідомлений
у встановленому порядку, що
підтверджується відповідними
повідомленнями про вручення поштового
відправлення. Причини неявки
відповідач не повідомив, а тому, за
наявною згоди позивача, суд ухвалює
рішення у заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази по справі та
оцінивши їх, як кожен окремо, так і в
сукупності за внутрішнім переконанням,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Суд розглядає справу в межах позовних
вимог позивача.

Згідно позовної заяви ціна позову
становить 52540,20 гривень (а.с. 3-5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Ч. 2 ст. 1046 ЦК України передбачає, що
договір позики є укладеним з моменту
передання грошових коштів або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із розписки (а.с. 10)
відповідач ОСОБА_3 30 листопада 2012 року
отримав від позивача ОСОБА_2 1000 євро,
які зобов'язувався повернути до 1 січня
2013 року та сплатити 5% місячних за
користування позикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено під час розгляду справи
відповідач ОСОБА_3 позику (грошові
кошти) позивачеві ОСОБА_2 не повернув.

При цьому, посилання позивача ОСОБА_2
про сплату ОСОБА_3 грошових коштів,
після його звернення до суду з позовною
заявою, в розмірі майже чотири тисячі
гривень, суд не вважає підставою для
зменшення суми позики, оскільки
позивачем ОСОБА_2 в судовому засіданні
вказано приблизну суми сплачених
коштів, не надано документів, що
підтверджували б дійсну суму сплачених
коштів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 грошових коштів за
договором позики (за розпискою) в
розмірі 1000,00 євро.

Разом з тим, згідно позовної заяви
позивач ОСОБА_2 просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 позику в розмірі 1000
євро за курсом НБУ на час звернення до
суду, при цьому вказує, що розмір позики
за курсом НБУ станом на час звернення
до суду з позовною заявою (12 серпня 2014
року) становить 17170,00 гривень.

Вказаний позивачем ОСОБА_2 розрахунок є
помилковим.

Згідно повідомлення НБУ станом на 12
серпня 2014 року НБУ був встановлений
курс 1 євро, що дорівнював 17,58 гривень.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2
заборгованості за договором позики в
розмірі 17580,00 гривень (1000 євро за курсом
НБУ станом на 12 серпня 2014 року - 17,58
гривень = 17580,00 гривень).

При цьому, суд вважає за можливе
задовольнити позов позивача ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики з
розрахунку за курсом НБУ, що був
встановлений на час звернення позивача
до суду (12 серпня 2014 року), а не на час
ухвалення рішення, оскільки таке
стягнення не може вважатися
несправедливим для будь-якої із сторін
та відповідач не надавав до суду
заперечень щодо такого стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Як встановлено із розписки (а.с. 10)
відповідач ОСОБА_3 зобов'язувався
сплатити позивачеві ОСОБА_2 5% в місяць
за користування позикою (грошовими
коштами).

Згідно проведеного позивачем ОСОБА_2
розрахунку, вказаного у позовній заяві,
сума процентів за користування позикою
становить 34340,00 гривень.

Перевіривши вказаний розрахунок, судом
встановлено, що такий розрахунок є
помилковим, через неправильність
проведених розрахунків.

Суд, приходить до висновку про
стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 5% місячних за
користування позикою, що за курсом НБУ
становить 19338,00 гривень (Позика 1000 євро
х 5%=50 євро (за місяць) х на 22 місяці
(починаючи з 1 грудня 2012 року по 30
вересня 2014 року) = 1100 євро х 17,58 гривень
(за курсом НБУ) = 19338,00 гривень).

Як передбачає ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем ОСОБА_2
розрахунок трьох процентів річних від
простроченої суми позики, що становить
1030,20 гривень (а.с. 3-4), судом встановлено
неправильність проведеного
розрахунку.

Суд, приходить до висновку про
стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 3% річних з
простроченої суми заборгованості за
договором позики від 30 листопада 2012
року в розмірі 2024,00 гривень (17580,00
гривень + 19338,00 гривень = 36918,00 гривень х 3
% річних = 1107,54 : 12 = 92 гривень х 22 місяці,
протягом яких було прострочено
заборгованість = 2024,00 гривень).

При вирішенні спору в частині позовних
вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди в
розмірі 5000,00 гривень, завданої
невиконанням договору позики
(грошового зобов'язання), суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову в цій частині
виходячи з наступного.

Згідно діючого законодавства особа
несе відповідальність за заподіяну
моральну шкоду у випадках, коли право
на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або у випадках, передбачених
статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також
іншими нормами законодавства, які
встановлюють відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Дослідженими доказами, встановлено, що
між сторонами виник спір, що випливає
із договірних зобов'язань - з договору
позики. Таким договором позики не було
передбачено відшкодування моральної
шкоди, у випадку невиконання грошового
зобов'язання, а тому відсутні підстави
для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 моральної
шкоди.

З урахуванням вказаних обставин справи
та правових норм, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову та стягнення з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 17580,00
гривень позики, 19338,00 гривень п'яти
процентів за користування позикою, та
2024,00 гривень трьох процентів річних за
несвоєчасне повернення позики.

В решті позовних вимог позивача слід
відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд розподіляє пропорційно до
задоволених позовних вимог позивача
ОСОБА_2 та стягує з відповідача ОСОБА_3
на користь позивача ОСОБА_2 судовий
збір в розмірі 389,42 гривень, оскільки
понесення таких витрат підтверджено
документально (а.с. 1).

На підставі викладеного та
відповідно до ст. 625, 1046, 1048, 1050
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
88, 209, 212-215, 224 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2,
ідент. номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2,
борг за договором позики в розмірі 17580,00
(Сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят)
гривень, проценти за користування
позикою в розмірі - 19338,00 (Дев'ятнадцять
тисяч триста тридцять вісім) гривень,
три відсотки річних з простроченої
суми - 2024,00 (Дві тисячі двадцять чотири)
гривні, та судовий збір в розмірі 389
(Триста вісімдесят дев'ять) гривень 42
копійки.

В решті позовних вимог позивача -
відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Демидівський районний суд Рівненської
області шляхом подачі в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.С.
Феха.

Повний текст рішення виготовлено 3
жовтня 2014 року