Справа №488/426/13- ц 04.08.2014 04.08.2014 04.08.2014
Справа № 22ц-784/1554/14
інстанції Циганок В.Г.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

04 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенко П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представників відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 13 березня 2014 року

за позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6

про

припинення права на частку у майні, що є
спільною частковою власністю

та зустрічним позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7

про

виділ частки житлового будинку в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою,

в с т а н
о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про припинення права спільної
часткової власності.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що йому на праві
власності належить ? часток житлового
будинку АДРЕСА_3, а власниками ? частки
цього ж будинку є ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Посилаючись на те, що частка
відповідачів є незначною, будинок є
неподільною річчю, відповідачі не
проживають у вказаному житловому
будинку, позивач просив суд припинити
право спільної часткової власності
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та визнати за ним
(ОСОБА_7.) право власності на ? частку
будинку.

У березні 2013 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 звернулися із зустрічним
позовом до ОСОБА_7 в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просили
провести реальний поділ вказаного
житлового будинку між співвласниками
та визначити порядок користування
земельною ділянкою, посилаючись на те,
що між ними та ОСОБА_7 не досягнуто
згоди з приводу користування вказаним
будинком.

Рішенням Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року
позов ОСОБА_7 задоволено.

Припинено право власності на 1/8
частку ОСОБА_5 та 1/8 частку ОСОБА_6
житлового будинку АДРЕСА_3 з
відповідною часткою прилеглих до нього
господарських та побутових будівель та
споруд.

Визнано за ОСОБА_7 право
власності на вказану частину житлового
будинку.

Покладено обов'язок на ТУ ДСА у
Миколаївській області провести
виплату ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з депозитного
рахунку по 19 148 грн. 13 коп. кожному
вартість належних їм на праві
власності часток в зазначеному
будинку, внесених 05 грудня 2013 року
ОСОБА_7 на депозитний рахунок ТУ ДСА у
Миколаївській області.

В задоволенні зустрічного позову
про виділ частки житлового будинку в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою,
відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 20 травня 2014 року вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 вказують на помилкове
застосування судом вимог
матеріального закону, а тому просять
рішення суду скасувати, ухвалити нове
про відмову в задоволенні первісного
позову та задовольнити їх зустрічний
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши наведені
в апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що житловий
будинок АДРЕСА_3 є спільною частковою
власністю ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

ОСОБА_7 на підставі договору
дарування від 29 вересня 2012 року
належить ? часток вищевказаного
житлового будинку, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ?
його частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 21 грудня 2011 року.

Як видно з довідки Управління
земельних ресурсів Миколаївської
міської ради № 39/20 від 30 січня 2013 року,
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку за вказаною адресою
не оформлені (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК
України право особи на частку у
спільному майні може бути припинено
за рішенням суду на підставі позову
інших співвласників, якщо: 1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим; 4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласників та членам їх сімей.

Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Як встановлено судом, спірний
будинок має незадовільний технічний
стан, складається із двох суміжних
житлових кімнат, загальна його площа
становить 40,50 кв.м, житлова - 28,60 кв.м.

Частка відповідачів (по ?) в
порівнянні з часткою позивача (3/4) та
площею будинку є незначною.

Відповідачі в спірному будинку
реально не проживають з дня набуття
права власності та до теперішнього
часу.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 13
серпня 2013 року ринкова вартість
спірного житлового будинку складає 19 172
дол. США, що еквівалентно 153 185 грн.,
відповідно ? частка цього будинку
становить 38 296 грн.

Вартість будинку визначена без
врахування вартості земельної ділянки,
оскільки на момент розгляду справи
земельна ділянка у власності сторін не
перебуває (а.с.14).

Вказана сума внесена позивачем на
депозитний рахунок (а.с.118 ).

З урахуванням обставин спору,
зокрема неможливості одночасного
користування сторонами спірним майном,
яке є неподільним, незначної частки
відповідачів в праві власності на це
майно, а також того, що припинення права
відповідачів на частку у спірному
майні не завдасть істотної шкоди їх
інтересам, оскільки ОСОБА_6 на праві
спільної часткової власності належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1, а ОСОБА_5
зареєстрована за іншим місцем
проживання - у квартирі своєї матері
АДРЕСА_2, тобто забезпечені іншим
житлом в якому фактично проживають, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для припинення права
власності відповідачів на спірний
житловий будинок.

Разом з цим визначаючи розмір
грошової компенсації ? частки
вказаного житлового будинку, суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що компенсація вартості частки
відповідачів становитиме 38 296 грн. 25
коп.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у підпункті «а» пункту 1
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності», вирішуючи питання про
грошові стягнення у справах за
позовами про захист прав приватної
власності на майно, суди мають виходити
з того, що вартість спірного майна
визначається за погодженням сторін, а
за його відсутності - за дійсною
вартістю майна на час розгляду спору.

Суд не врахував зазначені
положення закону, а тому при визначенні
розміру грошової компенсації за
припинення права на частку у спільному
майні, яка підлягає стягненню з
позивача взяв до уваги офіційний курс
української гривні до долара США
станом на липень 2013 року. Тоді як,
станом на 13 березня 2014 року , тобто на
час ухвалення рішення, такий курс
складав 928 грн.

Між тим колегія суддів вважає, що з
урахуванням обставин справи та
принципу розумності і справедливості
розмір грошової компенсації, який
підлягає стягненню з позивача, слід
визначити виходячи з офіційного курсу
української гривні до долара США
станом на 04 серпня 2014 року, тобто на час
перегляду справи апеляційним судом.
Таким чином, сума складатиме 57 324 грн. 28
коп. (19 172 дол.США х 1196 грн.=229 297 грн. 12
коп.: 4), а з урахуванням сплачених
ОСОБА_7 38 300 грн. з останнього додатково
слід стягнути 19 028 грн. 03 коп. (кожному по
9 514 грн. 01 коп.). А тому рішення суду в
силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно
змінити.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про реальний поділ вказаного
житлового будинку та визначення
порядку користування земельною
ділянкою, суд вірно виходив з того, що
спірний будинок не може бути поділений
між сторонами, оскільки такий поділ
неможливий з технічної точки зору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Однак надання у володіння
зазначеної частки в натурі можливе
лише за умови, що майно є подільним у
відповідності до ч. 2 ст. 183 цього
Кодексу. Якщо надання частки в натурі є
неможливим, співвласник вправі
вимагати від інших співвласників
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Із матеріалів справи видно, що
частка ОСОБА_7 у житловій площі
спірного будинку складає 21,45 кв.м., а
розмір часток відповідачів складає
лише 7,15 кв.м. (по 3,58 кв.м на кожного)
житлової площі.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 13
серпня 2013 року кожній із сторін
виділити відокремлену частину будинку
з дотриманням будівельно-технічних та
санітарних норм, технічно неможливо.

Виділ належних відповідачам
часток неможливий без збільшення їх
розміру, що призведе до фактичного
перерозподілу часток і порушить права
іншого співвласника.

З огляду на наведене, суд дійшов
вірного висновку про те, що вказаний
будинок не може бути реально поділений
між співвласниками, тобто є
неподільним, як передбачено ст..183 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що згоди на присудження грошової
компенсації замість частки у будинку
відповідачі не давали, є
необґрунтованими.

Відповідно до ст. 365 ЦК України для
припинення права співвласника на
частку в праві спільної часткової
власності згоди особи, право якої на
частку у спільному майні припиняється,
на отримання компенсації за його
частку не потрібно, позивачу лише
необхідно внести вартість цієї частки
на депозитний рахунок суду.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6

задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року
змінити.

Доповнити його резолютивну частину
наступним змістом:

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 9 514 грн. 01 коп.
компенсації вартості ? частки
житлового будинку АДРЕСА_3.

В іншій частині вказане рішення та
додаткове рішення цього ж суду від 20
травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: