Єдиний унікальний номер 205/4976/14-ц
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення
позову

26 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: позивач – ОСОБА_1, відповідач
– ОСОБА_2, представник третьої особи –
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про скасування заходів
забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська суду від 17 червня 2014
року, що була винесена в межах розгляду
даної цивільної справи, було
задоволено заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову та накладено арешт
на домоволодіння № 21 по вул. Тарана в м.
Дніпропетровську, яке належить на
праві власності ОСОБА_4.

Публічне акціонерне товариство КБ
«ПриватБанк», що було залучено до
участі в справі як третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача,
звернулось до суду із заявою про
скасування вищеозначених заходів
забезпечення позову. В обґрунтування
своєї заяви посилались на ту обставину,
що рішенням Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 28.08.2012 року було
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
домоволодіння № 21 по вул. Тарана в м.
Дніпропетровську, яке належить на
праві власності ОСОБА_4, шляхом його
продажу ПАТ КБ «ПриватБанк». Окрім
цього, рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013 року
із вказаного домоволодіння було
виселено відповідача зі зняттям такої
особи з реєстраційного обліку за
місцем мешкання. Відтак, на думку
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
заходи забезпечення позову по даній
цивільній справі, унеможливлюють
виконання означених судових рішень та
перешкоджають веденню ПАТ КБ
«ПриватБанк» своєї господарської
діяльності, у зв’язку з чи і просять
суд скасувати такі заходи забезпечення
позову, що були вжиті ухвалою суду від 17
червня 2014 року.

Згідно ст. 154 ч. 5 ЦПК України, питання
про скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засідання з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

Суд, заслухавши думку осіб, що беруть
участь у справі, зокрема думку позивача
та відповідача, які заперечували проти
скасування заходів забезпечення
позову через безпідставність заяви ПАТ
КБ «ПриватБанк», та протиправних дій
банку щодо відчуження такого спірного
майна, думку представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» який наполягав на її
задоволені, доходить висновку, що заява
про скасування вищеозначених заходів
забезпечення позову підлягає
задоволенню з огляду на нижченаведене.

Згідно ст. 154 ч. 3 ЦПК України, заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Судом встановлено, що відповідно до
умов кредитного договору від 22 лютого
2008 року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4, останнім було
отримано кредит в розмірі 60 000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Із матеріалів даної цивільної справи
також вбачається, що в забезпечення
виконання зобов’язань ОСОБА_4 за таким
кредитним договором 22 лютого 2008 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником
ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки
відповідно до умов якого в іпотеку
банку було передане нерухоме майно у
вигляді домоволодіння № 21 по вул.
Тарана в м. Дніпропетровську, та
встановлено органом нотаріату
заборону на відчуження такого
нерухомого майна.

Судом також встановлено, що у зв’язку
із не виконанням позичальником своїх
зобов’язань за вищевказаним кредитним
договором рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
28.08.2012 року було звернуто стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння № 21 по
вул. Тарана в м. Дніпропетровську, яке
належить на праві власності ОСОБА_4,
шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк». Означне рішення набуло
чинності у встановленому законом
порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотекою є вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, згідно з яким іпотекодержатель
має право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно з ч. 7 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 33 цього ж Закону у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином, заявник, як
іпотекодержатель має пріоритет права
на задоволення забезпечених іпотекою
своїх майнових вимог за рахунок
предмета іпотеки перед іншими особами,
права чи вимоги яких зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки,
або взагалі не є зареєстрованими.

З огляду на наведене суд відхиляє
доводи позивача щодо наявного в нього
пріоритетного права на задоволення
своїх вимог за рахунок майна
відповідача у вигляді домоволодіння №
21 по вул. Тарана в м. Дніпропетровську,
оскільки таке майно було обтяжено
іпотекою, і таке обтяження було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, раніше ніж у позивача виникло
право кредиторської вимоги до
відповідача по даній справі.

З огляду на надані представник третьої
особи докази та повідомлені обставини,
суд доходить висновку, що вжиті ухвалою
суду від 17 червня 2014 року заходи
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на предмет іпотеки,
фактично унеможливлюють виконання
судового рішення про звернення
стягнення на таке майно, та реалізації
іпотекодержателем своїх пріоритетних
прав щодо задоволення забезпечених
іпотекою своїх майнових вимог, а відтак
заходи забезпечення позову підлягають
скасуванню.

Щодо доводів відповідача стосовно
намагань ПАТ КБ «ПриватБанк» продажу
такого майна всупереч процедурі, що
встановлена чинним законодавствам, та
за заниженою ціною, то суд зауважує, що
дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з цього
приводу не є предметом розгляду даної
цивільної справи. У зв’язку з чим,
відповідач має право у встановленому
законом порядку звернутись до суду із
відповідними позовом, якщо вважає, що
ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив, оспорив чи
не визнав відповідні права власника
майна під час здійснення процедури
звернення стягнення на такий предмет
іпотеки.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 154 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про скасування заходів
забезпечення позову – задовольнити.

2. Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 червня 2014 року
по цивільній справі № 205/4976/14-ц, що була
порушена за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про стягнення боргу за договором
позики, у вигляді накладення арешту на
домоволодіння № 21 по вул. Тарана в м.
Дніпропетровську, яке належить на
праві власності ОСОБА_4, – скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня проголошення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

Мовчан Д.В.