22-ц/775/1067/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
головуючого Ігнатоля Т.Г.,
суддів Баркова В.М., Сорока
при секретарі Брежнєві Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК
ім. Ілліча») про стягнення
заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації за
затримку її виплати,
за апеляційною скаргою ПАТ «ММК ім.
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
в с т а н о в и л а:
У грудні 2013 року позивач звернувся
до ПАТ «ММК ім. Ілліча» з позовом про
стягнення заборгованості з індексації
заробітної плати та компенсації
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків її виплати за
період з вересня 2004 року по травень 2008
року. Посилався на те, що з 30 серпня 2004
року по 30 травня 2008 року перебував у
трудових відносинах з відповідачем. За
час його роботи при виплаті
заробітної плати відповідачем не
проводилася індексація, передбачена
діючим законодавством, внаслідок чого
порушені його права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства провести
нарахування та виплату заборгованості
з індексації та компенсації
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «ММК
імені Ілліча» на користь ОСОБА_1
заборгованість з індексації та
компенсації заробітної плати за
період з серпня 2004 року по 31 липня 2006
року в сумі 1012,30грв., з утриманням ПАТ
"ММК ім. Ілліча" з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.
Стягнуто з ПАТ « ММК імені Ілліча» в
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грв.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК
імені Ілліча» просить рішення суду
скасувати та ухватити нове про відмову
в задоволені позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не
дав належну правову оцінку доводам
відповідача про відсутність порушення
трудових прав позивача, з огляду на те,
що відповідач з повагою ставиться до
своїх працівників, оскільки значні
кошти вкладаються в забезпечення
численних соціальних пільг; заробітна
плата у 2003-2006 роках не підлягала
обов'язковій індексації у зв'язку з
підвищенням індексу споживчих цін,
оскільки розмір заробітної плати
позивача регулярно переглядався у бік
збільшення. Оскільки у відповідача
відсутня заборгованість перед
позивачем щодо виплати індексації
заробітної плати, тому, немає
заборгованості і з компенсації за
затримку її виплати.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача
ПАТ «ММК ім. Ілліча» - Новгородської
В.В., яка підтримала доводи скарги та
просила її задовольнити, заперечення
проти скарги ОСОБА_1, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивач з 30
серпня 2004 року по 30 травня 2008 року
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«ММК ім. Ілліча», що підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці про прийняття та звільнення з
роботи (8-9). За період роботи позивачу
нараховувалася та виплачувалася
заробітна плата.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що під час
роботи позивача на підприємстві з
серпня 2004 року по 31 липня 2006 року при
перевищенні порогу інфляції, який
встановлюється в розмірі 101 відсоток,
заробітна плата останнього не
індексувалася. За вказаний період сума
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з затримкою її
виплати складає 1012,30 грв., що
підтверджується довідкою
підприємства. Вказаний розрахунок
позивач не оскаржував, тому, саме така
сума підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача. Також суд
дійшов до висновку, що при виплаті
відповідачем присуджених позивачу сум
належить утримати з них передбачені
законом податки та обов'язкові платежі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації в
установленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці» (далі - Закон № 108/95- ВР) в період
між переглядом розміру мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації,
згідно з чинним законодавством.

У відповідності з положеннями ч.5
ст. 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення»
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру , в тому числі,
оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст.4 цього Закону
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила
поріг індексації, який встановлюється
в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін
для індексації грошових доходів
населення провадиться наростаючим
підсумком, починаючи з місяця введення
в дію цього Закону.

Для проведення подальшої
індексації грошових доходів населення
обчислення індексу споживчих цін
починається за місяцем, в якому індекс
споживчих цін не перевищив поріг
індексації, зазначений в частині
першої цієї статті.

Підвищення грошових доходів
населення у зв'язку з індексацією
здійснюється з першого числа місяця,
що настає за місяцем, у якому
опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації
заробітної плати передбачений і п. 1-1
«Порядку проведення індексації
грошових доходів населення»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17 липня 2003
року, з наступними змінами та
доповненнями.

Компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати,
відповідно до ст.34 Закон № 108/95- ВР
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
наявність факту порушення трудового
законодавства, в частині невиплати
позивачу належних сум індексації та
компенсації заробітної плати,
підтверджується розрахунком вказаних
платежів, відповідно до якого за
період з березня 2003 року по липень 2006
року включно сума індексації
становить 502,68 грв., сума компенсації за
несвоєчасну виплату індексації -
509,62грв., а всього 1012,30грв. ( а.с. 27).

Вказаний розмір заборгованості
суми індексації заробітної плати та
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків її виплати
повністю охоплюється періодом,
зазначеним позивачем в позовній заяві.

Оскільки позивач погодився з
розміром та періодом визначеної
відповідачем суми заборгованості,
рішення суду не оскаржив, колегія
суддів, переглядаючи справу в межах
заявленого позову та доводів
апеляційної скарги, погоджується з
рішенням суду щодо розміру
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації за
несвоєчасну її виплату, яку відповідач
повинен сплатити позивачу.

Враховуючи, що індексація
заробітної плати входить до структури
заробітної плати, з якої проводяться
відрахування податків та обов'язкових
платежів, а в наданому відповідачем
розрахунку індексації, що підлягає
виплаті позивачу, не зазначені суми
відповідних відрахувань податків і
обов'язкових платежів, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що при
виплаті відповідачем присуджених
позивачу сум належить утримати з них
передбачені законом податки і
обов'язкові платежі.

Посилання в скарзі на те, що
заробітна плата позивача у 2003 - 2006 роках
не підлягала обов'язковій індексації,
оскільки розмір заробітної плати
позивача регулярно переглядався
відповідачем у бік збільшення, є не
доведеними належними і допустимими
доказами, як суду першої інстанції, так
і апеляційному суду.

Не погоджується колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
відсутності заборгованості з
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків її виплати, з посиланням на те,
що діяв механізм проведення
індексації заробітної плати, який
дозволяв підвищення грошових доходів
населення з застосуванням
випереджаючого методу розрахунку сум
індексації (з урахуванням прогнозного
рівня інфляції), оскільки доповнення до
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078 (Порядок), якими передбачено
застосування випереджаючого методу
розрахунку сум індексації, внесені
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 травня 2006 року № 690 (Постанова),
яка набрала чинності з 25 травня 2006 року,
тому, на правовідносини, які виникли до
набрання чинності цієї постанови, цей
Порядок не поширюється.

Доводи відповідача про те, що
фактично суд задовольнив вимоги
позивача частково, однак, не зазначив
про це в резолютивній частині рішення,
є обґрунтованими, але це не тягне за
собою зміну рішення.

З мотивувальної та резолютивної
частини рішення вбачається, що
фактично позов ОСОБА_1 задоволено
частково: позивач просив стягнути суму
індексації за період з вересня 2004 року
по травень 2008 року, а суд стягнув за
період з серпня 2004 року по 31 липня 2006
року. При цьому, в першому реченні
резолютивної частини рішення суд
помилково зазначив про повне
задоволення позову. Зазначене є
підставою для виправлення судом першої
інстанції описки в рішенні на підставі
ст.219 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «ММК імені
Ілліча» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 17 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді