Справа № 450/3275/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2014 р.Пустомитівський районний
суд Львівської області в складі:
головуючого - судді -Кукси Д. А. при
секретарі -Оленич О. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Пустомити цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"
заборгованість у розмірі 36 139,77 грн. за
кредитним договором № LVXRRZ04930065 від
13.09.2008 року та судові витрати у розмірі
361, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
у позовній заяві покликається на те, що
відповідно до укладеного договору №
LVXRRZ04930065 від 13.09.2008 року між ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" та відповідачем, ОСОБА_4
отримала кредит у розмірі 4 210, 02 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0, 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
"Розстрочка" складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку із не виконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на
05.09.2013 року в останнього виникнула
заборгованість у розмірі 36 139,77 грн., яка
складається з наступного: 2 350,15 грн. -
заборгованість за кредитом; 1, 23 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 31 591, 26 грн. пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1 697,13
грн. - штраф (процентна складова). На
підставі наведеного позивач вважає
позовні вимоги підставними та просить
їх задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ПАТ КБ
«Приватбанк» в судове засідання не
з'явився, проте подав до суду заяву про
розгляд цивільної справи у його
відсутності. Позовні вимоги
підтримують в повному обсязі. Проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилася, проте її представник
ОСОБА_6 подав суду письмову заяву у якій
просить суд розглядати цивільну справу
без його участі та участі відповідача.
Крім того, представник відповідача
подав суду письмову заяву у якій
просить суд відмовити у задоволенні
заявлених позивачем позовних вимог у
зв'язку із спливом строку позовної
давності, вказує, що із матеріалів
справи вбачається, що позовна заява
була подана 16.09.2013р., остання проплата
по кредиту була здійснена 13.07.2009р., а
термін дії договору становив до
13.07.2009р., тобто ПАТ КБ Приватбанк
пропустив строк звернення до суду, при
цьому заяву про поновлення строку не
подав та поважність причин пропуску
строку не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу
технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної
справи, повно та всебічно дослідивши
докази у справі в їх сукупності, судом
встановлено наступні обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи:

13.09.2008 р. між ПАТ Комерційний Банк
"Приватбанк" та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № LVXRRZ04930065, який
складається із заяви позичальника №
LVXRRZ04930065 від 13.09. 2008 року /а.с. 3/ та Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) /а.с. 4-7/.

Згідно умов зазначеного кредитного
договору /заява позичальника № LVXRRZ04930065
від 13.09. 2008 року /а.с. 3/ банк надає
позичальнику строковий кредит у сумі 4
210, 02 грн. на трок 10 місяців строк з 13.09.
2008 року по 13.07. 2009 року включно на
наступні цілі: придбання товару, а
також 382, 73 грн. на сплату страхового
платежу, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов.

Із розрахунку заборгованості за
договором № LVXRRZ04930065 від 13.09. 2008 року,
укладеного між ПриватБанком та
клієнтом - ОСОБА_4, станом на 05.09. 2013 року
/а.с. 2/ слідує, що заборгованість ОСОБА_4
перед позивачем станом на 05.09. 2013 року
становить 36139,77 грн.,та складається з: 2
350,15 грн., - заборгованість за кредитом;1,
23 грн, - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 31 591,26 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1 697,13 грн., -
штраф (процентна складова).

При вирішенні цієї справи суд виходить
із позиції Конституційного Суду
України висловленої у рішенні
Конституційного суду від 11.07. 2013 року №
7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань». Так, Конституційний Суд
України зазначив наступне:

відповідно до частини четвертої статті
42 Конституції України держава захищає
права споживачів, здійснює контроль за
якістю і безпечністю продукції та усіх
видів послуг і робіт, сприяє діяльності
громадських організацій споживачів.

Свобода договору є однією із загальних
засад цивільного законодавства (пункт 3
частини першої статті 3 Кодексу). Згідно
з частиною другою статті 627 Кодексу у
договорах за участю фізичної особи -
споживача враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів. Особливості регулювання
відносин за договором про надання
споживчого кредиту встановлені
законом (частина третя статті 1054
Кодексу).

Як зазначено в положеннях пунктів 22, 23
статті 1, частини першої статті 11 Закону
України „Про захист прав споживачів"
від 12 травня 1991 року № 1023-XII з
наступними змінами (далі - Закон про
захист прав споживачів) споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника; споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до положень частин першої,
третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону про захист прав споживачів між
кредитодавцем та споживачем
укладається договір про надання
споживчого кредиту, відповідно до
якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно Із розрахунку заборгованості за
договором № LVXRRZ04930065 від 13.09. 2008 року,
укладеного між ПриватБанком та
клієнтом - ОСОБА_4, станом на 05.09. 2013 року
/а.с. 2/ останній платіж за кредитним
договором повинний був бути здійснений
боржником 13.07. 2009 року. У зв'язку із
наведеним суд вважає, що строк позовної
давності щодо вимоги позивача до
ОСОБА_4 розпочав свій перебіг у день
наступний після 13.07. 2009 року. Із
відмітки канцелярії суду на позовній
заяві /а.с. 1/ видно, що позивач звернувся
до суду із позовною заявою 16.09. 2013 року,
тобто у строк, що перевищує трьохрічний
.

П. 5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) /а.с. 4-7/ визначено термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років. Оскільки зазначена
умова договору збільшує строк позовної
давності лише в користь кредитора, що
ставить споживача в нерівне з
кредитором становище, а також у
становище, що є гіршим ніж визначене
законом. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, суд
вважає п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) /а.с. 4-7/ нікчемним. Крім того,
відповідно до п. 2 ч.1 ст. 259 ЦК України
договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі. Всупереч вимог ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст.
60 ЦПК України сторонами не
представлено суду письмового договору
про збільшення строку позовної
давності.

Із сукупного аналізу обставин справи
та зазначених вище норм закону
випливає, що позивач пропустив строк
позовної давності, щодо кредитних
зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором № LVXRRZ04930065 від 13.09. 2008 року. Із
наведеного слідує, що позовні вимоги
позивача до відповідача ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № LVXRRZ04930065 від 13.09. 2008 року
задоволенню не підлягають з підстав
визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Документально підтверджені понесені
позивачем судові витрати згідно вимог
ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 1 ст. 88, ч. 2
ст. 197, ст.ст. 209, 212 - 215, 222-224 ЦПК України,
до ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 257, п. 2 ч.1 ст. 259, ч. 1 ст.
261, ч. 4 ст. 267 ЦК України, п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ
«Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості в розмірі 36 139,77 (
тридцять шість тисяч сто тридцять
дев'ять гривень 77 копійок) гривень за
кредитним договором № LVXRRZ04930065 від
13.09.2008 року; стягнення судових витрат у
розмірі 361,41 грн., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

СуддяД. А. Кукса