У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_6 про зміну способу виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 березня 1999 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого
комітету Куликівської сільської ради
народних депутатів Полтавського
району, КСП ім. Благоєва, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання ордерів
недійсними, виселення та стягнення
заподіяної шкоди, за касаційною
скаргою Куликівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області на ухвалу Ленінського
районного суду м. Полтави від 03 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 17 квітня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з заявою про зміну способу
виконання рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 10
березня 1999 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Виконавчого комітету
Куликівської сільської ради народних
депутатів Полтавського району, КСП ім.
Благоєва, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання ордерів недійсними, виселення
та стягнення заподіяної шкоди. ОСОБА_6
просив змінити спосіб виконання
вказаного рішення та замість
зобов'язання КСП ім. Благоєва надати
ОСОБА_6 квартиру по АДРЕСА_1, замінити на
стягнення з Куликівської сільської
ради на його користь компенсації за не
отримане житло в розмірі 723 335,00 грн.

Вимоги за заявою обґрунтовував тим, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 березня 1999 року
зобов'язано КСП ім. Благоєва
надати ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 інше
жиле приміщення, жилою площею 53 кв м, а
також зобов'язано КСП ім. Благоєва
надати ОСОБА_6 квартиру по АДРЕСА_1.

24 грудня 2002 року у виконавчому
провадженні відбулась заміна боржника:
КСП ім. Благоєв замінено на Куликівську
сільську раду.

Європейським Судом з прав людини від 05
липня 2012 року, яке набуло статусу
остаточного 19 листопада 2012 року справа
«Глоба проти України» було
встановлено, що рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 10
березня 1999 року не виконано внаслідок
бездіяльності виконавчої служби, яка
не наклала арешт на спірну квартиру, а
Куликівська сільська рада дала дозвіл
на приватизацію, не вжила заходів щодо
виконання рішення суду.

На даний час рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 10
березня 1999 року залишилось не
виконаним і відповідач не може
виконати рішення суду, оскільки у нього
немає аналогічного вільного житла,
тому ОСОБА_6 звернувся до суду з
вказаною заявою.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 03 березня 2014 року, яка
залишена без змін ухвалою апеляційного
суду Полтавської області від 17 квітня
2014 року заяву ОСОБА_6 задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 10 березня 1999 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету
Куликівської сільської ради народних
депутатів Полтавського району, КСП
ім. Благоєва, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання ордерів недійсними, виселення
та стягнення заподіяної шкоди, а саме:
замість «зобов'язати КСП ім. Благоєва
надати ОСОБА_6 квартиру по вул.
Калініна в с. Куликово Полтавського
району Полтавської області», змінено
на «стягнути з Куликівської сільської
ради на користь ОСОБА_6 компенсацію за
не отримане житло в розмірі 723 335,00 грн».

У касаційній скарзі Куликівська
сільська рада Полтавського району
Полтавської області просить скасувати
ухвалені судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6 про зміну
способу виконання судового рішення,
суд першої інстанції, з яким погодився
й апеляційний суд виходив із того, що у
зв'язку із неправомірними діями
Куликівської сільської ради, яка
розпорядилась присудженим ОСОБА_6
майном на власний розсуд і таке майно, у
вигляді будинку, відсутнє, тому на
теперішній час виконання рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 10 березня 1999 року можливе лише
змінивши спосіб і порядок його
виконання.

Проте цілком погодитися з такими
висновками судів не можна, оскільки
суди дійшли до них з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 березня 1999 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано
недійсним ордер, виданий Виконкомом
Куликівської сільської ради народних
депутатів Полтавського району від 18
серпня 1995 року № 30 на ім`я ОСОБА_7 на
жиле приміщення в АДРЕСА_1. Виселено
ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з квартири
по АДРЕСА_1. Зобов`язано КСП ім. Благоєва
надати ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 інше
жиле приміщення, жилою площею 53 кв м.
Зобов'язано КСП ім. Благоєва надати
ОСОБА_6 квартиру по АДРЕСА_1. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

24 грудня 2002 року відбулась заміна
боржника у виконавчому провадженні з
КСП ім. Благоєва на Куликівську
сільську раду.

На теперішній час рішення суду не
виконано.

Відповідно до положення ст. 373 ЦПК
України за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім`ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, розглядає питання про
відстрочку або розстрочку виконання,
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання рішення і у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1
ст. 36 Закону України «Про виконавче
провадження».

Під зміною способу виконання рішення
слід розуміти прийняття судом нових
заходів для реалізації рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленим.

Як вбачається з матеріалів справи суд,
задовольняючи заяву, змінив спосіб
виконання судового рішення, а саме
замість зобов'язання КСП ім.
Благоєва надати ОСОБА_6 квартиру по
АДРЕСА_1, змінив на стягнення з
Куликівської сільської ради на його
користь компенсації за не отримане
житло в розмірі 723 335,00 грн,
посилаючись на відсутність у
відповідача майна, у вигляді будинку,
який був наданий ОСОБА_6 відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 10 березня 1999 року.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року
№ 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
роз'яснено, що при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, встановлення або зміну
способу й порядку його виконання суду
потрібно мати на увазі, що відповідно
до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім`ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

За таких обставин, постановляючи
ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_6
про зміну способу виконання судового
рішення, суд замість зобов'язання
надати житло, стягнув грошову
компенсацію, змінивши таким чином
рішення по суті, що був не вправі
робити.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку та залишаючи рішення суду
першої інстанції без змін, апеляційний
суд вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не
виконав, на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
уваги не звернув, не перевірив доводів
апеляційної скарги, не зазначив
конкретних обставин та фактів, що
спростовують такі доводи.

За таких обставин, визнати ухвалені
судові рішення законними і
обґрунтованими не можна, тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Куликівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтави від 03 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 17 квітня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук