Справа № 683/370/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

з участю

представника позивача
Гураєвського М.М.

представника відповідача ОСОБА_2

та третіх осіб ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_6 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом публічного
акціонерного товариства „Дельта Банк"
м. Київ до ОСОБА_2, з участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору, ОСОБА_3, Державної
реєстраційної служби України, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, шляхом передачі та
набуття у власність, виселення та
зобов'язання до вчинення певних дій,

встановив:

В лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство „Дельта Банк" м. Київ
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
з участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби
України, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення
стягнення в рахунок виконання
основного зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 19259,49 доларів
США, що згідно курсу Національного
банку України станом на 22 листопада 2013
року складає 153941,10 грн. за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 05 вересня 2008 року, укладеним між
акціонерним комерційним інноваційним
банком „УкрСиббанк" та третьою особою
ОСОБА_2, на предмет іпотеки, а саме, на
квартиру по АДРЕСА_1 на підставі
договору іпотеки № 90228 від 05 вересня 2008
року, шляхом передачі публічному
акціонерному товариству «Дельта банк»
права власності на вказане майно.
Визнати за публічним акціонерним
товариством «Дельта банк» право
власності на предмет іпотеки, а саме, на
квартиру по АДРЕСА_1. Припинити право
власності відповідача ОСОБА_2 на
квартиру по АДРЕСА_1. Виселити
відповідача ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_4,
ОСОБА_6 з квартири по АДРЕСА_1.
Витребувати від відповідача ОСОБА_2 та
передати публічному

акціонерному товариству «Дельта банк»
технічний паспорт, правовстановлюючі
документи (або їх дублікати) на
квартиру по АДРЕСА_1. Свої позовні
вимоги обґрунтовувало тим, що 05 вересня
2008 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком „УкрСиббанк",
правонаступником якого являється
публічне акціонерне товариство
„Дельта Банк" м. Київ, та третьою особою
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
про надання споживчого кредиту №
0, за умовами якого, останньому
було надано кредит у розмірі 14000
доларів США строком до 02 вересня 2016
року, зі сплатою процентної ставки за
користування кредитом в розмірі 15 %
річних. Одночасно в забезпечення
виконання зобов'язання був нотаріально
посвідчений іпотечний договір з
відповідачем ОСОБА_2 за р. № 3967 від 05
вересня 2008 року до даного кредитного
договору за № 0 від 05 вересня 2008
року. Предметом іпотечного договору є
квартира по АДРЕСА_1, яка на праві
власності належать іпотекодавцю.
Відповідно до п. 3.1.2. правил (договірних
умов) споживчого кредитування
позичальників АКІБ «УркСиббанку» банк
має право вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї наданої
йому суми кредиту згідно з умов
договору та сплати плати за кредит, у
разі порушення позичальником термінів
погашення будь-яких своїх грошових
зобов'язань за договором строком
більше ніж на 30 календарних днів.
Позичальник належним чином не виконує
зобов'язання з повернення грошових
коштів, тому станом на 22 листопада 2013
року кредитна заборгованість
становить: 19259,49 доларів США, що згідно
курсу Національного банку України
станом на 22 листопада 2013 року складає
153941,10 грн., що складається з: 11373,90
доларів США, що згідно курсу
Національного банку України станом на
22 листопада 2013 року складає 90911,58 грн.;
7885,59 доларів США, що згідно курсу
Національного банку України станом на
22 листопада 2013 року складає 63029,52 грн. З
них прострочена заборгованість
складає: тіло кредиту 6270,14 доларів США,
що згідно курсу Національного банку
України станом на 22 листопада 2013 року
складає 50117,23 грн.; відсотки 4490,55 доларів
США, що згідно курсу Національного
банку України станом на 22 листопада 2013
року складає 35892,97 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
обставини, викладені в їх
обґрунтування. Проте не надав суду
пояснень щодо розміру та механізму
нарахування заявленої кредитної
заборгованості, з посиланням на
відсутність необхідних документів:
платіжок про сплату третьою особою
ОСОБА_2 кредиту по договору про надання
споживчого кредиту; розрахунку
заборгованості по кредитному договору
(окремо тіло кредиту, відсотки) з
моменту отримання кредиту 05 вересня 2008
року по дату нарахування заявленої
заборгованості; виписки про рух коштів
з призначенням платежів по кредитному
договору за період з 05 вересня 2008 року
по дату нарахування заявленої
заборгованості. Не зміг надати
пояснення щодо умов надання
вищевказаного кредиту, а саме, стосовно
щомісячного обов'язкового платежу та
зарахування його згідно черговості
погашення грошових зобов'язань; щодо
щомісячної процентної ставки; не зміг
вказати, з якого періоду починається
заборгованість по кожному з видів
грошових зобов'язань, однак зазначив,
що порушення кредитних зобов'язань
ОСОБА_2 (третя особа) мали місце з 2008
року. Відносно повідомлення
рекомендованим листом із врученням
третій особі ОСОБА_2 про вимогу
достроково сплатити кредитну
заборгованість та про можливе
звернення стягнення на майно у випадку
дострокової несплати кредитної
заборгованості та повідомлення
рекомендованим листом із врученням
відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб
ОСОБА_4, ОСОБА_6 вимоги виселитися через
дострокове непогашення заявленої
кредитної заборгованості вказав на
відсутність таких доказів, а стосовно
наявного в матеріалах справи
повідомлення сказав, що воно
стосується іншого кредиту.

Представник відповідача ОСОБА_2 та
третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6
заперечила проти задоволення
заявлених позовних вимог, мотивуючи
тим, що її довірителем - відповідачем
ОСОБА_2 сплачувався кредит і за його
підрахунками заборгованість по
кредиту станом на 2013 рік становить 11000
доларів США, тому заявлена сума
кредитної заборгованості для них є
незрозумілою та недоведеною. Сумнівним
розцінює наявне в матеріалах справи
повідомлення про виселення, яке було
здійснене ТОВ «Ксерокс (Україна) ЛТД»,
що немає відношення до справи, при
цьому без попередньої вимоги про
дострокове погашення кредиту та плати
за кредит. Вважає заявлену суму
кредитної заборгованості не
співвідносною (153941 грн.) із ринковою
вартістю квартири, навіть, станом на
день укладення договору іпотеки (295995
грн.). Крім того представник вказала, що
квартира надана в іпотеку являється
єдиним житлом для

відповідача та членів його сім»ї, він
та його дружина ОСОБА_4 пенсіонери,
хворіють, потребують постійного
лікування. За таких обставин просить
відмовити в задоволенні позову,
застосувавши Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» та у
зв'язку із за пропуском позивачем
строку позовної давності звернення до
суду.

Представник третьої особи Державної
реєстраційної служби України в судове
засідання не з'явився, однак направив
до суду письмове пояснення, де
зазначив, що залучення до участі у
даній справі Державної реєстраційної
служби України є необґрунтованим,
оскільки служба не має жодного
відношення та й повноважень до
вирішення кредитних правовідносин
сторін. Питання реєстрації права
власності за позивачем на заявлене
іпотечне майно є передчасним, так як
відповідного рішення суду, яке набрало
законної сили наразі немає. При цьому
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації, наслідком
чого є право сторони на його визнання
чи оскарження. Разом з тим представник
третьої особи просив справу розглянути
без його участі.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача
та третіх осіб, та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновків про
наступне.

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком „УкрСиббанк" та
третьою особою ОСОБА_2 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, за умовами якого, останньому
було надано кредит у розмірі 14000
доларів США строком до 02 вересня 2016
року, зі сплатою процентної ставки за
користування кредитом в розмірі 15 %
річних (п. п. 1.2.1, 1.2.8, 1.2.9 договору про
надання споживчого кредиту).

Цільове призначення кредиту - для
особистих потреб позичальника, а саме
для споживчих цілей (п. 1.2.6 договору).

Сторони погодили, що перед укладанням
цього договору позичальник отримав від
банку інформаційний лист згідно вимог
Закону України, зокрема, Закону України
«Про захист прав споживачів»,
позичальник підтвердив, що він
ознайомлений і погоджується з
правилами (договірними умовами)
споживчого кредитування позичальників
АКІБ «УкрСиббанк», які є невід»ємною
частиною договору (розділ 3 договору).

Згідно графіку погашення кредиту
передбачалась щомісячна сплата тіла
кредиту та процентів за користування
кредитом.

05 вересня 2008 року ОСОБА_7, приватним
нотаріусом Старокостянтинівського
районного управління юстиції за р. № 3967
в забезпечення виконання кредитного
зобов'язання був посвідчений іпотечний
договір до вищевказаного договору про
надання споживчого кредиту № 0 з
відповідачем ОСОБА_2

Згідно п. 1.1 іпотечного договору
предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1,
яка на праві власності належать
іпотекодавцю на підставі свідоцтва про
право особистої власності на квартиру,
виданого виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради 17
вересня 2002 року, на підставі рішення
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради №
202 від 17 жовтня 1991 року, та
зареєстрованого в Реєстрі прав
власності на об'єкти нерухомого майна 14
серпня 2008 року за реєстраційним
номером 23933632.

В пунктах 1.3, 2.1.1, 2.4.1., 2.4.2, 4.1 4.2.1
іпотечного договору сторони зазначили,
що у випадку неналежного виконання
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту іпотекодержатель
реалізує своє право шляхом звернення
стягнення на предмети іпотеки.

08 грудня 2011 року між публічним
акціонерним товариством
«УкрСиббанком», як правонаступником
акціонерного комерційного
інноваційного банку „УкрСиббанк", та
публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі - продажу прав вимоги за
кредитами, в тому числі за договором
про надання споживчого кредиту №
0 від 05 вересня 2008 року.

В п. 3.1.2. правил (договірних умов)
споживчого кредитування позичальників
АКІБ «УркСиббанку» передбачено право
банку вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї наданої
йому суми кредиту згідно з умов
договору та сплати плати за кредит,
змінивши при цьому терміни повернення
кредиту та плати за кредит в сторону
зменшення в порядку визначеному
розділом 6 цих правил, у разі порушення
позичальником термінів погашення будь

-яких своїх грошових зобов'язань за
договором строком більше ніж на 30
календарних днів.

При цьому положеннями п. 6.2 правил
визначено, що у разі застосування
банком права дострокового повернення
всієї суми кредиту та дострокової
сплати плати за кредит, банк повідомляє
позичальника про таке своє рішення
шляхом направлення відповідної
письмової вимоги поштою
(рекомендованим листом з повідомленням
про вручення) або кур»єром за адресою
позичальника.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 даного Кодексу у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Договір є обов»язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник (третя особа ОСОБА_2.)
належним чином не виконує взятих на
себе кредитних зобов'язань, внаслідок
чого станом на 22 листопада 2013 року
позивач заявив йому заборгованість на
загальну суму 153941,10 грн., що складається
з: 11373,90 доларів США, що згідно курсу
Національного банку України станом на
22 листопада 2013 року складає 90911,58 грн.;
7885,59 доларів США, що згідно курсу
Національного банку України станом на
22 листопада 2013 року складає 63029,52 грн. З
них прострочена заборгованість
складає: тіло кредиту 6270,14 доларів США,
що згідно курсу Національного банку
України станом на 22 листопада 2013 року
складає 50117,23 грн.; відсотки 4490,55 доларів
США, що згідно курсу Національного
банку України станом на 22 листопада 2013
року складає 35892,97 грн.

Стосовно заявленого позивачем
розрахунку кредитної заборгованості,
суд виходить з положень ч. 3 ст. 61 та ч. 1
ст. 60 ЦПК України про те, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача в судовому
засіданні не надав і судом не здобуто
належних доказів на підтвердження
заявленого розміру кредитної
заборгованості, а тому суд розцінює
його недоведеним.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ст. 40 Закону
України «Про іпотеку».

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30 березня 2012 року
N 5 "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109
ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України
"Про іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке

звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Позивачем подано повідомлення,
адресоване третій особі ОСОБА_2, із
зазначенням його як позичальника, так і
як заставодавця, а також із зазначенням
поручителів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також
усім іншим мешканцям житлового
приміщення по АДРЕСА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки в разі
невиконання порушеного зобов'язання у
тридцятиденний строк та вимога про
добровільне звільнення приміщення,
передачу ключів та документації.

Відносно даного повідомлення
представник позивача повідомив, що це
повідомлення стосується іншого
кредиту.

Представник відповідача та третіх осіб
заперечила отримання цього чи
будь-яких інших повідомлень, що
стосувалися б, як то необхідності
дострокового погашення кредиту, так і
вимоги про виселення мешканців у
випадку дострокового непогашення
кредитної заборгованості.

Інші повідомлення та вимоги позивача
до відповідача та третіх осіб в
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про те, що позивач не надсилав
позичальнику (третій особі ОСОБА_2.)
вимоги достроково повернути всю надану
йому суму кредиту згідно з умов
договору та сплатити плату за кредит, а
також не надсилав вимоги відповідачу
та третім особам про виселення з
заявленого помешкання з підстав
невиконання позичальником вимоги про
дострокове погашення кредитної
заборгованості, тобто позивачем не
дотриманий, встановлений ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК
України, порядок виселення з жилого
приміщення, а отже позивач не набув
права звернення на предмет іпотеки.

До того ж ОСОБА_4, ОСОБА_6 заявлені
представником позивача як треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору, а не
співвідповідачами, тому до них
процесуально не можуть заявлятись
позовні вимоги, в даному випадку, про
виселення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов»язано його початок.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Згідно виписки по кредитному договору
третьої особи ОСОБА_2 за період з 05
вересня 2008 року по 04 січня 2012 року
прострочена заборгованість по тілу
кредиту та відсоткам мала місце ще в 2008
році, що визнається і представником
позивача, і представником відповідача
та третіх осіб.

Публічне акціонерне товариство
„Дельта Банк" м. Київ до відповідача
звернулось з позовом 07 лютого 2014 року,
заява про застосування строку позовної
давності подана представником
відповідача та третіх осіб 28 серпня 2014
року, тому суд прийшов до висновку про
те, що позовні вимоги заявлені із
пропуском строку звернення до суду за
захистом порушеного права.

При цьому, відповідно до вимог
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 07 червня 2014 року, протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов»язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
майно використовується, як місце
постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об»єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме

майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250
кв.м. для житлового будинку.

Судом встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 є постійним і єдиним місце
проживання відповідача та членів його
сім»ї, загальна площа квартири
становить 62,3 кв.м. Іншого нерухомого
житлового майна у відповідача немає.

З урахуванням вимог вищезазначеного
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», суд дійшов до
переконання, що дія цього закону
поширюється на правовідносини сторін,
і в період його дії не може відбуватися
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Враховуючи вищевказане в задоволенні
позову слід відмовити.

Стосовно проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмова у їх реєстрації Державною
реєстраційною службою України та
участь даної служби у даній справі, на
думку суду, є передчасним, оскільки
реєстрація припинення права власності
за відповідачем ОСОБА_2 на спірне
нерухоме майно та реєстрація права
власності на нього за публічним
акціонерним товариством „Дельта Банк"
м. Київ може бути лише наслідком
визнання, в даному випадку, судом
такого права.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 253, 256, 267, 526,
530, 611, 629 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст.
ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку»,
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті»,

вирішив:

Відмовити звернути стягнення в рахунок
виконання основного зобов'язання щодо
оплати заборгованості у розмірі 19259,49
доларів США, що згідно курсу
Національного банку України станом на
22 листопада 2013 року складає 153941,10 грн.
за договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 05 вересня 2008 року,
укладеним між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3, на предмет іпотеки, а саме, на
квартиру по АДРЕСА_1 на підставі
договору іпотеки № 90228 від 05 вересня 2008
року, шляхом передачі публічному
акціонерному товариству «Дельта банк»
права власності на вказане майно.

Відмовити визнати за публічним
акціонерним товариством «Дельта банк»
право власності на предмет іпотеки, а
саме, на квартиру по АДРЕСА_1.

Відмовити припинити право власності
ОСОБА_2 на квартиру по АДРЕСА_1.

Відмовити виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 з квартири по АДРЕСА_1.

Відмовити витребувати від ОСОБА_2 та
передати публічному акціонерному
товариству «Дельта банк» технічний
паспорт, правовстановлюючі документи
(або їх дублікати) на квартиру по
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Хмельницького області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня ухвалення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя _________