АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 в інтересах публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на заочне рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 10
вересня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося до суду з позовом до до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіза
кредитним договором, яка складається з:
суми простроченої заборгованості за
кредитом та суми простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту - 19 632,42 доларів США; загальної
суми пені за несвоєчасне погашення
кредитної заборгованості та загальної
суми 3% річних від суми простроченої
кредитної заборгованості - 1 406 459,40
гривень.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 10 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 28.4.1/АЄ-147.07.1 від 28
березня 2007 року в розмірі 254тис. 239,84 грн.
та пеню в розмірі 254тис. 239,84 грн. В
задоволенні решти вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. в
інтересах ПАТ «Родовід Банк»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині відмови в
позові та ухвалити в цій частині нове,
яким позовні вимоги задовольнити, а
саме вимоги про стягнення простроченої
заборгованості по кредиту та процентам
по кредиту у розмірі 19 632,42 долари США та
3 % річних від суми простроченої
заборгованості у розмірі 19 768,56 грн.

________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12814/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

Сторони, належним чином повідомлені
про дату, час та місце розгляду справи,
у судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у їх
відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її часткового
задоволенню виходячи із наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідно до умов кредитного
договору №28.4.1/АЄ-141.07.1 від 28 березня 2007
року, укладеного між сторонами, позивач
відкрив відповідачу кредитну лінію на
загальну суму 14 500,00 доларів США
терміном по 28 березня 2014 року включно,
на купівлю автомобіля та сплату
страхових платежів, зі сплатою
процентів за кредитами в розмірі 12,5
процентів річних.

Свої зобов'язання відповідач не
виконав, що призвело до виникнення
заборгованості, яка складається з: суми
простроченої заборгованості за
кредитом та суми простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту - 19 632,42 доларів США; загальної
суми пені за несвоєчасне погашення
кредитної заборгованості та загальної
суми 3% річних від суми простроченої
кредитної заборгованості - 1 406 459,40
гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони
набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем були порушені умови
кредитного договору щодо виконання
взятих на себе зобов'язань.

Суд першої інстанції вірно виходив із
того, що заборгованість має бути
перераховано відповідно до офіційного
курсу гривні до долара США та стягнута
в національній валюті, що відповідає
вимогам ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Разом з тим стягуючи пеню, суд першої
інстанції виходив із того, що остання
має бути зменшена до розміру
заборгованості по кредиту, а саме до 254
239,84 грн.

Проте, колегія суддів з таким висновком
повністю погодитися не може та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Крім того, за правилами п. 1 частини 2
статті 258 ЦК України період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати 1 року. Виходячи з
правової природи пені, яка
нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Відтак, вимоги про стягнення неустойки
підлягають задоволенню лише в межах
строків позовної давності. Вказана
правова позиція була висловлена
Верховним Судом України в постанові
№6-100цс14 від 3 вересня 2014 року.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог про стягнення пені в
межах однорічного строку позовної
давності встановленого законом.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості відповідача перед
позивачем (а.с. 41-42), розмір
заборгованості по сплаті пені за
період з квітня 2013 року по квітень 2014
року (за рік до пред'явлення вимог про
стягнення заборгованості) становить 2
435,53 долари США, що за офіційним курсом
НБУ на дату проведення розрахунку
становить 28 459,66 грн.

У зазначеній частині і підлягають
задоволенню вимоги про стягнення пені.

Крім того, як вбачається зі змісту
оскаржуваного рішення судом не
розглянуто по суті вимоги позивача про
стягнення 3 % річних, що є порушенням
вимог процесуального закону, оскільки
з рішення не вбачається у зв'язку із чим
судом відмовлено у задоволенні позову
у цій частині.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. (ч. 4 ст. 60 ЦПК України)

Положеннями частини другої статті 625 ЦК
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вказану норму та беручи до
уваги те, що в ході судового розгляду
знайшли своє підтвердження обставини
порушення (прострочення) виконання
взятого на себе грошового зобов'язання
відповідачем, з останнього підлягають
стягненню на користь ПАТ «Родовід
Банк» 3 % річних, що згідно наданого
розрахунку заборгованості становлять
19 768,56 грн.

З огляду на викладене рішення суду
назвати повністю законним та
обґрунтованим не можна, а тому воно
підлягає скасуванню в частині відмови
у задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 3 % річних з ухваленням в цій
частині нового рішення на підставі п.2
ч.1 ст.307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного
суду міста Києва від 10 вересня 2014 року
скасувати в частині стягнення пені у
розмірі 254 239,84 грн. та в частині відмови
у задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 3 % річних. Ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2на користь публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» пеню у розмірі 28 459,66 грн. та 3 %
річних у розмірі 19 768,56 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко