АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7309/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Галась І.А.
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 17 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а
н о в и л а:

В грудні 2013 року позивач пред»явив до
відповідача вказаний позов та
зазначав,що шлюб між ним та ОСОБА_2 був
зареєстрований 29 серпня 1978 року
виконавчим комітетом Бубнівської
сільської ради Волочиського району
Хмельницької області за актовим
записом №15. Дітей від шлюбу немає.

Посилаючись на припинення шлюбних
відносин з 2011 року, тобто з часу
отримання ним інвалідності, внаслідок
чого між ними стали виникати сварки та
непорозуміння і сім»я остаточно
розпалася,позивач просив розірвати їх
шлюб.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 17.04. 2014 року шлюб сторін
розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову. Вказує, що при
вирішенні спору судом не була
заслухана її думка щодо надання
сторонам строку на примирення, як це
передбачено ст.111 СК України. Крім того,
позивач після смерті його матері
повернувся в сім»ю і вони підтримують
шлюбні стосунки.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що шлюб між сторонами
укладений 29 серпня 1978 року . З 2011 року
сімейне життя сторін погіршилось,
почали виникати сварки та конфлікти. На
даний час подружжя фактичні шлюбні
відносини не підтримує, спільне
господарство не веде, спільних дітей не
має.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу,
зазначаючи про те, що примирення
неможливе, шлюб носить формальний
характер і його збереження є
недоцільним.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
та розірвавши шлюб між ним та
відповідачем, суд виходив з того, що
сторони не підтримують шлюбні
відносини та не ведуть спільне
господарство, і подальше спільне
проживання і збереження шлюбу є
неможливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не навела
доводів, які б спростовували висновок
суду, як не вказала і переконливих
підстав для надання сторонам більшого
строку на примирення, ніж той, який було
надано судом першої інстанції ( один
місяць), враховуючи, що відповідно до
ст. ст.111 СК України, 191 ЦПК України, його
надання є правом суду , а не його
обов»язком..

Апеляційна скарга не містить
обґрунтованих доводів про те, що
розірвання шлюбу суперечить інтересам
жодного з них, що мають істотне
значення.

Не встановлено порушень судом першої
інстанції і норм процесуального права,
що тягнуть за собою безумовне
скасування рішення суду.

Суд з"ясував фактичні взаємини
подружжя, обставини їх життя, причини
розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -