Справа № 713/1622/14-ц
Провадження №2/713/612/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі головуючого судді
Пилип'юка І.В., з участю секретаря
Паучек Є.В., сторін, представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Вижниця цивільну справу за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4, про стягнення заборгованості.

В позові вказував, що 13.05.2013 року
позичив ОСОБА_4 113500 грн., які на той
момент були еквівалентні 14000,00 доларів
США, про що в розписці вчинено
відповідний запис. Факт отримання
відповідачем коштів засвідчений
розпискою, яку вона заповнила
власноручно. Під час оформлення
розписки та передачі коштів був
присутній громадянин ОСОБА_1

Крім того з червня 2013 року по жовтень 2013
року надав відповідачу ще 80000,00 грн.,
однак розписки по даному факту не були
оформлені. Відсутність розписки на
суму 80000,00 грн. не надає йому можливості
визначити ціну позову з урахуванням
всієї суми позичених відповідачу
коштів.

Зазначив, що з метою добровільного
виконання домовленостей звернувся до
відповідача з листом-вимогою від 07.02.2014
року, в якому визначив ОСОБА_4 термін
поверненні коштів до 20.02.2014 року. Однак
ОСОБА_4 всупереч вимогам ч.1 ст.1049 ЦК
України кошти не повернула, тому
граничний термін сплати боргу настав
20.03.2014 року.

Посилався на те, що відповідно до вимог
ч.2 ст.533 ЦК України та з урахуванням
курсу гривні де доларів США станом на
26.08.2014 року 13,365434 грн. за 1 долар США сума
боргу складає 187116,08 грн. Крім того,
відповідач прострочила строк
поверненню коштів на 153 днів, починаючи
з 20.03.2014 року, а тому враховуючи суму
заборгованості та термін прострочення
повернення боргу, то сума 3% річних,
нарахованих на суму заборгованості
складає 2432,51 грн., а сума, яка підлягає
сплаті у зв'язку з індексом інфляції,
без врахування індексу на серпень 2014
року складає 17401,80 грн. Тобто загальна
суму боргу, яка підлягає стягненню з
відповідача складає 206950,39 грн.

Просив стягнути з відповідача на його
користь суму боргу з врахуванням
індексу інфляції та 3% річних, яка
складає 206950,39 грн. та суму сплаченого
судового збору 2192,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 та
його представник ОСОБА_1 посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини
позов підтримали, просили позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
позов не визнала, вважала позовні
вимоги безпідставними та
необґрунтованими, та просила в
задоволенні позову відмовити.
Підтвердила, що написала розписку
власноручно. Подала письмове
заперечення, в якому зазначила, що
13.05.2013 року під погрозою застосування
насилля над її сином написала розписку
ОСОБА_1 в його офісі. Зазначила, що з
розписки неможливо ідентифікувати
особу позикодавця та позичальника,
оскільки не зазначено будь-яких
особистих даних: ні паспортних, ні
ідентифікаційного номеру, ні місця
проживання тощо. Від позивача особисто
гроші не отримувала, так як він мав
домовленість щодо оренди в неї
обладнання по виробництву паливних
брикетів. У розписці не вказано строку
повернення коштів та на які потреби
вони брались. Також у розписці не
вказано її зобов'язання на повернення
коштів. Відсутні свідки, які можуть
підтвердити факт передачі їй позики.
Не було дотримано вимоги щодо
письмової форми правочину. Вважає
розписку підробленим письмовим
доказом.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 підтримала
заперечення відповідача та просила в
задоволенні позову відмовити за
безпідставність та необґрунтованістю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив, що йому відомо, що 17.12.2013 року
його мати під тиском позивача написала
розписку про отримання коштів на
вказану у позові суму. При цьому ніяких
договорів мати не підписувала.
Розписку бачив у позивача на столі, а
передачі коштів не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснив, що йому відомо, що вказані у
розписці кошти були позичені
відповідачу для закупівлі продукції,
однак при їх переді він не був
присутній. Зазначив, що він вважає, що
вказані кошти не можуть бути повернуті,
оскільки у фірми відповідача великі
борги. Він знає, що між сторонами був
укладений договір позики.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_7, його
представника ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_4, її представника ОСОБА_2 ,свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13.05.2013 року
позивач надав у позику ОСОБА_4 113500,00 грн.
на виробничі потреби, що
підтверджується розпискою останньої.

07.02.2014 року на ім'я відповідача
позивачем по пошті направлено вимогу
про повернення позичених коштів до
20.02.2014 року, у якій зазначено, що у разі
відмови від повернення коштів, він буде
змушений звернутися до суду, що
підтверджується копією вказаної
вимоги, а також квитанцією ЧД УДППЗ
«Укрпошта» від 08.02.2014 року та описом
вкладеного до листа.

Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд вважає, що позов в частині
стягнення відповідача на користь
позивача 80000,00 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки факт їх
отримання відповідачем не
підтверджений належним доказом, яким
повинна бути її розписка.

З досліджених в судовому засіданні
доказів судом встановлено, що
відповідач у встановлений вимогою
позивача строк не повернула йому
грошові кошти у сумі 113500,00 грн., а тому
позов щодо стягнення боргу за
договором позики підлягає до
часткового задоволення.

Також підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача суми
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в сумі 18890,69 грн. та три
проценти річних від простроченої суми
4850,96 грн.

При цьому зазначені відповідачем
заперечення суд не приймає до уваги,
оскільки вони не спростовують
встановлених у справі обставин, не
підтверджені належними та допустимими
доказами, а свідчать про її наміри
ухилитись від виконання грошового
зобов'язання.

Це підтверджено належними доказами,
доказів протилежного відповідачем не
надано.

Таким чином позов підлягає до
часткового задоволення із стягненням з
відповідача на користь позивача
понесених ним судових витрат
пропорційно до задоволених позовних
вимог у відповідності до ст.88 ЦПК
України.

На підставі ст.ст.15, 16, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050
ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 76, 88,
212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_7, громадянина республіки
Македонія, податковий НОМЕР_2, АДРЕСА_2,
борг за договором позики з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних в сумі
137241,65 грн. (сто тридцять сім тисяч
двісті сорок одну гривню 65 коп.) та 1372,41
грн. (одну тисячу триста сімдесят дві
гривні 41 коп.) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Вижницький районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
І. В. Пилип'юк