АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8893/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Житлово-комунальне
управління АНТК ім. Антонова про
звільнення самовільно захопленої
частини площі коридору спільного
користування житлового
багатоквартирного будинку та
стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про звільнення
самовільно захопленої частини площі
коридору спільного користування
житлового багатоквартирного будинку
та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно
попереднього рішення суду від 2003 року
за його позовом до відповідача про
приведення приміщення в попередній
стан відповідно до плану поверху 11
зазначеного будинку, ОСОБА_3 через 10
років зніс самовільно прибудовану
перегородку до своїх дверей, проте вже
восени 2013 року він повторно, без його
згоди, встановив прибудову до своїх
дверей у вигляді перегородки з дверима.

Зазначав, що його право порушено з боку
відповідача постійним «грюканням
залізними дверима», й тим, що його
кабелі проходять за перегородку
відповідача.

Також зауважував, що діями відповідача,
пов»язаними із невиконанням рішення
суду, наявність прибудови до дверей
відповідача призвели до погіршення
стану здоров»я і моральних страждань,
які він оцінює в 59500,00 грн.

Враховуючи наведене та з усіма
уточненнями просив суд:

зобов'язати відповідача за свій
рахунок знести прибудову до квартири
АДРЕСА_1, звільнити захоплену частину
площі коридору загального
користування та привести приміщення в
попередній стан відповідно до плану
поверху 11, будинку АДРЕСА_1

заборонити ОСОБА_3 в подальшому
здійснювати будь-яку прибудову до
своєї квартири на площі загального
користування (коридор);

стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 59500,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що відповідач має право на
встановлення других дверей за рахунок
і в межах площі своєї квартири,а не за
рахунок площі загального користування
всіх мешканців багатоквартирного
будинку.

Зауважує, що суди першої та другої
інстанцій, а також Верховний Суд
України вже визнавали незаконність
самовільного захоплення приміщень
загального користування відповідачем
та його було зобов'язано за власний
рахунок привести приміщення коридору у
відповідність до плану поверху.

Вважає, що відмова суду в стягненні з
відповідача на його користь моральної
шкоди є незаконною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції підставно
виходив з недоведеності позовних вимог
з огляду на таке.

Сторонами у справі не заперечується, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_3 та членам його сім»ї в
рівних долях. Квартира АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі продажу
належить ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2003 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа АНТК ім. Антонова про
приведення приміщення в попередній
стан та відшкодування моральної шкоди
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні коридором та
відшкодування моральної шкоди,
задоволено частково позовні вимоги
ОСОБА_4 та зобов'язано ОСОБА_3 за власний
рахунок привести приміщення
загального коридору поверху АДРЕСА_1 у
попередній стан відповідно до плану
поверху 11 вищезазначеного будинку. В
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
(а.с.65-67).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 28 травня 2003 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 березня 2003 року в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в
цій частині нове про його часткове
задоволення та зобов'язання ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 переобладнати за власний
рахунок вхідні двері в квартиру
АДРЕСА_1 таким чином, щоб вони
відкривалися всередину житлового
приміщення (а.с.102-103).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 14 травня 2007 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 березня 2003 року та рішення
Апеляційного суду міста Києва від 28
травня 2003 року залишено без змін
(а.с.68-69).

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 липня 2010 року
змінено спосіб виконання рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 березня 2003 року, а саме
зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок
привести приміщення загального
коридору поверху АДРЕСА_1 у попередній
стан відповідно до плану поверху 11
вищезазначеного будинку, шляхом
знесення дверної перегородки та
демонтування дверей. (а.с.20).

11.04.2012 року відповідач виконав рішення
суду та зніс за власний рахунок
прибудову (перегородку з вмонтованими
другими вхідними дверима) до своєї
квартири в 2012 році, що підтверджується
постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві від 11.04.2012 року про закінчення
виконавчого провадження (а.с.71).

Також сторонами не заперечується, що
восени 2013 року відповідач повторно
влаштував перегородку в якій
вмонтовані другі вхідні двері до кв.186
вглиб коридору без порушення
капітальних стін.

Згідно листа за №13 ЖКУ ДП «Антонов»,
яке є балансоутримувачем будинку, за
підписом головного інженера ЖКУ ДП
«Антонов» на заяву відповідача ОСОБА_3
щодо облаштування перегородки із
вхідними дверним блоком в коридорі на
АДРЕСА_1 адміністрація ЖКУ підтверджує
раніше надану згоду (а.с.49).

Із заяви мешканців АДРЕСА_1, зокрема
квартир №187,182,181,183,184 від 01.08.2002 року
вбачається, що квартира відповідача
знаходиться у торці коридору, тому
перенесені ним, приблизно на 90 см
вхідні двері у глиб коридору, ніяким
чином не заважають їм, як сусідам (121-122).

Як зауважено вірно судом першої
інстанції, що роботи щодо облаштування
перегородки із вхідними дверним блоком
в коридорі на АДРЕСА_1 не належать до
самочинного будівництва,
перепланування виконуються без
відповідної дозвільної документації, а
тому відповідачем не були порушені
норми чинного законодавства при
встановлення ним у вересні 2013 року
перегородки з влаштуванням других
вхідних дверей до його квартири.

Звертаючись в суд з даним позовом
ОСОБА_2 також посилався на те, що йому
докучає залізний грюкіт дверей
відповідача, разом з тим, на
підтвердження зазначених доводів
позивачем не надано жодного доказу, як
того вимагають ст.ст.10,60 ЦПК України.
Зокрема, позивачем не заявлялося
клопотання про призначення судової
експертизи, для встановлення рівня
шуму та рівня його небезпеки для
здоров'я позивача.

Крім того, позивачем не доведено, що
перегородка яку встановив відповідач,
несе перешкоду при обслуговуванні
електротехнічного обладнання, або
заважає користуватись електричними
розподільними щитками, так як доступ до
всіх комунікацій залишився вільним, що
підтверджується зокрема Актом ЖКУ ДП
«Антонов» згідно якого, в ході
перевірки технічної і пожежної безпеки
в коридорі перед АДРЕСА_1 встановлено,
що електропроводка та електротехнічне
обладнання знаходиться в належному
стані. Вхідні двері кв.186 не несуть
ніяких перешкод в обслуговуванні
поверхового розподільчого електрощита
(а.с.48).

Судом апеляційної інстанції
перевірено доводи сторін і
встановлено, що між сторонами відсутні
добросусідські відносини, існує давній
конфлікт. Подвійні двері встановлені,
як у квартирі відповідача, так і в
квартирі позивача, відкриваються в
загальний коридор. Двері відповідача
не заважають доступу до комунікацій, до
квартири позивача, при відкритті не
дістають до стіни квартири позивача,
встановлені з метою безпеки житла.

В силу ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Як до суду першої інстанції, так і до
апеляційного суду позивач не надав
жодного доказу на підтвердження того,
що відкриття та закриття дверей
призводить до підвищеного рівня шуму
та спричиняє незручності позивачу.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог, виходячи з
інтересів обох сторін щодо можливості
встановлення подвійних дверей з метою
безпеки житла та відсутності порушених
прав позивача в результаті їх
встановлення.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду про відмову в
задоволенні вимоги про заборону
відповідачу в подальшому здійснювати
будь-яку прибудову до своєї квартири на
площі загального користування
(коридорі), оскільки суд позбавлений
повноважень ухвалювати рішення на
майбутнє до правовідносин, які ще не
виникли.

З огляду на те, що в задоволенні
основних вимог позову судом вірно
відмовлено, тому й вимога про
відшкодування моральної шкоди, яка є
похідною, не підлягає задоволенню у
зв'язку з недоведеність основних вимог
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: