Справа № 453/7/14 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/5929/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Данюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», третя особа ОСОБА_5 директор ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.12.2013 року його звільнено з посади заступника начальника по виробництву Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспрокомбінат» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки не було повідомлено державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівника, не враховане його переважне право на залишення на роботі, не повідомлено Сколівську районну раду про його звільнення, оскільки він є депутатом, за відсутності згоди профспілкового комітету та відсутності пропозиції вакантної посади головного інженера Сколівського лісгоспу.

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника по виробництву Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 09.12.2013 року.

Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2013 року по 11.07.2014 року в розмірі 16 895 (шістнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 40 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у користь ОСОБА_2 судові витрати пов'язані з витратами на правову допомогу в сумі 1550 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят) гривень

Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у користь держави 243,60 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржило ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». В апеляційній скарзі покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування судом обставин справи. Зазначає, що при звільненні позивача з роботи було дотримано вимоги КзПП України, відповідно до вимог якого, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При цьому звільнення працівника допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Одночасно з попередженням про наступне вивільнення 03.10.2013 року позивачу запропоновано підходящі вакантні посади сторожа та опалювача котельні. Проте позивачем пропозиції не прийнято, і тому, наказом №225-к від 09.12.2013 року його звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників. Просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково , виходячи з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6.11.1992 року розглядаючи трудові спори, пов»язані зі звільненням за ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з»ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що з 01.03.2012 року позивач працював у Сколівському військовому лісгоспі ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» на посаді заступника начальника по виробництву.

Наказом в.о. директора ДП «Івано-Франківського військового ліспромкомбінату» № 225-к від 09.12.2013 року ОСОБА_2 - заступника начальника по виробництву Сколівського військового лісгоспу державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» звільнено з роботи з 09.12.2013 року у зв'язку із скороченням чисельності штату у відповідності до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідачем не дотримано порядку вивільнення працівників визначених ст. 43, 49-2 КЗпП України, оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності або наявності станом на 01.10.2103 року вакантних посад у ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», 25.11.2013 року ОСОБА_2 не був присутнім на засіданні первинної профспілкової організації, на якому розглядалося подання про розірвання трудового договору з працівниками Сколівського військового лісгоспу, письмової згоди про розгляд питання щодо його звільнення не надавав, однак фактично питання його скорочення було розглянуто у його відсутності, що є порушенням вимог ст. 43 КЗпП України; позивач є депутатом Сколівської районної ради, відтак належить до категорії працівників, на звільнення яких необхідна згода виборного органу первинної профспілкової організації і в тому випадку, коли за ст. 43-1 КЗпП допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації.

Повністю з такими висновками суду погодитися не можна з таких мотивів.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди профспілкового органу допускається у випадку, зокрема, звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об»єднаннями громадян.

Як убачається з матеріалів справи, позивач займав посаду заступника начальника по виробництву Сколівського ВЛГ. Відповідно до посадової інструкції (п.1) вказана посада належить до категорії керівників. Згідно з Положенням Сколівського військового лісгоспу - лісгосп є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (а.с. 71-76). Враховуючи наведене, звільнення позивача не вимагало попередньої згоди профспілкового органу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідно місцеву раду. Висновок суду про те, що позивач, який є депутатом Сколівської районної ради, належить до категорії працівників, на звільнення яких необхідна згода виборного органу первинної профспілкової організації, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно із ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідачем було надано апеляційному суду докази відсутності станом на 03.10.2103 року вакантних посад у ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», що стверджується довідкою № 975 від 01.12.2014 року (а.с. 222).

На виконання наказу № 192-к від 30.09.2013 року ОСОБА_2 03.10.2013 року було попереджено про наступне вивільнення (а.с.6). У день ознайомлення з повідомленням про вивільнення позивачу відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України було запропоновано переведення на вакантні посади у ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» станом на 01.10.2013 року - сторожа та опалювача котельні. Від запропонованих посад ОСОБА_2 відмовився та просив перевести його на вакантну посаду головного інженера, про що він зазначив у повідомленні про наступне вивільнення та подав відповідну заяву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (а.с.7).

Як встановлено судом, станом на 03.10.2013 року, тобто на час попередження позивача про звільнення, посада головного інженера Сколівського військового лісгоспу була вакантна, однак така не була запропонована відповідачу, його заява про переведення на зазначену посаду залишена буз реагування. Таким чином, при звільненні позивача з роботи відповідачем не було дотримано вимоги чинного трудового законодавства та процедуру звільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.12.2013 року.

Розмір середньоденного заробітку відповідача у сумі 116,52 грн. відповідачем не оспорюється, тому суд приймає такий до уваги при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2013 року по 23.12.2014 року, що становить 30 877,80 грн. (116,52 грн х 265 днів =30 877,80 грн).

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, ст.314 ч.2 , ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_2 задовольнити. Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника по виробництву Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» з 09.12.2013 року.

Стягнути з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2013 року по 23.12.2014 року в розмірі 30 877,80 грн.

Стягнути з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у користь держави 308,77 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Н.Л.Шумська