У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 14 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 21
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи на
стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним
позовом, у якому просила усунути
перешкоди у користуванні власністю та
вселити її. В обґрунтування заявлених
вимог посилається на те, що вона є
власником 70/100 частин домоволодіння
розташованого по АДРЕСА_1. Крім неї,
співвласниками 70/100 домоволодіння є
треті особи у справі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5
власником іншої частини домоволодіння
в розмірі 30/100 є ОСОБА_6 Вхід до кожної
частини домоволодіння обладнаний
окремим входом. Зазначає, що своїй
частині домоволодіння вона періодично
проживає з 2003 року - з часу її виїзду на
роботу за межі України, однак на час
відпустки вона проживала в будинку. У
листопаді 2012 року вона повернулася на
проживання до свого будинку. З приводу
того, що позивачка має намір постійно
проживати в будинку, у неї з колишньою
невісткою виник конфлікт. Відповідачка
ОСОБА_2 поміняла замок від вхідних
дверей, що ведуть до частини будинку
позивачки, та не впускає її в будинок та
в господарські споруди. Відповідачка
ОСОБА_2 є колишньою дружиною сина
позивачки ОСОБА_4 та проживає у спірній
частині домоволодіння разом з
неповнолітніми дітьми без належної
правової підстави. У жовтні 2012 ОСОБА_6
власник 30/100 частин будинку дав згоду на
реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та
її неповнолітніх дітей - ОСОБА_7
та ОСОБА_8, у своїй частині будинку.
Отже, у відповідності до реєстрації
відповідачка не має права проживати на
території позивачки, тим паче
позивачка своєї згоди не надавала.
Однак, незважаючи на те, що
відповідачка має визначене місце
проживання, вона неправомірно
перешкоджає позивачці у користуванні
належним їй жилим приміщенням, чим
порушує її право як власника.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 14
березня 2014 року позов задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні 70/100 частини житлового
будинку, що розташовані по АДРЕСА_1,
шляхом зобов'язання ОСОБА_2: передати
ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей до її
частини будинку; не чинити ОСОБА_3
перешкоди фізичними діями у
користуванні вказаним жилим
приміщенням - її частиною будинку; не
чинити ОСОБА_3 перешкоди у застосуванні
заходів щодо припинення руйнування
будинку, проведенні ремонту. Вселено
ОСОБА_3 у 70/100 частини житлового будинку,
що розташований по АДРЕСА_1, який
належить їй на праві власності.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 21 травня 2014
року рішення Хотинського районного
суду Чернівецької області від 14
березня 2014 року в частині
стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на
оплату правової допомоги змінено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на
відшкодування витрат на оплату
правової допомоги 2923 грн 20
коп. В решті рішення першої інстанції
залишено без змін.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2
на рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 14 березня 2014
року та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 21
травня 2014 року, тобто після закінчення
строку, установленого ст. 325 ЦПК
України.

Касаційна скарга містить заяву про
поновлення строку на касаційне
оскарження з зазначенням причини
пропуску строку.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, в повному обсязі з'ясував
всі обставини по справі, перевірив
обґрунтування позовних вимог та
заперечення проти позову, дав їм
належну оцінку, вірно визначилися з
характером спірних правовідносин, які
виникли між сторонами, вірно
застосував норму матеріального права і
обґрунтовано дійшли висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 14 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 21 травня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи
на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення, за касаційною
скаргою на рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 14 березня 2014 року та рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 21 травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Попович