АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Сальникова
№ 22-ц/796/8379/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 28 квітня 2014 року про відмову в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Наталії Василівни щодо
примусового виконання виданого
Голосіївським районним судом м. Києва 07
квітня 2011 року виконавчого листа №
2-2145/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 57463,40 грн.,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 28 квітня 2014 року відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_2 на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Н.В. щодо примусового виконання
виданого Голосіївським районним судом
м. Києва 07 квітня 2011 року виконавчого
листа № 2-2145/11 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 57463,40 грн.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити скаргу ОСОБА_2 на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Н.В. На думку апелянта, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги. Наголошує на
порушенні його прав з боку державного
виконавця, оскільки при поверненні
виконавчого листа до суду внаслідок
поновлення строку для подання
апеляційної скарги та прийняття такої
апеляційної скарги до
розглядудержавним виконавцем не було
вирішено питання про зняття арешту на
майно відповідно до вимог ч. 1 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження».

В судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, повідомлені
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14
червня 2011 року старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 28192657 з
примусового виконання виданого
Голосіївським районним судом м. Києва 07
квітня 2011 року виконавчого листа №
2-2145/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 57463,40 грн., а також про накладення
арешту на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_2 (а. с. 10).

19 грудня 2012 року державним виконавцем
було винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу у
зв'язку з тим, що вжитими державним
виконавцем заходами не виявилося за
можливе з'ясувати місце проживання або
перебування боржника фізичної особи.

03 вересня 2013 року до Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
було повторно подано виданий
Голосіївським районним судом м. Києва 07
квітня 2011 року виконавчий лист № 2-2145/11
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 57463,40 грн.

05 вересня 2013 року старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Н.В. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 39619821 з примусового виконання
виданого Голосіївським районним судом
м. Києва 07 квітня 2011 року виконавчого
листа № 2-2145/11 (а. с. 11).

21 січня 2014 року старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Н.В. виданий Голосіївським
районним судом м. Києва 07 квітня 2011 року
виконавчий лист № 2-2145/11 було повернуто
до суду, який його видав у зв'язку з
відновленням судом строку для подання
представником ОСОБА_2 апеляційної
скарги на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 07 квітня 2011
року, за яким видано виконавчий лист, та
прийняттям її до розгляду (а. с. 12-13).

14 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на бездіяльність
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції Черних Н.В. щодо примусового
виконання виданого Голосіївським
районним судом м. Києва 07 квітня 2011 року
виконавчого листа № 2-2145/11 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
57463,40 грн. Просив зобов'язати Відділ
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції зняти арешт з його майна,
накладений в процесі виконання
виданого Голосіївським районним судом
м. Києва 07 квітня 2011 року виконавчого
листа № 2-2145/11, а також виконати вимоги
ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження», п. 4.10.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_2

При цьому, суд виходив з того, що за
виконавчими провадженнями ВП № 28192657 та
ВП № 39619821 на ОСОБА_2 державним
виконавцем було накладено виконавчий
збір у сумі 5746,34 грн. за невиконання в
добровільному порядку виданого
Голосіївським районним судом м. Києва 07
квітня 2011 року виконавчого листа №
2-2145/11 та прийнято рішення про стягнення
з боржника витрат у сумі 20,00 грн. за
проведення виконавчих дій.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом було
неправильно застосовано положення ч. 1
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 48
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ,
прийнятий державним виконавцем до
виконання, повертається до суду, який
його видав, у разі відновлення судом
строку для подання апеляційної скарги
на рішення, за яким видано виконавчий
документ, та прийняття такої
апеляційної скарги до розгляду (крім
виконавчих документів, що підлягають
негайному виконанню).

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника

Таким чином, Законом прямо передбачено
зняття державним виконавцем арешту,
накладеного на майно боржника у разі
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, шляхом
зазначення про це у відповідній
постанові.

Визначені ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» виключення
(направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій) стосуються лише зняття
арешту, накладеного на майно боржника у
разі закінчення виконавчого
провадження та не поширюються на
випадки повернення виконавчого
документа до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав.

Відтак, посилання суду першої
інстанції на те, що на ОСОБА_2 державним
виконавцем було накладено виконавчий
збір за невиконання в добровільному
порядку виданого Голосіївським
районним судом м. Києва 07 квітня 2011 року
виконавчого листа № 2-2145/11 та прийнято
рішення про стягнення з боржника
витрат за проведення виконавчих дій є
безпідставними.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Таким чином, повертаючи виданий
Голосіївським районним судом м. Києва 07
квітня 2011 року виконавчий лист № 2-2145/11
у зв'язку з відновленням судом строку
для подання представником ОСОБА_2
апеляційної скарги на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 07 квітня 2011 року, за яким видано
виконавчий лист, та прийняттям її до
розгляду державний виконавець
відповідно до положень ст. ст. 1, 7, 48, 50
Закону України «Про виконавче
провадження» зобов'язаний був вирішити
питання про зняття накладеного на
майно боржника арешту з метою
виконання рішення суду, яке на той час
не набрало законної сили, а отже не
підлягало виконанню, а також скасувати
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до повідомлення
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції Пампури Д.С. 02 червня 2014 року
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виданого 18 квітня 2014 року
Голосіївським районним судом м. Києва
виконавчого листа № 2-2145/11 в справі про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
заборгованості, а також скасування
заходів примусового виконання рішення,
в тому числі й арешту майна боржника. На
підставі вказаної постанови 02 червня
2014 року до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно було внесено
відповідні записи щодо припинення
обтяження.

Враховуючи, що на час розгляду
апеляційної скарги права ОСОБА_2
відновлено, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення його скарги на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ніжинського
міськрайонного управління юстиції
Черних Н.В., а також підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, відхилити, а ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 28 квітня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді