22-ц/775/242/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого -
Песоцької Л.І.,

суддів -
Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі -
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання права
власності на автомобіль та
витребування його з незаконного
володіння за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
ОСОБА_2, Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції (далі - ВДВС) з даним позовом,
просила визнати за нею право власності
на автомобіль HYUNDAI 110, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
зняти арешт з належного їй на праві
власності зазначеного автомобіля,
накладений постановою
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 30
липня 2012 року, скасувати зазначену
постанову ВДВС та виключити автомобіль
з акту опису.

25 листопада 2013 року позивачка в порядку
ст.31 ЦПК України змінила свої позовні
вимоги, просила визнати за нею право
власності на вказаний автомобіль та
витребувати його з незаконного
володіння ОСОБА_2

Посилалась на те, що 07 червня 2012 року її
колишній чоловік - ОСОБА_3, шлюб з яким
розірвано 09 березня 2010 року, діючи на
підставі довіреності наданої йому
відповідачкою ОСОБА_2 26 листопада 2011
року, продав їй легковий автомобіль
HYUNDAI 110, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1 за 48 000 грн., що
підтверджується складеною між ними в
той же день угодою. На підтвердження
укладення договору купівлі - продажу та
з метою вільного користування, ОСОБА_3
передав їй технічний паспорт на
автомобіль та договір страхування
транспортного засобу, які по цей час
знаходяться у неї, що також підтверджує
факт укладання договору
купівлі-продажу автомобіля.

Автомобілем вона користувалась до того
часу поки він не був у неї вилучений у
зв'язку з наявністю постанови про його
арешт.

Автомобіль не було знято з обліку в
органах реєстрації, оскільки ОСОБА_3
ухилявся від зняття його з обліку на
підставі довіреності, виданої йому
відповідачкою ОСОБА_2, мотивуючи свою
відмову відсутністю часу на це та
тривалим відрядженням, тому вона
відповідно не мала можливості
зареєструвати придбаний автомобіль на
себе. Посилалась також на те, що вона є
добросовісним набувачем та
повноправним власником автомобіля,
однак ОСОБА_2 без законних та те підстав
утримує у себе належний їй автомобіль.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про визнання права власності на
автомобіль та витребування його з
незаконного володіння відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачка в апеляційній
скарзі посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення вимог.

Договір купівлі-продажу транспортного
засобу не підлягає державній
реєстрації, тому і положення Закону
України «Про дорожній рух» і Порядку
не можуть впливати на встановлення
права власності за договорами купівлі-
продажу транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивачки, відповідачки та
третьої особи, які належним чином
повідомлені про час і місце судового
розгляду справи. Від відповідачки
надійшло клопотання про розгляд справи
без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки - ОСОБА_4, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_1, заперечення
представника відповідачки - ОСОБА_5, яка
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд
виходив з того, що право власності на
автомобіль виникає лише у тому разі,
якщо відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
переходу права власності на
транспортний засіб є його попереднє
зняття в установленому порядку з
обліку в підрозділах
Державтоінспекції. У реєстраційні
документи власника автомобіля ОСОБА_2
після продажу автомобіля ОСОБА_3 зміни
до державної реєстрації та обліку не
вносились і це сторонами не
заперечувалось. Відповідно на даний
час спірний автомобіль знаходиться у
володінні його законного власника
ОСОБА_2, тому підстави для визнання за
ОСОБА_1 права власності та витребування
спірного автомобіля з незаконного
володіння ОСОБА_2 відсутні.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися, оскільки він відповідає
обставинам справи, наданим доказам і
нормам матеріального права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або набуття права
власності не встановлено судом.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
відповідно до довіреності від 26
листопада 2011 року, ОСОБА_2 уповноважила
ОСОБА_3 розпоряджатись (продавати,
обміняти, здавати в оренду, передати у
заставу) належним їй на праві власності
(свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, видане 1-м
ВРЕВ м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в
Донецькій області 29 вересня 2010 року)
легковим автомобілем HYUNDAI 110, 2008 року
випуску, двигун № V = 1086 CUB.CM, шасі (рама)
№ кузов НОМЕР_2, державний номерний
знак НОМЕР_1, зареєстрований 1-м ВРЕВ
м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій
області 29 вересня 2010 року.

Згідно комп'ютерної бази РІІС ДАІ ВРЕВ
ДАІ з обслуговування м.Маріуполя та
облікової картки автомобіля
автомобіль HYUNDAI 110, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_2, 1988 року
народження, яка мешкає за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 67 - 68).

Згідно з договором купівлі-продажу
автомобіля від 07 червня 2012 року ОСОБА_3
продав, а ОСОБА_1 купила автомобіль за 48
000 грн.. При цьому в договорі сторони
домовились про нотаріальне
посвідчення договору (а.с.37).

Рішенням Слов'янського міжрайонного
суду Донецької області від 29 липня 2013
року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі - продажу автомобіля дійсним
(а.с.6-7).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03 жовтня 2013 року рішення
Слов'янського міжрайонного суду
Донецької області від 29 липня 2013 року
було скасовано, і в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі - продажу автомобіля дійсним
відмовлено (а.с.69 - 72).

31 липня 2012 року на спірний автомобіль
був накладений арешт, що
підтверджується постановою державного
виконавця ВП № 33290504 від 31 липня 2012 року
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (а.с.65) та
актом опису та арешту майна, складеним
13 травня 2013 року ( а.с.58 - 59).

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про
автомобільний транспорт» транспортні
засоби, в тому числі легкові автомобілі
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація здійснюється в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про
затвердження порядку державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, мотоциклів усіх типів, марок і
моделей, причепів, напівпричепів та
мотоколясок, інших прирівняних до них
транспортних засобів та мопедів»
(далі - Порядок) встановлено, що
транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.

В силу п.п.7,8 зазначеного Порядку
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, оцінку його
вартості; правомірність придбання
транспортних засобів, вузлів і
агрегатів, які мають ідентифікаційні
номери, підтверджується документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою, виданими
суб'єктами підприємницької діяльності,
які реалізують транспортні засоби та
видають довідки - рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами - виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

Перед відчуженням, передачею такий
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження,
передача власником придбаних
транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не
проводиться.

Реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків, а також
внесення в установленому порядку
платежів за огляд транспортних
засобів, реєстрацію, перереєстрацію та
зняття їх з обліку, відшкодування
вартості бланків реєстраційних
документів та номерних знаків.

Згідно з п.40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Таким чином, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набувати право власності на
транспортний засіб.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що ОСОБА_3
було вчинено будь - які з вище
зазначених дій, зокрема, але не
виключно, знято спірний автомобіль з
обліку в органах ДАІ.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову
про визнання права власності
необхідними умовами є дві безумовні
обставини: 1) особа, яка звертається до
суду повинна бути власником майна; 2) це
право повинно оспорюватися.

Оскільки у визнанні угоди купівлі -
продажу дійсною позивачці було
відмовлено, за нею спірний автомобіль
зареєстровано не було, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог про визнання за позивачкою права
власності на транспортний засіб марки
HYUNDAI 110, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, та витребування
його у ОСОБА_2, за якою на підставі
технічного паспорту зареєстрований
спірний автомобіль.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
відповідно до ст.212 ЦПК України дав
оцінку доказам з урахуванням вимог
ст.ст.58,59 ЦПК України про їх належність
і допустимість.

Наданий позивачкою на обґрунтування
своїх позовних вимог договір
купівлі-продажу, укладений між нею та
третьою особою в простій письмовій
формі, не може свідчити про те,
позивачкою у встановлений законом
спосіб придбаний даний автомобіль.

Відповідно до ч.1,4 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Згідно ст.205 ЦК україни, правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Однак, п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
встановлено, що правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, належить вчиняти у письмовій
формі.

В порядку ст.210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту
державної реєстрації.

Поряд з цим Порядком державної
реєстрації встановлено обов'язкове
попереднє зняття транспортного засобу
в встановленому законом порядку з
обліку в підрозділах ДАІ.

Проте, вказаних вимог чинного
законодавства позивачкою та третьою
особою ОСОБА_3 при укладенні договору
купівлі - продажу автомобіля від 7
червня 2012 року додержано не було, а
тому колегія суддів приходить до
висновку, що даний правочин не може
вважатися вчиненим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення
суду позивачкою та її представником не
надано.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315 ЦПК України,
колегія суддів,

У х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 19 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Є.Є.Мальцева

Т.Б.Ткаченко