АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 681/259/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2054/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П»єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 серпня 2014 року у справі за позовом ПАТ „Дельта Банк" до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Державна реєстраційна служба України, АТ „УкрСиббанк" про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ „Дельта Банк" про визнання положень договорів такими, що не підлягають виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивач звернувся із позовом і в обґрунтування вимог зазначав, що 09.06.2008р. між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого остання отримала кредит в сумі 79 500 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.06.2015р. зі сплатою 15% річних за користування кредитом. З метою забезпечення цього зобов'язання, 09.06.2008р. між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки №14881, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку нежитлову будівлю загальною площею 93,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 виконувала неналежним чином та допустила заборгованість в сумі 96 903,99 доларів США, що еквівалентно 774 553,59 грн., з яких: 52 850,08 доларів США (422 430,69 грн.) - заборгованість по тілу кредиту та 44 053,91 доларів США (352 122,91 грн.) - заборгованість по відсотках. Тому, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного 08.12.2011р. між ПАТ „УкрСиббанк" та ПАТ „Дельта Банк", позивач просив звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки.

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом, в якому просила визнати положення договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.06.2008р. та договору іпотеки №14881 від 09.06.2008р. такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що кредитні кошти нею не отримувались, будь-яких доручень банку щодо надання кредиту не вчинялось, а тому відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Полонського районного суду від 24 липня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено АТ „УкрСиббанк"

Рішенням Полонського районного суду від 27 серпня 2014 року позов ПАТ „Дельта Банк" задоволено. В рахунок виконання зобов'язання по сплаті заборгованості на загальну суму 774 553,60 грн. за договором споживчого кредиту звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 93,7 кв.м., шляхом передачі права власності ПАТ „Дельта Банк" на вказану нежитлову будівлю та визнано за ПАТ „Дельта Банк" право власності на даний об'єкт нерухомості. Припинено право власності ОСОБА_4 на вищевказане приміщення та зобов'язано останню передати ПАТ „Дельта Банк" правовстановлюючі документи на дану будівлю. Позов ОСОБА_3 залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ „Дельта Банк" відмовити. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що підписи на заявах на отримання коштів вчинені не нею, а іншою особою, а розрахунок заборгованості є недоведеним та не відповідає дійсності. Крім того, судом порушено принципи рівності і змагальності сторін, а також її право на захист. Апелянтка звертає увагу на те, що вона не отримувала від позивача повідомлення з вимогою виконання основного зобов'язання, а тому останнім порушено порядок позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що суперечить ст.ст. 36, 37 Закону України „Про іпотеку" та розділу 6 кредитного договору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_4 також оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянтка звертає увагу на порушення процедури досудового вирішення спору та вважає безпідставним припинення її права власності на майно, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 346 ЦКУкраїни, ст. 33 Закону України „Про іпотеку", а також нормам міжнародного права. Апелянт зазначає, що судом не перевірено правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором та повноваження представника на представництво інтересів позивача в суді, а також не зазначено початкову ціну предмета іпотеки. Апелянтка вказує і про порушення судом норм ст.ст. 214, 215 ЦПК України.

Представник позивача апеляційні скарги не визнав і просить їх відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянти та їх представники до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 п.п.1,2,3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 09.06.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов»язався надати кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 79500 доларів США, що дорівнює еквіваленту 385654,50грн., ліміт якої встановлюється у розміру суми кредиту, а позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно до Додатку №1 до Договору , але не пізніше 08.06.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. ( п. 1.1. та п.1.2.2. вказаного договору про надання споживчого кредиту № 0). Також 09.06.2008 року між тими ж сторонами було укладена Додаткова угода №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.06.2008р., відповідно до умов якої врегульовано питання щодо підняття відсоткової ставки по кредиту, порядок сплати комісії та приєднано до Договору Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту». (т.1 а.с.10-24). Також 09.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки 14881, відповідно до якого ОСОБА_4 в забезпечення виконання ОСОБА_5 Договору про надання споживчого кредиту №0 передає в іпотеку нежитлову будівлю АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_5 умови договору про надання споживчого кредиту належним чином не виконувала, в зв»язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 96903,99 доларів США.

08 грудня 2011 року між АТ „УкрСиббанк" та ПАТ „Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов договору до ПАТ „Дельта Банк" перейшло право вимоги, що виникло з цього договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Тобто, до позивача перейшло у т. ч. право звернення стягнення на предмет іпотеки, що узгоджується з приписами ст. 514 ЦК України.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" (надалі Закону) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 5.2.1. договору іпотеки сторони передбачили застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Згідно ч.1 статті 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За таких обставин та з урахуванням наведених вимог закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку", у зв'язку з чим у рахунок погашення заборгованості у сумі 774553,59грн. передав у власність ПАТ „Дельта Банк" зазначений предмет іпотеки, визнавши за останнім право власності на нього та припинивши право власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 93,7 кв.м. і зобов»язавши останню передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт та правовстановлюючі документи на вказане приміщення.

Також, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що не підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_3 з підстав недоведеності.

Доводи апеляційних скраг не спростовують висновків суду.

Так, посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі щодо неповного з»ясування судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, а саме: що апелянтка не давала доручень банку про надання їй кредиту, є недоведеними, адже відповідно до ч.3 ст.10, ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 в тій частині, що суд не дав їй можливості ознайомитися із наданими третьою особою письмовими документами, що витребовувалися за ухвалою суду та висловити свою думку відносно цих документів, є безпідставними, адже ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27.08.2014 року були подані до суду клопотання щодо розгляду справи в їхній відсутності. (т.1 а.с.191-192).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в тій частині, що судом не було досліджено обставини, на які є посилання у зустрічному позові та суд не дав можливості апелянту їх довести, є безпідставними, виходячи із слідуючого. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 24.06.2014 року було подано зустрічний позов про визнання положень договорів такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що нею не вчинялися жодні доручення банку про надання їй кредиту. Разом з тим, ОСОБА_3 в судові засідання 24.06.2014р. та 24.07.2014 року не з»являлася, хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином та про причини неявки суд не повідомила. (т.1 а.с.153,169). Разом з тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання 27.08.2014 року також не з»явилися, направивши клопотання про не заперечення задоволення клопотань представника позивача щодо витребування документів про отримання коштів, залучення до участі в справі в якості третьої особи АТ «УкрСиббанк» та розгляду справи в цій частині за їхньої відсутності (т.1 а.с.191-192), при цьому апелянтка 31.07.2014 року отримала копію ухвали Полонського районного суду від 24.07.2014 року, в якій були вирішені вказані клопотання. (т.1 а.с. 177). Разом з тим, ОСОБА_3 25.03.2014 року, 09.04.2014 року направляла до суду клопотання щодо відкладення розгляду справи без підтвердження поважності причин відкладення та без поважних причин не з»являлася до суду 17.06.2014 року. (т.1 а.с.118, 133, 151), що на думку колегії суддів, свідчить про зловживання ОСОБА_3 своїми правами.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг в тій частині, що судом першої інстанції не було перевірено розмір визначеної позивачем заборгованості по кредитному договору, колегія суддів вважає їх недоведеними, адже апелянтами не надано як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст. 58-59 ЦПК України доказів щодо невірності розрахунку боргу, який був наданий позивачем.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в тій частині, що судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення не відображено прийняття або відхилення доказів є обґрунтованими, однак це порушення не призвело до невірного вирішення справи.

Щодо порушення судом ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів вважає ці доводи апеляційних скарг безпідставними, виходячи із слідуючого. Так, як вбачається із матеріалів справи (т.1а.с. 49-50, 54-55, 59-60), позивачем 11.12.2013 року було направлено вимоги від 04.12.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов»язання в 30-ти денний строк та виселення і лише 10.12.2014 року ПАТ «Дельта Банк» направлено до суду позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта ОСОБА_3 про те, що позивачем обрано невірний спосіб судового захисту, оскільки задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є способом позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними, адже п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скраги ОСОБА_4 щодо незаконного припинення її права власності на спірне майно є безпідставними, адже таке припинення не суперечить вимогам діючого законодавства.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про передачу зазначеного нерухомого майна у власність ПАТ „Дельта Банк", поза увагою суду залишились вимоги ч.3 ст. 37 Закону України „Про іпотеку", відповідно до яких іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Тому колегія суддів вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення суду від 22 серпня 2014 року вказівкою щодо вартості предмета іпотеки, за якою іпотекодержатель набуде предмет іпотеки у власність.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду від 27 серпня 2014 року залишити без змін, доповнивши резолютивну частину рішення вказівкою щодо вартості предмета іпотеки - «в рахунок виконання зобов'язання по сплаті заборгованості на загальну суму 774 553,60 грн. за договором споживчого кредиту №0 від 09 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 93,7 кв.м., вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності, шляхом передачі права власності ПАТ „Дельта Банк" на вказану нежитлову будівлю».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бобяк Б.В. Справа: №22ц/792/2054/14

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27