У х в а л а

іменем україни

22 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Дем'яносова
М.В.,
Парінової І.К.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення завдатку,
за касаційною скаргою ОСОБА_1, в особі
представника ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Одеської області від
21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення завдатку,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 04 лютого
2006 року через свого представника -
агенцію нерухомості ПП «Вибір» він
уклав з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договір
завдатку, за яким в рахунок придбання
26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1
передав відповідачам 6000 доларів США.

Також 21.03.2006 року, за вказаним
договором, через свого представника -
агенцію нерухомості ПП «Вибір» позивач
передав ОСОБА_2 ще 2000 доларів США.

За умовами укладеного договору
завдатку в строк до 27.03.2006 року
відповідачі зобов'язалися продати
ОСОБА_1 26/50 частин спірного житлового
будинку за грошову суму еквівалентну
80000 доларів США. Однак, у визначений
договором строк ОСОБА_2 та ОСОБА_6
зобов'язання не виконали та повернути
завдаток відмовились.

Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на свою
користь завдаток у сумі 63760 грн., штраф
за невиконання договору завдатку у
сумі 30900 грн. та понесені судові
витрати.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, то
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 19 грудня 2011 року до участі у
справі в якості правонаступників
спадкоємців було залучено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 25
червня 2013 року, позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 47 820 грн. неповернутого
завдатку та 20 600 грн. штрафа
за невиконання умов договору завдатку,
а всього - 68 420 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 7970
грн. неповернутого завдатку та 5150 грн.
штрафа за невиконання спадкодавцем
умов договору завдатка, а всього - 13 120
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7970
грн. неповернутого завдатка та 5150 грн.
штрафа за невиконання спадкодавцем
умов договору завдатка, а всього - 13 120
грн. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 21 травня 2014 року, рішення
суду першої інстанції було скасовано
та у справі ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, в особі
представника ОСОБА_5, просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із наявності підстав
для задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
яким в задоволенні позову було
відмовлено, суд апеляційної інстанції
виходив з безпідставності позовних
вимог.

Судами встановлено, що 02 лютого 2006 року
між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_7,
директором ПП «Вибір», названою
«посередник» було укладено договір
авансу № 1, за умовами договору ОСОБА_1
передав в рахунок готівкового
розрахунку за будинок по АДРЕСА_1 аванс
у сумі 20600 грн., що складає 4 тис. дол. США,
залишок суми, що підлягає сплаті
вказано 432600 грн., що складає 84 тис. дол.
США. Повний розрахунок і нотаріальне
оформлення угоди домовились здійснити
20.03.2006 року. Вказано, що сума авансу
отримана посередником з метою передачі
продавцю. В договорі зазначено, що у
разі невиконання умов договору
покупцем, сума авансу йому не
повертається, а у разі невиконання
умов договору продавцем покупець має
право витребувати суму авансу у
продавця. При цьому прізвище продавця у
договорі не згадується, і про якого
продавця йдеться не вбачається.
Продавцем вказаний договір не
підписувався. Договір підписали тільки
позивач та посередник.

04 лютого 2006 року між ОСОБА_1, як покупцем
та ОСОБА_7, директором ПП «Вибір»
«посередник», було укладено ще один
аналогічний договір авансу № 2, за яким
позивач на таких же умовах передав
ОСОБА_7 ще 4 тис. дол. США.

У передбачений договорами авансу строк
договір купівлі-продажу вказаного
будинку укладено не було.

Відповідно до ст. 510 ЦК України,
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор. У зобов'язанні на стороні
боржника або кредитора можуть бути
одна або одночасно кілька осіб.

Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права, і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, і одночасно кредитором у тому,
що вона має право вимагати від неї.

Згідно зі ст. 511 ЦК України, зобов'язання
не створює обов'язку для третьої особи,
у випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
вірно виходив із того, що оскільки
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договори авансу не
підписували, з умовами договорів
авансу ознайомлені не були, то у них,
жодних обов'язків з ОСОБА_1 не виникло.

Таким чином, вирішуючи справу, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про те, що доводи позивача не
ґрунтуються на матеріалах справи,
наданих доказах, є безпідставними, в
зв'язку з чим суд апеляційної інстанції
вірно відмовив в задоволенні позовних
вимог.

Зазначені висновки апеляційного суду
відповідають обставинам справи, а
також узгоджуються з нормами
матеріального та процесуального права,
які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі
представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного
суду Одеської області від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова

О.В. Ступак