Справа № 142/220/14-ц Провадження №
22-ц/772/1684/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Гринишина А. А.Категорія: 9
Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 на рішення Піщанського
районного суду Вінницької області від
25 квітня 2014 року в цивільній справі за
позовом

ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до
ОСОБА_4 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

встановила:

В лютому 2014 року ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, звернувся в суд із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 23 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_2
було укладено в усній формі договір
доручення, в зв'язку з чим останній була
видана довіреність, посвідчена
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
з усіма правами, які б належали
власнику майна, в тому числі з правом
розпорядження належним йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, автомобілем марки ВАЗ - 21093, 2004
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

На момент укладення договору
автомобіль знаходився в
домогосподарстві, де проживав син
ОСОБА_2 - ОСОБА_6, а саме: в с. Мала
Тернівка Крижопільського району
Вінницької області, звідки ОСОБА_2 мала
намір забрати автомобіль до свого
місця проживання. Вказане
домогосподарство належить колишній
співмешканці ОСОБА_6 - ОСОБА_7 Однак,
згодом автомобіль зник з вказаного
домогосподарства. Звернувшись до
Піщанського РВ УМВС з питання
зникнення автомобіля, ОСОБА_2 отримала
відповідь, що даний автомобіль
знаходиться у відповідача по справі
ОСОБА_4

За наведених обставин позивач просив
постановити рішення, за яким
витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 легковий автомобіль
ВАЗ 21093, 2004 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2, зобов'язавши
відповідача передати йому як власнику
вказаний автомобіль в належному
зовнішньому та внутрішньому вигляді,
повному справному та працездатному
стані всіх його вузлів та агрегатів, а
також зобов'язати відповідача, при
неможливості повернення вказаного
автомобіля в належному стані здійснити
компенсацію вартості таких недоліків
автомобіля з розрахунку їх вартості на
момент проведення такого розрахунку.

Рішенням Піщанського районного суду
Вінницької області від 25 квітня 2014 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 витрати з надання
правової допомоги в розмірі однієї
тисячі гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представник позивача ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

У своїх запереченнях на скаргу
відповідач ОСОБА_4 її доводи не визнав,
вказавши на безпідставність і на
законність та обґрунтованість рішення
Піщанського районного суду Вінницької
області.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що спірний
автомобіль ВАЗ 21093 було неодноразово
відчужено його власником за
реєстраційними документами ОСОБА_3
різним особам. Востаннє вказаний
автомобіль перебував у володінні
свідка ОСОБА_8, який продав його ОСОБА_7
та сину ОСОБА_2 - ОСОБА_6 за обумовлену
суму коштів. Дані факти доводять те, що
дії власника автомобіля були вільними,
свідомими та спрямованими на
відчуження автомобіля, а дії осіб,
включаючи останніх володільців, були
законними, оскільки фактично вони
купували автомобіль та платили за
нього кошти, що суперечить
формулюванню ст. 387 ЦК України про
відсутність правових підстав до
заволодіння майном у набувача.

За таких обставин судом застосовані
правила ст. 235 ЦК України про правові
наслідки удаваного правочину, оскільки
правочин купівлі-продажу спірного
автомобіля сторони приховали
оформленням довіреності. При цьому,
сторони не скористалися своїми правами
про зміну, доповнення та уточнення
позовних вимог, тому суд прийшов до
висновку про відмову в захисті права чи
інтересу, який витікає з удаваного
правочину.

Однак погодитись з таким висновком
районного суду не можна, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому суд апеляційної інстанції на
підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
рішення суду першої інстанції скасовує
та ухвалює нове рішення з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про реєстрацію серія НОМЕР_3,
виданого Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС
України у Вінницькій області 23.05.2008
року, належить транспортний засіб
марки ВАЗ - 21093, 2004 року випуску, шасі
(кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Довіреністю від 23 грудня 2013 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 для виконання
договору доручення, укладеного в усній
формі, уповноважив ОСОБА_2
розпоряджатись від його імені належним
йому транспортним засобом з усіма
правами, які б належали власнику майна.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3
заявлено вимогу про витребування
належного йому на праві власності
автомобіля, який без відповідних
правових підстав утримує відповідач
ОСОБА_4

Вимогами ст. ст. 316, 317 ЦК України
передбачено, що право власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Зі змісту ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України слідує,
що право власності є непорушним, ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні; особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 400 ЦК України,
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності.
У разі невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
майна.

Звертаючись до суду з позовом про
витребування автомобіля з чужого
незаконного володіння, ОСОБА_3 фактично
заперечив укладання правочину з
відповідачем ОСОБА_4 щодо
купівлі-продажу автомобіля. Суду не
надано жодних доказів про те, що воля
власника автомобіля ОСОБА_3 направлена
на вихід автомобіля з його власності, і
саме у власність ОСОБА_4 Разом з тим,
відповідачем не доведено правових
підстав утримання ним спірного
автомобіля.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 незаконно,
без відповідної правової підстави
утримує автомобіль, що належить ОСОБА_9,
порушуючи тим самим права позивача, як
власника вказаного майна, тому позовні
вимоги до ОСОБА_4 є обґрунтованими та
доведеними.

Щодо тверджень представника позивача
щодо можливого пошкодження автомобіля
або приведення його в цілому або
окремих вузлів чи агрегатів до
непрацездатного стану, що змусить її
провести ремонт автомобіля в зв'язку з
необхідністю повернення його власнику
після закінчення дії довіреності в
належному вигляді, то останні
належними доказами не підтверджені,
тоді як згідно положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі наведеного, судова колегія
приходить до висновку, що заявлений
ОСОБА_9 позов про витребування майна з
чужого незаконного володіння є
доведеним, а тому рішення суду першої
інстанції, яке не ґрунтується на
вимогах закону, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення заявленого позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Піщанського районного суду
Вінницької області від 25 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння задовольнити
частково.

Витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 легковий автомобіль
марки ВАЗ - 21093, 2004 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі
НОМЕР_2, зобов'язавши ОСОБА_4 передати
вказаний автомобіль його власнику
ОСОБА_9.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1921
грн. судових витрат пов'язаних зі
сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Голота Л.О.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.