Справа №479/180/14-ц 28.07.2014 28.07.2014 28.07.2014
Справа №22ц - 784/1538/14
інстанції Микитей Л.Л.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

28 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Бакуті Т.В.,

за участю

представника позивача Коваль
О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
(далі-ПАТ) «Державний ощадний банк
України»

на заочне рішення Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 07 квітня 2014 року

за позовом

ПАТ «Державний ощадний банк України»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н
о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернулося в суд
з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Банк зазначав, що 30 червня 2006 року між
ним та ОСОБА_3 був укладений договір про
іпотечний кредит, згідно з умовами
якого відповідачу надано кредит в сумі
28 800 грн. до 29 червня 2026 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
порядку та на умовах, визначених
договором.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору між Банком та
ОСОБА_4 30 червня 2006 року укладено
договір поруки.

Зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_3 не виконує і станом на 12 лютого
2014 року заборгованість складає 7 292 грн.
71 коп., з яких: 3 486 грн. 41 коп. -
заборгованість зі сплати відсотків, 2 727
грн. 62 коп. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом
та 1 078 грн. 68 коп. заборгованості за
комісією.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив стягнути з відповідачів
в солідарному порядку 7 292 грн. 71 коп.
заборгованості за кредитним договором
та судові витрати.

Заочним рішенням Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 07 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути із ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в солідарному порядку на
користь Банку 5 074 грн. 11 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі Банк
посилається на те, що висновок суду в
частині зменшення суми пені не
відповідає умовам договору та
положенням Цивільного кодексу, просить
рішення суду в цій частині скасувати, а
вимоги Банку задовольнити у повному
обсязі.

Перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 червня 2006
року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір про іпотечний кредит, згідно з
умовами якого відповідачу надано
кредит в сумі 28 800 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
порядку та на умовах, визначених
договором.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору між Банком та
ОСОБА_4 30 червня 2006 року укладено
договір поруки, за умовами якого
поручитель зобов'язався перед Банком
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
Позичальником зобов'язань по
кредитному договору.

Заочним рішенням Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 28 січня 2011 року стягнуто із ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в солідарному порядку на
користь Банку 26 907 грн. 41 коп.
заборгованості за кредитним договором,
визначеної станом на 25 жовтня 2010 року,
яка складалася із заборгованості: за
тілом кредиту - 23 520 грн., 840 грн. -
прострочена заборгованість за
кредитом; заборгованість за відсотками
- 2 308 грн. 21 коп. та 82 грн. 32 коп. -
заборгованість за комісією.

Рішення набрало законної сили, проте
відповідач погасив заборгованість за
судовим рішення лише 09 серпня 2012 року,
тобто у період дії кредитного договору
та нарахування процентів за
користування кредитом.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК
України, зокрема ст. 559 ЦК України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Отже, за відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбаченого
договором або законом, припиняється
його виконанням, проведеним належним
чином.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке
своєчасно не виконано боржником, не
припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання процентів за користування
кредитом і пені, передбачених
договором за несвоєчасну сплату
кредиту.

Тому з урахуванням положень ст. ст. 554,
625, 1050 ЦК України суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення на
користь Банку із відповідача 3 486 грн. 41
коп. відсотків за користування
кредитом та 1 078 грн. 68 коп.
заборгованості за комісією за період з
25 жовтня 2010 року по 09 серпня 2012 року,
тобто до часу фактичної сплати
боржником заборгованості.

Разом з тим, не можна погодитись з
висновком суду щодо наявності підстав
для відмови у стягненні пені,
нарахованої Банком станом на 09 серпня
2012 року на прострочену заборгованість
по тілу кредиту, у зв'язку зі спливом
позовної давності.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропуску позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч.5
ст.267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропуском позовної даності.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач в судовому засіданні суду
першої інстанції участі не приймав й
заяву про застосування строку позовної
давності не подавав, а тому у суду не
було правових підстав для застосування
такого строку.

За такого, з відповідачів в солідарному
порядку підлягає стягненню пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за тілом кредиту за період з 25 жовтня 2010
року по 09 серпня 2012 року, а також пеня,
нарахована Банком на прострочену
заборгованість по відсоткам за період
з 25 жовтня 2010 року по 12 лютого 2014 року,
загальний розмір якої становить 2 727
грн. 62 коп.

Вирішуючи спір та посилаючись на
п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд неправильно застосував пункт 7 ч. 11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, та зробив помилковий
висновок про можливість застосування
позовної давності без заяви сторони, не
врахував, що це положення стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямоване на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки висновок суду в частині
стягнення пені не відповідає фактичним
обставинам справи, наявним у ній
доказам та положенням цивільного
права, то у відповідності до п.п.1,3 ч.1 ст.
309 ЦПК рішення слід скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення цих вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачів
на користь Банку підлягають стягненню
витрати по сплаті судового збору за
подачу позовної заяви і апеляційної
скарги.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити.

Заочне рішення Кривоозерського
районного суду Миколаївської області
від 07 квітня 2014 року в частині
стягнення пені скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення.

Це ж рішення в частині стягнення
розміру заборгованості та судових
витрат змінити. Викласти резолютивну
частину рішення в наступній редакції.

Позов публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» задовольнити.

Сягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» 7 292 грн. 71 коп.
(сім тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 71
коп. заборгованості за договором про
іпотечний кредит № 3148, укладеним від 30
червня 2006 року між відкритим
акціонерним товариством «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3, яка
складається з 3 486 грн. 41 коп.
заборгованості за відсотками за
користування кредитом та 2 727 грн. 62 коп.
- пені та 1 078 грн. 68 коп. заборгованості
за комісією.

Сягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» по 170 грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: