АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/9172/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2118/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючої - судді
Переверзєвої Н.І.,

суддів: Марцинкевича А.М., Харчука В.М.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: відповідача
ОСОБА_1,

представників
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 18
вересня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду і після уточнення позовних вимог,
просила встановити порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 між співвласниками
домоволодіння відповідно до варіанту
№2 висновку судової земельно-технічної
експертизи № 105/14-26 від 27.06.2014 року та
стягнути з відповідачів витрати на
проведення даної експертизи.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_2, через свого представника,
оскаржила його в апеляційному порядку.
Вважає рішення незаконним, таким, що не
відповідає фактичним обставинам
справи, тому просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задоволити
повністю позовні вимоги та встановити
чіткий порядок користування спірної
земельною ділянкою. При цьому звертає
увагу на те, що за домоволодінням із 1994
року закріплено ділянку,площею 783 кв.м.,
в той час як станом на квітень 1958 року,
тобто на час затвердження мирової
угоди Кам'янець-Подільським міським
судом від 22 .04. 1958 року, її розмір
становив 688,49 кв. м. і при вирішенні
спору застосовані до правовідносин, що
виникли в 1958 році, норми права, які
набрали чинності в 1970 році та в 1990 році.
Не враховано судом також те, що
відповідач ОСОБА_1 є _власником 13/50
частин домоволодіння згідно Договору
купівлі-продажу від 13.06.2003 року,а
відповідач ОСОБА_3 є власником 7/25
частин домоволодіння згідно договору
дарування від 04.03.2003 року. При цьому,
відповідно до чинної на момент
укладення

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Вдовичинський А.В. Провадження
22ц/792/2118/14

Доповідач - Марцинкевич А.М.
Категорія № 47

вищевказаних договорів редакції ст.. 120
ЗК України «При переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди».

Тобто, на думку апелянта, для
переходу до них права користування
земельною ділянкою дані особи мали б
укласти відповідні договори оренди
землі. Оскільки таких договорів
укладено не було, тому відповідачі
втратили будь-яке право на
використання земельної ділянки, окрім
тієї її частини на якій розташовані
їхнє нерухоме майно.

За висновками судової
земельно-технічної експертизи між
співвласниками домоволодіння
визначено декілька варіантів порядку
користування земельною ділянкою, проте
судом він не врахований із помилковим
посиланням на те,що порядок
користування спірною земельною
ділянкою встановлено у 1958 році.

Поза увагою суду залишилось і те, що
експерт ознайомлювався з інвентарною
та судовою справою, проте не вбачав у
них жодного доказу наявності уже
встановленого між співвласниками
порядку користування земельною
ділянкою розташованою за адресою :
АДРЕСА_1.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.91 ЗК УРСР, в
редакції від 08 липня 1970 року, угода про
порядок користування земельною
ділянкою є

обов'язковою і для особи, яка згодом
придбає відповідну частку в

спільній власності на цей будинок.
Згідно ст.30 ЗК України в редакції від
18.12.1990 року при переході права
власності на будівлі на споруди за
цивільно-правовими угодами до набувача
від відчужувача переходить належне
йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження". Ч.3 ст.40 цього ж Кодексу
передбачено, що угода про порядок
використання і розпорядження
земельною ділянкою є обов'язковою для
особи, яка згодом придбала відповідну
частку у спільну власність на жилий
будинок і господарські будівлі.

Ч.2 ст.120 ЗК України в редакції від 25.10.2001
№ 2768-III визначено, що якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то у разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Судом встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є
співвласниками будинковолодіння
АДРЕСА_1. Зокрема, у власності ОСОБА_2
перебуває 23/50 частин цього
домоволодіння на підставі договору
дарування від 02.07.1987 року. ОСОБА_3 є
власником 7/25 частин даного
домоволодіння згідно договору
дарування частини будинку від 04.03.2003
року, а відповідач ОСОБА_1 є власником
13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1
згідно договору купівлі-продажу від
13.06.2003 року. Раніше співвласниками
цього будинковолодіння були ОСОБА_5,
ОСОБА_6та ОСОБА_7 і з матеріалів справи
слідує, що позивачці ОСОБА_2 належить
частина будинковолодіння належна
попередньо ОСОБА_8, а ОСОБА_1 - частина
будинку належна ОСОБА_6, ОСОБА_3належить
частина будинку, яка належала ОСОБА_5

Ухвалою Кам'янець-Подільського
міського суду від 22 квітня 1958 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 про порядок користування
земельною ділянкою затверджено мирову
угоду укладену сторонами та
затверджено план, яким визначено
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету
Кам'янець-Подільської міської ради № 474
від 19.05.1994 року „Про наслідки
інвентаризації земель забудованих
кварталів міста Кам'янця-Подільського"
за кварталом № 154 (будинок АДРЕСА_1)
закріплено земельну ділянку площею 783
кв.м., однак як встановлено судом дане
рішення не реалізовано, межі земельної
ділянки залишились незмінними і жодною
із сторін не надано доказів про
збільшення розміру присадибної
земельної ділянки із 688 кв.м.,
розділених між співвласниками, до 783
кв.м. Крім того, із висновку судової
земельно-технічної експертизи №105/14-26
від 27.06.2014 року вбачається,що загальний
розмір земельної ділянки, яка на даний
час перебуває в фактичному в
користуванні сторін дорівнює 677 кв. м.

При цьому ОСОБА_2 використовує земельні
ділянки загальною площею 0,0214 га, в т. ч.:
під житловим будинком -0,0127 га, під
грядкою для вирощування
сільгоспкультур - 0,0087 га. В спільному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебуває земельна ділянка площею 0,005
га, на якій знаходиться частини
коридору належні співвласниці. В
користуванні ОСОБА_9 перебувають
земельні ділянки загальною площею 0,0120
га, в т.ч.: площею 0,0017 га,що розташована
навпроти частини коридору, який слугує
виходом з її частини житлового будинку;
0,0103 га на якій розташовані частина
кам'яного сараю, дерев'яний сарай та
грядка для вирощування
сільгоспкультур. В користуванні ОСОБА_1
перебувають земельні ділянки
загальною площею 0,0201 га, в т.ч.: площею
0,0176 га на якій розміщена належна йому
частина житлового будинку, кам'яна
відмостка та грядка для вирощування
сільгоспкультур, ділянка площею 0,0010 га,
на якій розташований дерев'яний сарай;
ділянка площею 0,0015 га на якій
розташований кам'яний сарай. В
спільному користуванні співвласників
домоволодіння перебуває земельна
ділянка площею 0,0137 га, на якій
розташована колонка водорозбірна,
прохід до будинку та площадка перед
сараями та уборною. Такий порядок
землекористування відповідає умовам
мирової угоди, затвердженої ухвалою
Кам'янець-Подільського міського суду
від 22 квітня 1958 року і залишився
незмінним із означеного часу.

Оскільки позивачка ОСОБА_2,
згідно договору дарування (а.с. 9-10) від
02.07.1987 року, отримала у власність 23/50
частини домоволодіння, тому для неї, як
і для інших співвласників, є
обов'язковим уже встановлений судом
порядок користування земельною
ділянкою будинковолодіння АДРЕСА_1.
Останні заперечують вчинення будь-яких
дій по порушенню її права
землекористування, а саме позивачка не
надала об'єктивних доказів цього. Крім
того, вона просить встановити порядок
користування земельною ділянкою за
другим варіантом, визначеним
експертом, однак дана вимога не може
бути задоволена судом, оскільки тоді
відповідачі будуть позбавлені
можливості використовувати
водоколонку, яка буде знаходитись лише
на території ОСОБА_2, а також ефективно
обслуговувати належні їм надвірні
споруди. Також при такому вирішенні
спору розмір її землекористування
зменшиться на 15 м. (214 м. фактично і 199
м.за висновком експерта). Крім того, при
такому розподілі,майже втричі, за
рахунок виділення землі у спільне
користування зменшиться земельна
ділянка, що на даний час перебуває у
користуванні ОСОБА_1, на що він
категорично не погоджується.

Враховуючи викладені обставини
справи, виходячи з інших наявних у
справі доказів, суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони
фактично зводяться до власної правової
оцінки обставин справи і незгоди
апелянта із висновками суду по їх
оцінці та не впливають на законність
рішення, яке постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини, а тому
апеляційний суд не знаходить підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.М.Марцинкевич