РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси

у складі: головуючого судді
Загороднюка В.І.

при секретарі
Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів та згідно
уточненої позовної заяви просить
визнати недійсним правочин від 24 липня
2012 року за умовами якого було відчужено
легковий автомобіль марки SUBARU, модель
FORESTER, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1994,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, який було
укладено між ОСОБА_2 та від імені
ОСОБА_9; зобов'язати ОСОБА_3 повернути
ОСОБА_9 легковий автомобіль марки SUBARU,
модель FORESTER, 2002 року випуску, об'єм
двигуна 1994, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за
ОСОБА_9 право власності на легковий
автомобіль марки SUBARU, модель FORESTER, 2002
року випуску, об'єм двигуна 1994, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3.

При цьому посилається на те, що на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в
Одеській області 04.08.2007 року йому
належав легковий автомобіль марки SUBARU,
модель FORESTER, 2002 року випуску, об'єм
двигуна 1994, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

10.12.2010 року він надав ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 право розпоряджатись
автомобілем на підставі довіреності,
яка була посвідчена приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 10.12.2010 року
та зареєстрована в реєстрі за №889.
Згодом, він вирішив припинити
представництво вищевказаних осіб за
довіреністю від 10.12.2010 року, що і було
зроблено приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 16.07.2012 року.

Дізнавшись про припинення дії
довіреності ОСОБА_4 вирішив
розпорядитись автомобілем без згоди
його власника та 24.07.2012 року від імені
позивача уклав правочин, за яким право
власності на автомобіль перейшло до
ОСОБА_2, а згодом, остання 27.07.2012 року
передала право власності на автомобіль
ОСОБА_3 В результаті таких перепродаж
автомобіля, на останній було видано
новий реєстраційний номер НОМЕР_1. В
зв'язку з чим вони звернулися до суду з
вказаним позовом та просять його
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнав, вважає його
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_1 він же
представник третьої особи ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов не визнав,
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2010 року
ОСОБА_9 надав довіреність, якою
уповноважив ОСОБА_1, або ОСОБА_5, або
ОСОБА_6 розпоряджатись належним йому на
підставі Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в
Одеській області 04.08.2007 р., легковим
автомобілем марки SUBARU, модель FORESTER, 2002
року випуску, об'єм двигуна 1994, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_2. Вказана довіреність була
посвідчена приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 10.12.2010 року та
зареєстрована в реєстрі за № 889.

(а.с.16 - 17)

14.12.2010 р. ОСОБА_5, що діяв від імені
ОСОБА_9 надав довіреність, якою
уповноважив ОСОБА_4 розпоряджатись
легковим автомобілем марки SUBARU, модель
FORESTER, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1994,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_2. Вказана довіреність була
посвідчена приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8
14.12.2010 року та зареєстрована в реєстрі
за № 6467.

(а.с.62)

16.07.2012 р. позивач звернувся до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 з
заявою про припинення дії довіреності
від 10.12.2010 р., про що нотаріусом ОСОБА_7
було внесено відповідний
реєстраційний запис до Єдиного реєстру
довіреностей, що підтверджується
витягом про реєстрацію в Єдиному
реєстрі довіреностей № 22294589 від 16.07.2012
р.

(а.с.18)

Як вбачається з повідомлення про
вручення поштового відправлення
ОСОБА_5 21.07.2012 р. було отримано
повідомлення приватного нотаріуса
ОСОБА_7 про припинення дії довіреності
від 10.12.2010 р.

Проте, не зважаючи на припинення
позивачем дії довіреності від 10.12.2010 р.,
ОСОБА_4 24.07.2012 року уклав правочин від
імені позивача, за яким право власності
на спірний автомобіль перейшло до
ОСОБА_2

ОСОБА_2 27.07.2012 року передала право
власності на автомобіль ОСОБА_3 В
наслідок таких перепродаж автомобіля,
на останній було видано новий
реєстраційний номер НОМЕР_1.

(а.с.19 - 23)

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України,
представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю; довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Довіреність на
вчинення правочину представником може
бути надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 248 ЦК України,
представництво за довіреністю
припиняється у разі: скасування
довіреності особою, яка її видала;
відмови представника від вчинення дій,
що були визначені довіреністю.

Оскільки, довіреність від 10.12.2010 року,
що була видана ОСОБА_9 припинила свою
дію 16.07.2012 року, ОСОБА_4, не мав права
вчиняти будь-яких дій, пов'язаних із
розпорядженням автомобілем, що належав
позивачу. Внаслідок вказаних дій
позивача безпідставно було позбавлено
право власності на автомобіль марки
SUBARU, модель FORESTER, 2002 року випуску, об'єм
двигуна 1994, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу;
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин), у цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається; якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Таким чином, правочин від 24.07.2012 року, за
яким було відчужено спірний автомобіль
ОСОБА_2, підлягає визнанню недійсним,
оскільки його було вчинено поза волею
власника автомобіля - ОСОБА_9, особою,
яка не мала жодних повноважень на
вчинення такого правочину, тобто
ОСОБА_4.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Згідно до ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
передбачено, що в разі придбання майна
за відплатним договором у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у випадку, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Наслідком
угоди, укладеної з таким порушенням, є
повернення майна з чужого незаконного
володіння (віндикація).

Також, відповідно до п. 10 Постанови № 9
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 р. майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Оскільки, автомобіль було в подальшому
відчужено 27.07.2012 року ОСОБА_3 не з волі
його власника, тобто ОСОБА_9, та з
врахуванням того, що перший правочин по
відчуженню спірного автомобіля є
недійсним, та того, що відповідачі не
визнають право власності позивача на
нього, є всі підстави для витребування
цього незаконно відчуженого майна у
його останнього власника та визнання
на нього права власності за позивачем.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
кожного з відповідачів на користь
позивача також підлягають стягненню
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі по 344,10 гривень.

На підставі викладеного та керуючись,
ст. ст. 203, 215, 237, 244, 248, 321, 330, 387, 388, 392, 658 ЦК
України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним правочин від 24 липня
2012 року за умовами якого було відчужено
легковий автомобіль марки SUBARU, модель
FORESTER, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1994,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, який було
укладено між ОСОБА_2 та від імені
ОСОБА_9.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_9
легковий автомобіль марки SUBARU, модель
FORESTER, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1994,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на
легковий автомобіль марки SUBARU, модель
FORESTER, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1994,
шасі (кузов, рама) НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 344,10 (триста сорок
чотири грн. 10 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 344,10 (триста сорок
чотири грн. 10 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 344,10 (триста сорок
чотири грн. 10 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 344,10 (триста сорок
чотири грн. 10 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржено, про що
протягом десяти днів з дня
проголошення подається апеляційна
скарга на рішення суду першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу потягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

13.10.2014