Ухвала

іменем україни

02 жовтня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кузнєцов В.О., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 08 вересня 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Апостолівського
районного управляння юстиції у
Дніпропетровській області та на
постанову про закінчення виконавчого
провадження,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеною скаргою, в якій
просила визнати протиправними дії
державного виконавця ВДВС
Апостолівського РУЮ у
Дніпропетровській області Марусенка
В.В., щодо закінчення виконавчого
провадження; скасувати постанову про
закінчення виконавчого провадження №
38932610 від 20 червня 2014 року як незаконну;
зобов'язати ВДВС Апостолівського РУЮ у
Дніпропетровській області поновити
зазначене виконавче провадження по
виконавчому листу у справі № 171/3158/13-ц;
визнати, що довідка, яка була їй видана
ТОВ «Лілія» на виконання рішення суду,
не відповідає вимогам постанови КМУ
від 05 липня 2006 року № 919 «Про
затвердження Порядку визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії у разі втрати
документів про її нарахування та
виплату», а також зобов'язати ВДВС
Апостолівського РУЮ у
Дніпропетровській області витребувати
у ТОВ «Лілія» довідку, яка
відповідатиме вимогам вказаної
постанови.

Ухвалою Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 21
липня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року, у задоволені скарги
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
змінити вирішивши питання по суті,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Відмовляючи у задоволені скарги суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
визнання дій державного виконавця
незаконними.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
скаргою ОСОБА_2 на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Апостолівського
районного управляння юстиції у
Дніпропетровській області та на
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов і
кримінальних справ