Ухвала

іменем україни

20 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Парінової І.К.,

Умнової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
про захист прав споживача, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Славутицького
міського суду Київської області від 06
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4.), публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ
«Акцент-Банк»). В обґрунтування вимог
зазначила, що 12 жовтня 2012 року між нею
та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір на
виготовлення та доставку
металопластикових конструкцій. Того ж
дня вона підписала заяву про надання
споживчого кредиту з ПАТ «Акцент-Банк».
Однак, під час укладання даних
договорів вона не в повному обсязі
розуміла обставини, якими керувалася
при їх підписанні, а після ретельного
вивчення договорів зрозуміла, що з
урахуванням розміру її доходів, які
складаються з отримуваної нею пенсії,
вона не матиме змоги виконати
зобов'язання перед банком за умовами
кредитно-заставного договору. У перший
робочий день після укладення вказаних
договорів вона звернулася до офісу за
місцем знаходження ФОП ОСОБА_4
та ПАТ «Акцент-Банк» з проханням
прийняти від неї заяви про розірвання
договорів, проте їй було відмовлено. Із
залученням працівників міліції вона
подала заяви на наступний день. 12
жовтня 2012 року вона повторно направила
на адреси відповідачів письмові заяви
про відкликання її згоди на укладення
зазначених договорів. Посилаючись на
викладене, просила вважати відкликаною
з 12 жовтня 2012 року її згоду на укладення
договору про надання споживчого
кредиту за заявою позичальника від 06
жовтня 2012 року № А202RX86630045 до ПАТ
«Акцент-Банк»; визнати розірваним з 12
жовтня 2012 року кредитно-заставний
договір, укладений між нею та ПАТ
«Акцент-Банк» на підставі заяви
позичальника від 06 жовтня 2012 року №
А202RX86630045; визнати розірваним з 12 жовтня
2012 року договір, укладений 06 жовтня 2012
року між нею та ФОП ОСОБА_4

Заочним рішенням Славутицького
міського суду Київської області від 06
березня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 18 лютого 2014 року, позов
задоволено. Визнано відкликаною з 12
жовтня 2012 року згоду ОСОБА_3 на
укладення договору про надання
споживчого кредиту за заявою
позичальника від 06 жовтня 2012
року № А202RX86630045 до ПАТ «Акцент Банк».
Визнано розірваним з 12 жовтня 2012 року
кредитно-заставний договір, укладений
між ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент Банк»
на підставі заяви позичальника від
06 жовтня 2012 року № А202RX86630045. Визнано
розірваним з 12 жовтня 2012 року договір
від 06 жовтня 2012 року на виготовлення та
доставку металопластикових
конструкцій, укладений між ФОП ОСОБА_4
та ОСОБА_3 Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент Банк»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 06 жовтня 2012 року
між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено
договір на виконання робіт з
виготовлення та доставки
металопластикових конструкцій (а.с. 8),
згідно умов якого останній взяв на себе
зобов'язання виготовити та доставити
замовнику металопластикові
конструкції протягом 30 робочих днів з
дня оплати замовником їх вартості.

Того ж дня, ОСОБА_3 підписала заяву
позичальника №
А202RX86630045, відповідно до якої ПАТ
«Акцент-Банк» взяв на себе зобов'язання
надати їй кредит у розмірі 9 822 грн 08 коп.
та перерахувати оплату за товар,
замовлений ОСОБА_3 згідно договору від
06 жовтня 2012 року з ФОП ОСОБА_4

12 жовтня 2012 року ОСОБА_3 направила на
адресу ПАТ «Акцент-Банк» заяву про
відкликання її згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту на оплату металопластикових
конструкцій, згідно укладеного
договору між нею та ФОП ОСОБА_4 від 06
жовтня 2012 року, та проханням не
перераховувати грошові кошти
виконавцю робіт за договором.

Також, 12 жовтня 2012 року, ОСОБА_3
направила ФОП ОСОБА_4 заяву про
розірвання договору від 06 жовтня 2012
року, у зв'язку із зміною істотних
обставин та відкликанням нею згоди на
укладення договору з ПАТ
«Акцент-Банк» про надання споживчого
кредиту. 28 грудня 2012 року позивачем на
адресу ФОП ОСОБА_4 направлено заяву про
надання їй документа на підтвердження
того, що нею не було отримано
замовлення за договором.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що відповідачами порушено вимоги
чинного законодавства, що
підтверджується належними доказами,
наданими позивачем, та, керуючись
положеннями ст. ст. 651, 652 ЦК
України, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» дійшов
висновку про задоволення позову.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
фактичних обставинах справи.

Відповідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» договір про
надання споживчого кредиту
укладається у письмовій формі, один з
оригіналів якого передається
споживачеві. Обов'язок доведення того,
що один з оригіналів договору був
переданий споживачеві, покладається на
кредитодавця.

Частиною 6 зазначеної статті
встановлено, що споживач має право
протягом чотирнадцяти календарних
днів відкликати свою згоду на
укладення договору про надання
споживчого кредиту без пояснення
причин. Перебіг цього строку
розпочинається з моменту передачі
споживачеві примірника укладеного
договору. Відкликання згоди
оформлюється письмовим повідомленням,
яке споживач зобов'язаний подати
особисто чи через уповноваженого
представника або надіслати
кредитодавцю до закінчення строку,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини.

З відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач повинен одночасно
повернути кредитодавцю кошти або
товари, одержані згідно з договором.
Споживач також сплачує відсотки за
період між моментом одержання коштів
та моментом їх повернення за ставкою,
встановленою в договорі.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» передбачено
право споживача відмовитись в
односторонньому порядку від
укладеного кредитного договору
протягом 14 днів з моменту отримання
копії примірника договору.

Встановлено й вбачається з матеріалів
справи, що оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій, відповідно до ст. ст. 10, 60, 212
ЦПК України повно, всебічно та
об'єктивно з'ясували обставини справи
та дійшли обґрунтованого висновку щодо
визнання відкликаною згоди
ОСОБА_3 на укладення договору
споживчого кредиту та про розірвання
договору на виготовлення та доставку
металопластикових конструкцій, з
огляду на те, що позивач скористалась
своїм правом, та протягом визначеного
законодавством строку, належним чином
повідомила відповідачів про
відкликання своєї згоди на укладення
договорів.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставинами, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки, доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів,
викладених в оскаржуваних рішеннях, що
не відноситься до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального, таким
чином, колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
відхилити.

Заочне рішення Славутицького міського
суду Київської області від 06
березня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 18
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С. Висоцька

Судді:
О.В. Кафідова

І.К.
Парінова

О.В.
Умнова

І.М. Фаловська