Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р.
Справа153/1235/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді Гаврилюк
Т.В.

за участю секретаря судового засідання
Шарко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань у
приміщенні Ямпільського районного
суду Вінницької області у місті Ямпіль
Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
із даним позовом. Вказав, що 09 вересня
2013 року між ним та ОСОБА_3 було укладено
договір позики, згідно якого ОСОБА_3
позичив у ОСОБА_1 кошти у сумі 63000
гривень, які зобов'язався повернути до
29 грудня 2013 року. Відповідно п.4
договору позики у випадку коли
позичальник не поверне суму боргу у
строк, він зобов'язаний сплатити суму
боргу відповідно до вимог ст.625 ЦК
України з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення. Станом на 20.05.2014 року борг
не повернуто, на усні звернення
відповідач не реагує. Окрім того, 04
квітня 2014 року на адресу відповідача
була направлена письмова вимога про
повернення боргу, яка також
проігнорована. У зв'язку із порушенням
зобов'язання він змушений звернутися
до суду із даним позовом і просити суд
винести рішення, яким стягнути із
ОСОБА_3 на його користь 63000 гривень
основного боргу, три відсотки річних у
сумі 735 гривень 30 копійок, суму
інфляційних витрат у розмірі 4032 гривні,
а також судові витрати по оплаті
судового збору у сумі 677 гривень 70
копійок.

Представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, який діє на підставі
довіреності від 26 вересня 2014 року,
заявлені позовні вимоги підтримав у
повному об'ємі, просить суд їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином - судовою повісткою із
рекомендованим повідомленням
вих..№566 від 10.09.2014 року, яке
повернулося із відміткою «за
закінченням терміну зберігання», а
також судовою повісткою із
рекомендованим повідомленням
вих..№466 від 24.09.2014 року, яке
повернулося із відміткою «за
закінченням терміну зберігання».
Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі за адресою, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином. Тому, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_3 належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи.

Заслухавши пояснення
представника позивача, вивчивши надані
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають до задоволення виходячи із
наступного:

Із договору позики від 09 вересня
2013 року судом встановлено, що ОСОБА_3
позичив у ОСОБА_1 кошти у сумі 63000
гривень, які зобов'язався повернути до
29 грудня 2013 року.

Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
або на першу вимогу позикодавця, тобто
ОСОБА_3 повинен був повернути ОСОБА_1
грошові кошти до 29 грудня 2013 року, однак
цього не зробив, про що свідчить
наявність договору позики у ОСОБА_1

Відповідно ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання,
тобто ОСОБА_3 порушив зобов'язання
взяте перед ОСОБА_1 Таким чином, ОСОБА_3
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, оскільки
відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, а оскільки у
договорі позики не зазначені проценти,
тому ОСОБА_3 повинен повернути ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 63000 гривень
основного боргу, 735 гривень 30 копійок
проценти, а також 4032 гривні суму
інфляційних втрат.

Відповідно ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмові
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Наявність договору позики від 09
вересня 2013 року у ОСОБА_1 підтверджує
те, що між ним та ОСОБА_3 було укладено
договір позики.

Відповідно ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Тобто, ОСОБА_3 повинен був повернути
ОСОБА_1 грошові кошти до 29 грудня 2013
року, так як зазначено у договорі.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України, тобто суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому суд приходить до висновку, що
із ОСОБА_3 потрібно стягнути на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 63000 гривень
основного боргу, три процента річних,
що становить 735 гривень 30 копійок, а
також індекс інфляції у сумі 4032 гривні.

По-скільки позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені, тому суд відповідно ст.88
ЦПК України, вважає за необхідне
стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені ним судові витрати по оплаті
судового збору згідно квитанції №12232268
від 10.07.2014 року у сумі 677 гривень 70
копійок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 62, 64, 88,
212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України і на
підставі ст.530, 546, 547, 572, 576, 610, 612, 625, 1046,
1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) борг за
договором позики у сумі 63000 гривень, три
проценти річних у сумі 735 гривень 30
копійок, індекс інфляції у сумі 4032
гривні, а також судові витрати по
оплаті судового збору у сумі 677 гривень
70 копійок, а всього 68445 (шістдесят вісім
гривень чотириста сорок п'ять) гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий Т.В.Гаврилюк