Справа №483/620/14-ц 02.10.2014 02.10.2014 02.10.2014
Провадження №22-ц/784/2341/14 Суддя
по 1 інстанції - Медюк С.О.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

2 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Данилова О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання
-Орельській Н.М.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області 16 липня 2014 року, з
урахуванням ухвали того ж суду від 15
серпня 2014 року про виправлення описки,
у справі

за позовом

ОСОБА_2 до Миколаївського міжміського
бюро технічної інвентаризації, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: ОСОБА_3, про
визнання недійсним технічного
паспорта та покладення зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до Миколаївського
міжміського бюро технічної
інвентаризації (далі - МБТІ) про
визнання недійсним технічного
паспорта та покладення зобов'язання
вчинити певні дії.

В обгрунтування позову посилався
на те, що він є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, для будівництва
якого попереднім власникам у 1954 році
рішенням виконкому була виділена
земельна ділянка, площею 614 кв.м.

Посилаючись на викладені
обставини, позивач просив визнати
недійсним технічний паспорт, виданий
10 листопада 2003 року ОСОБА_3 на житловий
будинок АДРЕСА_2 а також зобов'язати
МБТІ привести у відповідність
технічний паспорт, виданий 1 листопада
2000 року попереднім власникам житлового
будинок АДРЕСА_1, власником якого на
теперішній час є він.

Ухвалою Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 21 травня 2014 року до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, залучена ОСОБА_3

Заперечуючи проти позову,
представник МБТІ посилалась на
безпідставність позову, оскільки
перевірка розмірів та площі земельних
ділянок не входить до їх компетенції, а
замовлення на проведення технічної
інвентаризації житлового будинку
№ 35 та видачу технічного паспорта
від позивача не надходило.

Рішенням Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 16 липня 2014 року, з
урахуванням ухвали того ж суду від 15
серпня 2014 року про виправлення описки,
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2

В апеляційні скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, просив
його скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 15 ЦК України
закріплює право кожної особи на захист
свого права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
визначеному цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Способи захисту порушеного
права зазначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України,
які не є вичерпними.

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
№ 5 від 7 лютого 2014 року " Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав", право
вибору способу судового захисту
належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20
ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України).

При цьому неправильно обраний спосіб
захисту права власності чи іншого
речового права не є підставою для
відмови у відкритті провадження у
справі, повернення позовної заяви чи
залишення її без руху, а в певних
випадках за таких обставин може бути
відмовлено в позові.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Очакові, а ОСОБА_3
власницею сусіднього житлового
будинку № 37, також вони є суміжними
землекористувачами.

Посилаючись на порушення його прав
користування земельною ділянкою,
позивач звернувся до суду з позовом до
МБТІ, в якому просив визнати недійсним
технічний паспорт, виданий 10
листопада 2003 року його сусідці ОСОБА_3
на належний їй житловий будинок
АДРЕСА_2 в м. Очакові, в якому, на його
думку, невірно відображені межі та
площа земельної ділянки.

Крім того, просив зобов'язати МБТІ
видати йому технічний паспорт на його
житловий будинок АДРЕСА_1, в якому
площа та межі земельних ділянок
підлягають відображенню у
відповідності до схематичного
поквартального плану (кварталу № 9).
Посилався на те, що у його фактичному
користуванні знаходиться земельна
ділянка, площею 587 кв.м, що на 27 кв. м
менше, ніж виділена у користування
попереднім власникам житлового
будинку № 35 розміром 614 кв.м.

Суд вірно виходив з того, що
вказаний спір виник з приводу
суміжного землекористування, а до
повноважень МБТІ не відноситься
виконання робіт із
земельно-кадастрової інвентаризації.

Технічний паспорт на будинок або
квартиру, який виготовляє відповідач,
являє собою інформаційний документ, що
містить характеристики саме цього
об'єкта нерухомості, він складається
на основі технічної інвентаризації
об'єкта нерухомості і не є
правовстановлюючим документом.

Способи захисту прав на земельну
ділянку передбачені ст. 152 ЗК України.

Зокрема, частина 3 ст. 152 ЗК
України визначає, що захист прав на
земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;

г') відшкодування заподіяних
збитків;

д) застосування інших,
передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК
України).

Отже, відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивач обрав
неналежний спосіб захисту, який не
відповідає змісту порушеного права та
характеру спірних правовідносин, тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 16 липня 2014 року, з
урахуванням ухвали того ж суду від 15
серпня 2014 року про виправлення описки,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: