14 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа - виконавчий
комітет Дніпропетровської міської
ради, про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та в
користуванні земельною ділянкою
за касаціною скаргою ОСОБА_8 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа - виконавчий
комітет Дніпропетровської міської
ради, про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та в
користуванні земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що вони та відповідачі є
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1.
Земельна ділянка, на якій розташоване
вищевказане домоволодіння, не
приватизована жодним з її
користувачів, жодних рішень стосовно
розподілу земельної ділянки між її
користувачами також немає, а отже вона
є земельною ділянкою загального
користування. Не зважаючи на факт
загального користування, відповідачі
збудували на території земельної
ділянки огорожі чим обмежили
можливість позивачів користуватись
нею. Відповідно до плану земельної
ділянки з технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 26.10.2012 року, житлом
позивачів є житловий будинок з умовним
позначенням «Б-1», , споруда з умовним
позначенням «№ 6» є цегляним парканом,
який збудував ОСОБА_8 без згоди
позивачів. Паркан збудовано впритул до
вікна та стіни будинку позивачів, що
чинить перешкоди позивачам. Тому
позивачі просили усунути перешкоди у
користуванні житловим будинком та в
користуванні земельною ділянкою.
Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа - виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та в користуванні
земельною ділянкою задоволено
частково. Зобовʼ?язано ОСОБА_7
забезпечити вільний доступ до
спільного двору розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання копії
ключів від замка встановленого на
спільних металевих воротах, що мають
умовні позначення - споруда № 1,
відповідно плану технічного паспорту
на житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого Комунальним
підприємством «Дніпропетрвоське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від

26 грудня 2012 року, інвентаризаційна
справа № 5000. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від

13 травня 2014 року рішення
Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6
до ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та
земельною ділянкою скасовано та
ухвалено нове рішення, яким
зобовʼ?язано ОСОБА_8 усунути перешкоди
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6 у користуванні
житловим будинком та земельною
ділянкою в домоволодінні по АДРЕСА_1
шляхом знесення цегляного паркана,
побудованого між будинками ОСОБА_6 та
ОСОБА_8, впритул до вікна будинку
ОСОБА_6, що має умовне позначення
«споруда № 6» згідно із планом
земельної ділянки з технічного
паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого 26 жовтня 2012 року
Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради. В
іншій частині судове рішення першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року та залишити в силі рішення
Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Таким чином, скасовуючи рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою та
ухвалюючи в цій частині нове рішення,
суд апеляційної інстанції встановив,
що право власності або право
постійного користування земельною
ділянкою у сторін відсутнє, вказана
земельна ділянка знаходиться у
комунальній власності, тобто земельна
ділянка знаходиться у спільному
користуванні всіх співвласників
домоволодіння, дійшов вірного висновку
про задоволення цих позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2014 року, тому що
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 травня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа - виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та в користуванні
земельною ділянкою, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.М. Ситнік Ю.Г.
Іваненко