У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 17
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 12
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 19 січня 2006
року відповідач отримав кредит в
розмірі 10 тис. грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає терміну дії
картки.

Оскільки відповідач взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконував, утворилась заборгованість,
яка станом на 31 липня 2013 року становить
44 810 грн 51 коп.

Враховуючи вказане, позивач просив
стягнути з відповідача вищевказану
суму заборгованості.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 17
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 12
червня 2014 року, в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, правильно
виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 07
листопада 2006 року здійснив останню
проплату за картковим рахунком, а ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом лише 06 листопада 2013 року, тобто
з пропуском позовної давності,
передбаченої ст. 257 ЦК України;
відповідач ОСОБА_4 відповідно до
положень ст. 267 ЦК України подав заяву
про застосування позовної давності.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 17
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від
12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.