АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давня Я.А.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2011 року, -

встановила:

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 14 жовтня 1999 року він перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказував на те, що сімейне життя у них не склалося,подружні відносини припинені, так як понад рік не проживають разом, а тому просив розірвати шлюб з відповідачкою.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 23 листопада 2011 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 листопада 2011 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

_______________________________________________________________

22ц-1606 / 2014 р. Головуючий у 1 інстанції Цуренко В.А.

Категорія 49 доповідач Савчук М.В.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони з 2010 року разом не проживають, спроби примирення виявились безрезультатними, отже шлюб розпався.

Колегія суддів вважає, що з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Встановлено, що з 14 жовтня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 посилався на те, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося і між ними постійно виникають сварки. Подружні відносини між ними припинені.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що шлюб між сторонами перестав існувати, а його збереження суперечить інтересам сторін.

Разом з тим, судом безпідставно вказано у мотивувальній частині рішення про те, що сторони не проживають з 2010 року, оскільки суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача і в позовній заяві позивач зазначив, що подружні відносини між ними припинені, так як понад рік не проживають разом.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2011 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву, де визнала позов, просила шлюб між сторонами розірвати, вказувала, що найближчим часом планує створити нову сім`ю.

Доказів на підтвердження того, що сторони не проживають саме з 2010 року не представлені.

Таким чином слід вважати, що сторони не проживають понад рік, так як зазначив позивач в позовній заяві.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що їх сім`я не розпалася, оскільки сторони проживають разом, виховують дітей та мають спільний бюджет, оскільки на підтвердження даних доводів нею доказів не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини зазначення часу не проживання з 2010 року. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2011 року змінити, виключивши з мотивувальної частини зазначення часу не проживання з 2010 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: