У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Городнянського районного суду
Чернігівської області від 17
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 27
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_5, Городнянська
міська рада, відділ Держземагенства в
Городнянському районі, про визнання
недійсним договору про встановлення
постійного земельного сервітуту на
частину земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що між нею та відповідачкою
01 липня 2007 року укладено договір про
встановлення постійного сервітуту,
згідно якого визначено право
відповідачки користування земельною
ділянкою, належною позивачці, для
проходу та проїзду до належної
відповідачці суміжної земельної
ділянки, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. У 2003 році позивачка дізналась,
що ОСОБА_4 19.12.2006 року подарувала
належні їй 3/7 частини будинку АДРЕСА_1, а
також свою земельну ділянку за цією
адресою своєму сину, ОСОБА_5 позивачка
вважає, що дарування відповідачкою у 2006
році частини будинку та земельної
ділянки позбавляло її права 01.07.2007 року
укладати договір про встановлення
постійного сервітуту, оскільки
відповідачка на момент укладання цього
договору не була власницею суміжної
земельної ділянки, для проходу до якої
встановлювався сервітут.

Рішенням Городнянського районного
суду Чернігівської області від 17
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, в повному обсязі з'ясував
всі обставини по справі, перевірив
обґрунтування позовних вимог та
заперечення проти позову, дав їм
належну оцінку, вірно визначилися з
характером спірних правовідносин, які
виникли між сторонами, вірно
застосував норму матеріального права і
обґрунтовано дійшли висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. ст. 328, 335 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Городнянського районного суду
Чернігівської області від 17 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 27 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5, Городнянська міська рада,
відділ Держземагенства в
Городнянському районі, про визнання
недійсним договору про встановлення
постійного земельного сервітуту на
частину земельної ділянки, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович