АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/3170/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко
Л.М.,

при секретарі: Коваль А.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 14 листопада 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И
Л А :

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
24 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_1
було укладено договір про надання
споживчого кредиту, за яким
позичальнику надано кредит у розмірі 2
143 грн 90 коп. терміном до 24 грудня 2008
року зі сплатою 12 % річних з погашенням
заборгованості щомісячними платежами.
На забезпечення виконання цього
зобов'язання 08 квітня 2009 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки з розміром відповідальності 5 %
від суми заборгованості, але не більше
700 грн.

Умови вказаних договорів ОСОБА_1
належним чином не виконувалися,
унаслідок чого виникла заборгованість,
яка за розрахунком банку станом на 22
квітня 2013 року становила 16 286 грн 46 коп.

Оскільки ні позичальник, ні поручитель
на вимоги банку не реагували, позивач
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на свою користь суму
заборгованості у розмірі 700 грн,
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму
заборгованості у розмірі 15 586 грн 46 коп.
та понесені судові витрати.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 14 листопада 2013 року позов
ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 роз'єднано у
самостійні провадження.

Рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави від 14 листопада 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 15 586 грн 46 коп. та витрати по
сплаті судового збору в сумі 229, 40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні вимог
банку. В обгрунтування апеляційної
скарги відповідач посилався на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Рішеннм Апеляційного суду Полтавської
області від 02 квітня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 вересня 2014
року рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 2 квітня 2014
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 24 грудня 2006 року ОСОБА_1
подано до ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву
позичальника, яка разом з Умовами про
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) та
тарифами складає договір про надання
споживчого кредиту, за яким йому надано
у кредит 2 143 грн 90 коп. терміном до 24
грудня 2008 року зі сплатою 12 % річних (1%
на місяць на суму залишку
заборгованості) з погашенням
заборгованості щомісячними платежами.

Зі змісту договору про надання
споживчого кредиту, укладеного між
сторонами, убачається, що погашення
кредиту і сплата процентів за
користування кредитом здійснюється
позичальником частинами - щомісячними
платежами у розмірі 148 грн 26 коп. у
період з 24 по 30 число кожного місяця.

На забезпечення виконання цього
зобов'язання 08 квітня 2009 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки з розміром
відповідальності 5 % від суми
заборгованості, але не більше 700 грн.

Позичальник, як і поручитель,
зобов'язання за вказаними договорами
належним чином не виконували,
унаслідок чого виникла заборгованість,
яка за розрахунком банку станом на 22
квітня 2013 року складала 16 286 грн 46 коп., у
тому числі: борг за кредитом в сумі 1 656
грн 46 коп., борг за процентами в сумі 6 445
грн 86 коп., пеня в сумі 6 932 грн 74 коп.,
штраф у сумі 500 грн (фіксована частина)
та у сумі 751 грн 74 коп. (процентна
складова).

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч.1 ст 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст. 1050 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Договором про надання споживчого
кредиту строк погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору. При цьому кожен щомісячний
платіж є окремим зобов'язанням.

ОСОБА_1 перестав виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту з липня 2007 року, а з позовом до
суду банк звернувся у серпні 2013
року.

З матеріалів справи вбачається,
що представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3до суду
першої інстанції було подано заяву про
застосування позовної давності (а.с.
39-40).

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Враховуючи викладене, та беручи
до уваги, що у відповідача ОСОБА_1
утворилась заборгованість перед
позивачем, у зв'язку з неналежним
виконанням покладених на нього
зобов'язань за кредитним договором від
24.12.2006 року, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
можливість задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягнення боргу з
відповідача.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про пропуск банком строку
позовної давності, оскільки щомісячні
платежі за договором повинні були
сплачуватися також із серпня по
грудень 2008 року (строк дії договору), на
які 5-річний строк позовної давності не
пропущено, таким чином, ПАТ КБ
«ПриватБанк» обумовлений договором
строк позовної давності пропущений не
був, а також всі інші доводи
апеляційної скарги, так як вони
спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 14 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді:
С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко