Справа № 463/498/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/5027/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Сальвицького Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третіх осіб: органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, відділу кримінальної міліції у справах неповнолітніх Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, про зміну графіку побачень з дитиною, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, про зміну графіку побачень, визначення місця проведення побачень з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, реалізації батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, відділ кримінальної міліції у справах неповнолітніх Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, який у червні 2014 року уточнила, про зміну графіку побачень з дитиною. В обгрутування позову послалася на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2013 року ОСОБА_2 було встановлено графік побачень з дочкою ОСОБА_6 у: першу та третю суботу місяця з 15:00 год. до 17:00 год.; другу та четверту неділю місяця з 15:00 год. до 17:00 год.; щосереди з 15:00 год. до 17:00 год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15.00 год. до 17.00 год. Проте ОСОБА_2, приходячи на побачення з дитиною по графіку і поза графіком, вчиняє скандали, сварки при ній - дитині, ображає її - позивачку нецензурними словами та погрожує розправою. Під час побачень возить малолітню дочку в громадському транспорті, годує невідомими продуктами. Кожне побачення закінчується погіршенням стану здоров'я дитини. Судом визначено, що з 15 до 17 години відповідач по графіку має побачення з дочкою, проте змінився графік сну дитини, яка до 15:00 год. спить, тому вона змушена будити і годувати її перед побаченням з батьком. У зв'язку з негативною та агресивною поведінкою відповідача ОСОБА_7 під час побачень з дитиною, вона неодноразово зверталась в орган опіки та піклування про зміну графіку побачень, оскільки після побачення з ним дочка повертається в брудному одязі та зіпсованому взутті. Вважає, що така поведінка відповідача травмує психіку дитини та не сприяє нормальному її розвитку. Тому просить ухвалити рішення про внесення змін до графіку побачень батька з дитиною, встановити ОСОБА_2 графік побачень з дочкою ОСОБА_6, які здійснювати без її - матері присутності, у першу та третю суботу місяця з 10:00 год. до 17:00 год.

У квітні 2014 року відповідач ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, який у червні 2014 року уточнив, про зміну графіку побачень, визначення місця проведення побачень з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, реалізації батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків. В обгрунтування позову послався на те, що ОСОБА_3 рішення про визначення йому часу побачень з дитиною з самого початку виконувала частково, а в подальшому визначений судом графік не виконує зовсім. Кожен його візит до дитини супроводжується і сприймається ОСОБА_3 та її родичами виключно з агресією, зокрема відповідачка не впускає його у квартиру АДРЕСА_1, де зареєстрована і проживає дитина, не пускала дитину з ним на вулицю в прохолодну, вітряну чи дощову погоду, чим ставила під загрозу здоров'я дитини, відмовляється бути присутньою на побаченнях, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків, обмежила спілкування дитини з ним та рештою родичів. З приводу перешкод у спілкуванні з дитиною, які чиняться з боку ОСОБА_3 він звертався в правоохоронні органи та в орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Тому з урахуванням наведених обставин просить ухвалити рішення про зміну йому графіку побачень з дочкою ОСОБА_6, який визначений рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року, а саме встановити наступний графік побачення і спілкування з правом тривалого її перебування за місцем його проживання і реєстрації: кожен вівторок і четвер місяця - з 10:00 до 18:00 год., коли дитина не відвідує дошкільний навчальний заклад чи школу; 1-шу та 3-тю суботу місяця - з 10:00 до 18:00 год.; 2, 4 неділя місяця - з 10:00 до 09:00 год. наступного дня; 07 січня - Різдво з 15:00 до 20:00 год.; 18 січня - день народження бабусі; Свята Вечеря - з 15:00 до 10:00 год. наступного дня; 5 березня - день народження сестри з 15:00 до 20:00 год.; 09 березня - день його - позивача народження з 10:00 до 09:00 год. наступного дня; Великодня субота (за днем календаря) - з 15:00 до 20:00 год.; 09 травня - день народження хресної мами - з 15:00 до 20:00 год.; 17 червня - день народження хресного тата - з 15:00 до 20:00 год.; 19 грудня - свято Миколая - з 15:00 до 20:00 год.; 22 грудня - день Ангела дитини - з 10:00 до 09:00 год. наступного дня; з 10 серпня по 25 серпня включно - для літнього відпочинку та оздоровлення з батьком; необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового електронного та іншого засобу зв'язку. Визначити місцем початку проведення побачення батька з дочкою - місце реєстрації дитини, за адресою АДРЕСА_1. Визначити можливим місцем проведення побачень з дитиною за місцем реєстрації, проживання, перебування чи лікування в присутності матері - ОСОБА_3 у наступні періоди: на період з 15 жовтня до 15 квітня кожного року; на період хвороби чи лікування дочки. Зобов'язати ОСОБА_3 усунути йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, чітко дотримуватись встановленого судом графіку та порядку побачень і спілкування батька з дочкою; забезпечити на період побачення з дитиною згідно графіку вільний доступ за місцем реєстрації, проживання чи перебування дочки, бути особисто присутньою при проведенні таких зустрічей; надавати повну та вичерпну інформацію про стан здоров'я дитини на його вимогу; узгоджувати та приймати спільно з ним як батьком дитини всі рішення щодо неї, процесу її розвитку та виховання, а також поїздок дитини за межі міста Львова; проводити обов'язкові медичні огляди малолітньої ОСОБА_6 у його - батька присутності; повідомити йому усі наявні способи зв'язку з ОСОБА_3 - матір'ю дитини, усі діючі номери стаціонарних і мобільних телефонів, а також невідкладно повідомляти про їх зміну.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третіх осіб: Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Відділу кримінальної міліції у справах неповнолітніх Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, про зміну графіку побачень з дитиною - відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Орану опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, про зміну графіку побачень, визначення місця проведення побачень з дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, реалізації батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи йому у задоволенні зустрічного позову, ухвалив неправомірне рішення, оскільки порушив норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги відповіді на його звернення до органів прокуратури, внутрішніх справ та опіки і піклування з приводу чинення йому перешкод у спілкуванні з донькою, її вихованні, реалізації батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків, а також постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року примусового характеру його виконання. Крім цього, з приводу злісного ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду, 12 червня 2014 року Личаківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області відкрито щодо неї кримінальне провадження № 0001915 з приводу невиконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2013 року. Стверджує, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою та здійсненні ним батьківських обов'язків, що виявляється у неповідомленні матір'ю про зміну місця проживання та місця знаходження дитини. Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушує його законні права та завдає моральної шкоди, що проявляється в душевних стражданнях і переживаннях внаслідок обмеження контакту і спілкування батька з дитиною. Просить змінити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2014 року, а саме: задовольнити частково його зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_3 в частині усунення перешкод, що чиняться нею у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, реалізації батьківських прав і виконанні батьківських обов'язків згідно поданої ним зустрічної позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10, 31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно положень статті 214 СК України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, , органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Судом першої інстанції встанволено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково. Вставновлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, графік побачень з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які здійснювати в присутності матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 у: першу та третю суботу місяця з 15:00 год. до 17:00 год.; другу та четверту неділю місяця з 15:00 год. до 17:00 год.; щосереди з 15:00 год. до 17:00 год.; щороку: 19 грудня та 21 грудня з 15:00 год. до 17:00 год. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 92-94).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 цього Кодексу той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відмовляючи в первісному та зустрічному позовах, суд першої інстанції послався на те, що у вказаному вище рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2013 року та в ході судового розгляду даної цивільної справи встановлено, що між сторонами існує конфлікт, в тому числі і з приводу участі у вихованні дитини, що є причиною численних звернень до органів прокуратури, внутрішніх справ, опіки та піклування (а.с. 6-20, 23-26, 29, 31, 67-68, 96-103). Проте ними не наведено переконливих доказів для зміни встановленого рішенням суду графіку побачень батька з дитиною, оскільки факт перебування сторін у неприязних відносинах між собою не є підставою для зміни такого. При цьому, районний суд врахував і той факт, що дитина на даний час є зовсім маленькою та потребує особливого догляду, відтак побачення батька з дитиною слід проводити в присутності матері згідно графіку, який був встановлений рішенням Личаківського районного суду м. Львова 19 березня 2013 року. Щодо усунення перешкод ОСОБА_2 у побаченнях та у спілкуванні з дитиною, то ним не доведено обставин та не наведено доказів, які б підтверджували порушення, невизнання або оспорювання його прав, зокрема на отримання інформації про стан здоров'я дитини, чи на участь у її лікуванні та відпочинку, інших поїздках.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною є надуманими і спростовуються крім перевірених матеріалів справи і рішення суду, поясненнями в суді апеляційної інстанції представника органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Сальвицького Р.І. про те, що ОСОБА_3 не чинить ОСОБА_2 перешкод у зустрічах та спілкуванні з дитиною у відповідності до встановленого судом графіку, за виключенням коли дитина хвора, про що позивачка повідомляє його - ОСОБА_5, а він у свою чергу апелянта. Були випадки, коли ОСОБА_2 забирав малолітню дочку у матері ОСОБА_9 і замість того щоб займатись вихованням дитини та доглядом за нею, водив її в районну адміністрацію.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.