Справа № 199/4037/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б., при
секретарі Голубніченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначив, що 25
вересня 2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №б/н, відповідно до
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 4 200,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом 36,00 % на рік.

Договір складається з заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг. У порушення умов договору та
ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв'язку із
чим станом на 01 травня 2014 року
утворилась заборгованість в розмірі
18099,39 грн., яку позивач, а також судові
витрати просив стягнути з відповідача.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
не заперечував проти заочного розгляду
справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, дату та час
судового розгляду справи сповіщений
належним чином, надав заяву щодо
розгляду справи за його відсутності,
просив у задоволенні позову відмовити,
оскільки позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №б/н,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку в
розмірі 1800 грн. зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 3 % на
місяць з кінцевим терміном повернення,
що відповідає строку дії картки.
Договір був укладений у формі заяви.
Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_1
ознайомився і погодився з умовами
надання банківських послуг та тарифами
банку.

Судом також встановлено, що внаслідок
порушення відповідачем ОСОБА_1 своїх
зобов'язань, останній допустив
прострочення повернення кредиту і
сплати відсотків за його користування,
а тому станом на 01 травня 2014 року
виникла заборгованість в розмірі 18099,39
грн., яка складається з наступного: 4114,86
грн. - заборгованість за кредитом, 12646,46
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, штрафи в
розмірі 500,00 грн. та 838,07 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України
передбачено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до пункту 6.4 умов і правил
надання банківських послуг уразі
незгоди зі змінами правил чи тарифів
обов'язок клієнта пред'явити банку
письмову заяву про розірвання цього
договору та погасити заборгованість,
яка утворилась перед банком, у тому
числі й заборгованість, яка утворилась
упродовж 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам.

Пунктом 8.6 умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні клієнтом строків платежів за
будь-яким із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від
суми позову.

Як вбачається з умов та правил надання
банківських послуг, зокрема, п.9.3,
картрахунки відкриті на невизначений
строк за виключенням умов,
передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

По закінченню строку дії відповідна
карта продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту карти з
новим строком дії), якщо раніше (до
начала місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява Держателя
карти про закриття картрахунку, а також
за умови наявних грошових коштів на
картрахунку для сплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії), та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (п. 3.1.3 розділу
ІІ «Правила користування платіжною
карткою»).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Договір між сторонами укладався до 25
вересня 2007 року.

Із наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що останній
платіж відповідачем ОСОБА_1 здійснено 23
квітня 2009 року.

Таким чином, банк звернувся до суду з
порушенням строку позовної давності,
про поновлення якого не просив. До
ухвалення рішення відповідачем було
заявлено про застосування строків
позовної давності.

З урахуванням викладеного, позивачу
ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском звернення до суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215, 222, 88 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на рахунок
позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.Б.Подорець