Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4902/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

02 жовтня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1,
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
31 липня 2014 року звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання.

В поданій до суду позовній заяві
посилався на те, що відповідачам надані
послуги з центрального опалення і
гарячого водопостачання в квартиру
АДРЕСА_1, за період з 01 серпня 2014 року
по 01 квітня 2014 року існує
заборгованість в розмірі 3700,34 грн.

Крім того вважає, що відповідно до ст. 625
ЦК України відповідач має сплатити
вказану суму боргу із врахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків
річних.

Просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за отримані послуги з
урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних в розмірі 4043,02 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 26 вересня 2014 року до участі
в справі в якості належного
співвідповідача залучено ПАТ
«Фідобанк».

В судове засідання сторони не
з'явилися, хоча повідомлялися судом про
час та місце розгляду.

Представник ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» звернувся до
суду з заявою, в якій просить суд
розглядати справу без участі
представника, позовні вимоги
підтримує.

Представник ПАТ «Фідобанк» також
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи без його участі.

Дослідивши зібрані в справі докази, суд
приходить до наступних висновків.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначає Закон України «Про
житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 в період з 01 серпня 2011 року по 01
червня 2013 року (межі позовних вимог),
будучи власником квартири АДРЕСА_1, в
силу норм Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» був
споживачем послуг з теплопостачання у
вигляді опалення і гарячого
водопостачання.

Також встановлено, що позивачем
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» послуги
з теплопостачання за вказаною адресою
надавалися, але відповідачем
своєчасно та в повному обсязі не
оплачувалися.

За нормами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи з межах
заявлених позовних вимог.

Позивач, звертаючись до суду з
позовними вимогами, визначив їх межі
періодом заборгованості з 01 серпня 2011
року по 01 червня 2013 року, надавши
розрахунок заборгованості (а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги береться за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України
передбачено обов'язок відповідачів
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги.

Статтею 162 ЖК України також
передбачено обов'язок особи, як
власника квартири, своєчасно вносити
плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Встановлено, що ПАТ «Фідобанк»
зареєстрував своє право власності на
квартиру АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно 15
січня 2014 року та в подальшому, за
договором купівлі-продажу від 13 лютого
2014 року здійснив відчуження квартири
ОСОБА_2.

Враховуючи дані обставини, приймаючи
до увагу, що відповідач ОСОБА_1, будучи
споживачем послуг з теплопостачання,
свої обов'язки споживача належним
чином не виконував, за період з 01
серпня 2011 року по 01 червня 2013 року існує
заборгованість в розмірі 3700,34 грн.,
дана заборгованість підлягає
стягненню саме з ОСОБА_1

Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання підлягають частковому
задоволенню.

З відповідача ОСОБА_1, необхідно
стягнути заборгованість в розмірі 3700,34
грн., в задоволенні вимог до ПАТ
«Фідобанк» слід відмовити.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 %
річних та розрахованої суми інфляції
суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору, розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено,
що плата за комунальні послуги
береться за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне
здійснення платежів за надання послуг
з теплопостачання встановлена у п. 23
Правил та п. 20 Типового договору про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами на підставі
договору про надання послуг
теплопостачання, є грошовим
зобов'язанням, у якому, серед інших прав
і обов'язків сторін на боржника
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України)
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної
природи правовідносин сторін як
грошових зобов'язань, на них
поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як
спеціальний вид цивільно-правової
відповідальності за прострочення
виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України до спірних правовідносин також
кореспондується із закріпленими в п. 3
ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами,
відповідно до яких однією з вимог, за
якими може бути видано судовий наказ, є
вимога про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованості за надані послуги з
врахуванням індексу інфляції та 3%
річних.

Тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає
стягненню загальну сума боргу з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних в розмірі 4043,02 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача ОСОБА_1, на користь
позивача підлягають стягненню
понесені позивачем судові витрати в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
суму заборгованості за послуги з
теплопостачання за період з 01 серпня
2011 року по 01 червня 2013 року з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних в розмірі 4043 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
понесені судові витрати в розмірі 243
грн. 60 коп.

В задоволенні позовних вимог до
Публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
Н.Л.Яковенко

02.10.2014