АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача:
Стрижеуса А.М.,

суддів: Чобіток
А.О., Шкоріної О.І.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: відповідача ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3 (ОСОБА_4).

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4 на
ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року в справі
за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» в особі філії Публічного
акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» у м. Києві до ОСОБА_4 і ОСОБА_2
про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
у загальній сумі 292223 грн. 23 коп., -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 з урахуванням уточнень
від 05 березня 2013 року про солідарне
стягнення з поручителів
заборгованості за кредитним договором
у загальній сумі 292293 грн. 23 коп.

У судовому засіданні представник
позивача Гудзієнко Я.М, який діяв на
підставі довіреності в інтересах ПАТ
«БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», заявив
клопотання про роз'єднання позовних
вимог, пред'явлених до ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
в самостійні провадження, та у частині
вимог до ОСОБА_2 провадження у справі
закрити, і посвідчити мирову угоду від
21 жовтня 2013 року, до якої дійшли з цим
відповідачем на основі взаємних
поступок.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 23 листопада 2013 року позовні
вимоги у провадженні, порушеному за
позовом Публічного акціонерного
товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» в
особі філії Публічного акціонерного
товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» у м.
Києві до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором у загальній сумі 292223 грн. 23
коп., роз'єднати у окремі провадження.

Справа № 2-1197/2011 № апеляційного
провадження:22-ц-796/7801/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М.

Провадження в справі у частині
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» в особі філії Публічного
акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» у м. Києві до ОСОБА_2 закрити.

Посвідчити мирову угоду від 21 жовтня 2013
року, укладену між Публічним
акціонерним товариством «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» у особі філії Публічного
акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА» у м. Києві та ОСОБА_2 з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок, що стосується лише прав та
обов'язків сторін та предмету позову,
на наступних умовах:

1. ОСОБА_2 погашає заборгованість за
кредитним договором в сумі 75 000 гривень
(сімдесят п'ять тисяч) гривень, протягом
24 місяців з моменту посвідчення судом
цієї мирової угоди, оплату здійснює
щомісячно до 25 числа місяця частинами
по 3 125 гривень (три тисячі сто двадцять
п'ять) гривень, за наступними
банківськими реквізитами - 29098901 в філії
ПАТ «БАНКЗОЛОТІ ВОРОТА» в м. Києві, МФО
300328.

2. ОСОБА_2 приймає на себе відшкодування
судових витрат (по оплаті судового
збору, правових послуг), а також витрат,
пов'язаних з виконанням умов даної
мирової угоди (оплата послуг адвокатів,
нотаріусів тощо).

3. ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА»
відмовляється від позовних вимог до
ОСОБА_2 по даній цивільній справі.

Дана мирова угода складена в трьох
екземплярах, по одному для кожної із
сторін, та один долучається до
матеріалів цивільної справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представником відповідача ОСОБА_3, яка
діє в інтересах ОСОБА_4 подано
апеляційну скаргу в якій вона просить
скасувати ухвалу Подільського
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 року.

Зокрема посилається, що ухвалу суду
першої інстанції постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги
підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників судового процесу, вивчивши
матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 05
лютого 2008 року між ПАТ «Банк Золоті
ворота» та ТОВ «ТД Весна» був укладений
договір на не відновлювальну кредитну
лінію на суму 580 000 гривень. В
забезпечення виконання умов договору
кредиту, 05 лютого 2008 року були укладені
договори застави майна на загальну
суму 692 392, 67 гривень, а також з ТОВ «ПК
«Веста», ОСОБА_8, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 були
укладені договори поруки.

Відповідно до уточнень від 05 березня
20132 року позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором в розмірі 292293 грн. 23 коп.

Після чого, в суді першої інстанції у
судовому засіданні представник
позивача на підставі довіреності
Гудзієнко Я.М. заявив клопотання про
роз'єднання позовних вимог,
пред'явлених до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в
самостійні провадження, та у частині
вимог до ОСОБА_2 провадження у справі
закрити, і посвідчити мирову угоду від
21 жовтня 2013 року, до якої дійшли з цим
відповідачем на основі взаємних
поступок та провадження по справі
закрити.

Суд першої інстанції, дійшов висновку,
що клопотання представника позивача
підлягає задоволенню, оскільки
спільний розгляд поєднаних в одному
провадженні позовних вимог до кожного
з поручителів, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з якими
укладені окремі договори поруки,
ускладнює вирішення справи, а закриття
провадження у частині позовних вимог
до поручителя, ОСОБА_2, посвідчення
мирової угоди, умови якої не порушують
права, свободи чи інтереси інших осіб, у
томі числі іншого поручителя, ОСОБА_4,
відповідають вимогам закону.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновку ком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову. У разі укладення
сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Крім того, з норми вказаної статті
випливає, що згоду на укладена мирової
угоди повинні надати всі позивачі та
відповідачі по справі.

Як убачається з матеріалів справи,
представник відповідача ОСОБА_3, яка
діє в інтересах ОСОБА_4 проти
задоволення клопотання про роз'єднання
позовів у окремі провадження та
закриття провадження у справі в
частині вимог до ОСОБА_2 та посвідчення
мирової угоди, заперечувала,
посилаючись на те, що такі дії
порушують права і законні інтереси
ОСОБА_4

Однак суд першої інстанції помилково,
не вирішивши всіх зазначених питань,
всупереч нормам цивільного
процесуального законодавства, нормам
договорів поруки та позовних вимог
Банку, затвердив мирову угоду, чим
встановив до вирішення справи по суті
суму заборгованості.

Крім того, суд відійшов від позовних
вимог в яких позивач просив солідарно
стягнути борг з поручителів і визначив
частки поручителів в заборгованості,
які не рівномірними між поручителями
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а саме ОСОБА_4 до
сплати ѕ боргу, а ОСОБА_2 ј боргу, яку
розстрочивши виплату на 2 роки по 3 125
гривень в місяць і закривши відносно
ОСОБА_2 провадження по справі.

Оскільки відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЦК
України, при здійсненні своїх прав
особа зобов'язана утримуватись від дій,
які могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині; не допускається дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Тобто, реалізація цивільних прав має
здійснюватись у визначених межах, поки
це не суперечить інтересам інших осіб і
публічним інтересам.

Крім того, відповідно до абз. 4 п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суду першої
інстанції», роз'єднання кількох
поєднаних в одному провадженні вимог
може мати місце лише за умови, що їх
сумісний розгляд ускладнює вирішення
справи (зокрема, у зв'язку з
необхідністю призначення складної
експертизи за окремими вимогами,
тривалого відрядження або тяжкого
захворювання одного чи кількох з
позивачів або відповідачів). У разі
роз'єднання позовів підставою для
провадження щодо вимог, виділених в
самостійне провадження, є ухвала суду
про роз'єднання позовів і копія
пред'явленого позову.

Отже, судом першої інстанції
посилаючись на ст. 126 ЦПК України, не
зазначено чим саме спільний розгляд
позовних вимог відносно двох
відповідачів поручителів ускладнює
вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, судом
першої інстанції при постановленні
ухвали не повно були з'ясовані
обставини справи, що мають значення при
постановленні кінцевого рішення.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_3 заслуговують на
увагу, у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
скасовує ухвалу і передає питання до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4 -
задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року скасувати
і передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: