АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої
В.А.

-
Крижанівської Г.В.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 12 вересня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві про встановлення факту
перебування на утриманні, усунення від
права на спадкування

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся в
суд із позовом до відповідача про
усунення від права на спадкування.

У жовтні 2013 року подав заяву про
збільшення розміру позовних вимог, а
саме про встановлення факту
перебування на утриманні, усунення від
права на спадкування.

В мотивування уточнених вимог
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько - ОСОБА_5. Після його смерті
відкрилася спадщина на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець не склав заповіт,
а до кола спадкоємців першої черги
відноситься він та відповідач, який
також є сином ОСОБА_5

Зауважував, що він разом з матір»ю та
дружиною піклувалися про матеріальне
забезпечення та здоров»я спадкодавця
до самої його смерті. Він помер у їх
присутності, похоронили його вони без
допомоги відповідача.

Вважав, що відповідач ОСОБА_4 під час
хвороби батька, який тривалий час був у
безпорадному стані, мав можливість, але
свідомо ухилявся від надання
спадкодавцю будь-якої матеріальної
допомоги та моральної підтримки,
оскільки після того як батько вийшов на
пенсію і в нього загострились проблеми
зі здоров'ям він просив відповідача як
про фізичну допомогу, так і про
фінансову допомогу, знаючи про те, що
син має міцне здоров»я та постійне
місце роботи зі стабільним заробітком,
але ОСОБА_4 від допомоги батьку
категорично відмовлявся при кожному
зверненні до нього.

Враховуючи зазначене просив суд:

- встановити факт перебування
спадкодавця ОСОБА_5 на його утриманні.

- усунути спадкоємця першої черги за
законом - ОСОБА_4 від спадщини у вигляді
Ѕ частини однокімнатної квартири
АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12 вересня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про часткове
задоволення позову й усунення
спадкоємця першої черги за законом від
права на спадкування.

Зазначає, що медичні документи та
показання свідків ОСОБА_6 (сусід
померлого), ОСОБА_7 (сусід та товариш
померлого), ОСОБА_8 (медсестра)., ОСОБА_9
доводять, що у ОСОБА_5 були серйозні
проблеми зі здоров'ям, які позбавляли
його можливості самостійно рухатись та
себе утримувати та про необхідність
надання ОСОБА_5 необхідної допомоги,
яку надавав його син ОСОБА_2 та його
сім'я. В свою чергу, ОСОБА_4 не бажав
знати про стан здоров'я свого батька та
ухилявся від прохань допомогти.

Вважає, що суд першої інстанції не
надав належної оцінки медичним
документам, діагнозу померлого та
показам свідків й дійшов хибного
висновку про недоведеність позовних
вимог про усунення від права на
спадкування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції підставно
виходив з їх недоведеності з огляду на
таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5, після смерті якого
відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.6,48-67).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Сторонами не заперечується, що до кола
спадкоємців першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 належать його сини
ОСОБА_2 - позивач та ОСОБА_4 - відповідач,
які в строки, визначені законом, подали
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
батька.

Звертаючись в суд з позовними вимогами
про усунення від права на спадкування,
ОСОБА_2 посилався на те, що їх батько
тривалий час був у безпорадному стані,
а відповідач маючи можливість у
наданні допомоги, свідомо ухилявся від
надання спадкодавцю будь-якої
матеріальної допомоги та моральної
підтримки.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, наданих у
п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7, факт ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця встановлюється
судом за заявою заінтересованої особи
(інших спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Лише умисне, свідоме
ненадання допомоги спадкодавцеві при
наявності можливості надавати таку
допомогу є підставою для усунення
особи від права на спадкування.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що для задоволення позовних
вимог у справах про усунення від права
на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224
ЦК України має значення сукупність
таких обставин: ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги при
можливості її надання; перебування
спадкодавця в безпорадному стані;
потреба спадкодавця в допомозі саме
цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному
настанні наведених обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від спадкування.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач посилався на медичні довідки
та покази свідків.

Так, з довідки про причину смерті
вбачається, що смерть настала
внаслідок атеросклеротичного
кардіосклерозу (а.с.6).

Судом першої інстанції в якості
свідків було допитано ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, які зазначили,
що ОСОБА_5 хворів, та йому надавав
допомогу позивач, його дружина, які
приїжджали в лікарню та додому до
спадкодавця. Про відносини між
спадкодавцем та відповідачем дані
свідки нічого не пояснили.

Також допитано свідка ОСОБА_12, який
пояснив, що з відповідачем приїздили в
Київ в червні-липні 2011 року та
відвідували його батька. Під час
спілкування батько не говорив ОСОБА_12,
що потребує сторонньої допомоги,
пересувався самостійно.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що в 2012 році з
братом ОСОБА_4 знаходилися на
заробітках в Росії і повернулися в
жовтні 2012 року. Після приїзду з Росії
брат сказав, що в нього помер батько.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є
рідною племінницею ОСОБА_5 який
проживав один в м. Києві і не потребував
сторонньої допомоги. Останній раз
бачила його за півроку до смерті.
Матеріальної допомоги він також не
потребував, оскільки навіть їм із
сестрою та своїй рідній сестрі надавав
матеріальну допомогу. Коли ОСОБА_5
помер, то відповідач знаходився за
межами України і чому його не
повідомили про похорони батька вона не
знає. ОСОБА_5 їй ніколи не скаржився на
відповідача.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15, яка є
рідною сестрою ОСОБА_5 зауважила, що
ОСОБА_5 себе обслуговував самостійно.
Грошима йому взагалі ніхто не
допомогав. Вона йому готовила їсти,
приїздила прибирати в квартирі.
Позивача у батька зустрічала дуже
рідко. Перед смертю останні три дня
брат був лежачий, а так весь час
самостійно себе обслуговував. ОСОБА_5
нікого не просив про допомогу.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність відомостей, які б свідчили
про те, що спадкодавець, майновий стан
якого був майже однаковий з
відповідачем, додатково потребував та
просив про допомогу ще й ОСОБА_4, який
проживав окремо від спадкодавця, та те,
що останній, будучи обізнаним про таку
потребу та маючи змогу надати допомогу,
свідомо умисно ухилявся від її надання.
Також не надано доказів того, що ОСОБА_5
звертався до відповідача за допомогою
та йому було відмовлено.

Крім того, спадкодавець перебував у
безпорадному стані близько тижня, й в
цей час догляд за ним здійснювала його
сестра ОСОБА_15, оскільки відповідач в
цей час перебував в Російській
Федерації.

Покази свідків також не містять жодних
фактів на підтвердження умисного
ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги
ОСОБА_5

З наведеного вбачається, що суд дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позовної вимоги про
усунення від права на спадкування,
оскільки позивачем не доведено факту
умисного ухилення ОСОБА_4 від надання
допомоги спадкодавцю, яке полягає в
умисних діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

В частині відмови в задоволенні
позовної вимоги про встановлення факту
перебування ОСОБА_5 на утриманні
позивача рішення суду не оскаржувалось
та набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: