АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Одинака О.О.,

Секретаря: Кусяка М.Д.

З участю: ОСОБА_1, представника
управління Пенсійного фонду

України в Новоселицькому
районі Паскаря А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі про
відшкодування шкоди, завданої
несвоєчасним виконанням грошового
зобов'язання, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Новоселицького
районного суду від 05 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 подав
позов до управління Пенсійного фонду
України в Новоселицькому районі про
відшкодування шкоди, завданої
несвоєчасним виконанням грошового
зобов'язання.

Посилався на те, що у квітні 2013
року управлінням Пенсійного фонду
України в Новоселицькому районі йому
призначено щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці на основі
довідки управління судової
адміністрації про заробітну плату
судді за 2009 рік та сплачено
заборгованість по виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, починаючи з липня 2009 року по
квітень 2013 року.

Однак, за період тривалих судових
спорів, через невизнання управлінням
Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі за ним права на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
він поніс значні збитки.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також

____________________________________________________________________

Провадж. №22-ц/794/1118/14
Головуючий у першій
інстанції Оленчук І.В.

Категорія: 30

Доповідач: Заводян К.І

3% річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання з
липня 2009 року по грудень 2011 року,
утворилась заборгованість, яка
підлягає відшкодуванню, в сумі 17458 грн.
21 коп.

Зазначає, що за 4 роки судових спорів
ним було витрачено на телефонні
розмови, поштові витрати, пересилку
пошти, транспортні витрати,
відвідування ним судових засідань 492
грн. 04 коп., що підтверджується наявними
у нього чеками.

Просив стягнути з управління
Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі на його користь
у відшкодування шкоди, завданої
несвоєчасним виконанням грошового
зобов'язання, 17458 грн. 21 коп.

Вирішити питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням Новоселицького районного
суду від 05 червня 2014 року в задоволені
позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити.

Вважає рішення суду незаконним і
необґрунтованим.

Суд першої інстанції належним чином не
перевірив обставини справи.
Неправомірність дій відповідача
підтверджуються нормами актів
цивільного стану, зокрема ЗУ "Про
статус суддів", постановою Верховної
Ради України про задоволення його
заяви про відставку судді, а також
відповідні рішення судів.

Управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі зобов'язане
виплатити йому щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці
починаючи з липня 2009 року.

Управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі подало
заперечення на апеляційну скаргу.
Рішення суду вважає законним і
обґрунтованим. Управління Пенсійного
фонду України в Новоселицькому районі
у договірних зобов'язаннях із ОСОБА_3
не перебуває.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 січня 2013
року визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України у
Новоселицькому районі в призначенні
судді у відставці ОСОБА_3 щомісячного
грошового утримання і зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі призначити
судді у відставці ОСОБА_3 щомісячне
довічне грошове утримання з моменту
виходу у відставку і припинення
виплати щомісячного грошового
утримання у встановленому розмірі.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі в перерахунку
ОСОБА_3 розміру щомісячного грошового
утримання з 01 травня 2013 року і
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Новоселицькому районі
провести перерахунок розміру
щомісячного грошового утримання з
01.05.2013 року.

З оглянутої в суді першої інстанції
матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1
убачається виконання вимог вказаної
постанови суду. ОСОБА_3 здійснено
перерахування пенсії з 01.05.2013 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позову про відшкодування шкоди,
завданої несвоєчасним виконанням
грошового зобов'язання, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що ст.625
ЦК України стосується правових
наслідків порушення зобов'язання та
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання (глава 51 ЦК
України). Управління Пенсійного фонду
України в Новоселицькому районі та
ОСОБА_3 у договірних зобов'язаннях не
перебувають. Тому на ці правовідносини
ст.625 ЦК України не поширюється.

Питання компенсації втрати частини
доходів громадян у зв'язку з порушенням
строків їх виплати регулюється Законом
України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III
„Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати" та постановою
Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2001 року № 159 "Про затвердження
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати".

Відповідно до п.3 част.1 ст.17 КАС України
вказані справи розглядаються за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Вірним є висновок суду про відмову
ОСОБА_3 у відшкодуванні витрат,
пов'язаних з розглядом у суді справ
щодо грошового утримання. Перелік
судових витрат і порядок їх
відшкодування визначений ст.ст.87, 94 КАС
України, ст.ст.79,88 ЦПК України. Питання
про їх відшкодування може бути
вирішене шляхом постановлення
додаткового судового рішення (ст.168 КАС
України та ст.220 ЦПК України, в
залежності від провадження, в якому
розглядалася справа).

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду
відповідає встановленим обставинам
справи, вимогам матеріального і
процесуального права. Підстав для його
скасування не убачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду
від 05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: