Справа № 442/358/14-ц
Провадження № 2/442/388/2014
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого-судді Крамара О.В., при секретарі Малик О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем за законом разом із спадкоємцем другої черги,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезгаданим позовом в якому просить: визнати його спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом четвертої черги; визнати за ним право на спадкування майна ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги на рівні ОСОБА_2; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_3 видане ОСОБА_2 у спадковій справі № 337/2011; провести перерозподіл спадкового майна ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на ? всього спадкового майна належного ОСОБА_3.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем подано заяву про забезпечення позову до вирішення спору по суті, яку мотивує тим, що в 1978 році, він познайомився з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Приблизно з червня 2001 року в них розпочалися фактичні сімейні стосунки з ОСОБА_3, так як почали проживати разом у 2-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яку вони придбали за спільні кошти 12.06.2001 р. В них був спільний сімейний бюджет, спільними зусиллями провели ремонт зазначеної квартири, купили меблі.

Його цивільна дружина ОСОБА_3 померла 29.07.2011р. Після її смерті по теперішній час він і надалі проживає у вище згаданій квартирі, проводить оплату всіх комунальних платежів. Факт його проживання з ОСОБА_3Й однією сім'єю без шлюбу з червня 2001 року по день смерті ОСОБА_3 29 липня 2011 року був визнаний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у справі № 2-1184/2011 р. від 25 вересня 2012 року, яке набрало чинності.

Ним заявлено позов про перерозподіл спадкового майна та визнання права на спадкування в порядку другої черги спадкоємців на рівні з відповідачкою ОСОБА_2

На час смерті, ОСОБА_3 була власником майна: 1) Банківського вкладу у розмірі 7000, 00 доларів США на підставі договору з ЗАТ «Приват Банк»; 2) Квартири АДРЕСА_2. 3) Торгового кіоску розташованого на ринку по вул. П.Орлика у м.Дрогобичі (№ 28-29)

Об'єктом спадкового майна яке вони спільно нажили з ОСОБА_3 є речі, які зберігаються у квартирі, сама квартира у АДРЕСА_3, торгівельний кіоск, розташований на ринку по вул. П.Орлика у м. Дрогобичі.

На даний час йому стало відомо, що відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_3 і може розпоряджатись майном, яке безпосередньо нажили спільно він та померла ОСОБА_3, може відчужити спірне майно, в такому випадку виконання судового рішення за його позовом буде фактично неможливим, оскільки третя особа буде вважати себе добросовісним набувачем. Саме ця обставина свідчить про необхідність забезпечення позову.

Вислухавши пояснення позивача та його представника які просять задоволити дану заяву з вищенаведених підстав, враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, з метою схоронності та цілісності спірного майна суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, зокрема в частині накладення арешту на банківські вклади та квартиру, а що стосується накладення арешту на торговий кіоск, то в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не представлено суду документів, які б підтверджували право власності на такий.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р.

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити частково.

Накласти арешт на:

1.) Банківські вклади у ПАТ «Приват Банк» відкриті на ім»я ОСОБА_3, а саме:

- Електронна ощадна книжка № 061153;

- кредитна картка №955515.

2.) Квартиру АДРЕСА_4.

В решті заявлених вимог відмовити.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень, Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області та Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крамар О.В.