Справа № 204/6308/2013-ц
Провадження № 2/204/303/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Власенко О.О.

за участю представника позивача
Дементьєвої О.М.

за участю відповідачки
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року позивач звернувся з
позовною заявою до суду, в якій просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк»
заборгованість за Кредитним договором
№ DNUHPZ від 07.03.2008 року в сумі 41339,07
грн., а також стягнути з відповідачки
судові витрати. В обґрунтування позову
позивач вказав на те, що відповідно до
укладеного договору № DNUHPZ від
07.03.2008 року відповідачка 07.03.2008 року
отримала кредит у розмірі 36071,43 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,09 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 07.03.2032 року. У зв'язку з
порушеннями зобов'язань за Кредитним
договором відповідачка, станом на
09.07.2013 року, має заборгованість в сумі
41339,07 грн.

Пізніше представник позивача уточнила
обставини позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача Дементьєва О.М. позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити їх
в повному обсязі. При цьому, посилалася
на обставини викладені в уточненій
позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення даного
позову та просила відмовити позивачу в
задоволенні його вимог в повному
обсязі. При цьому, зазначила, що у
провадженні Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться справа із спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.
Звернена через Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська до неї
матеріально-правова вимога про
стягнення заборгованості дублює
обраний позивачем судовий захист у
спосіб стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, який обрав позивач
звернувшись до неї через Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області. Виходячи з наведеного суд не
може одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором
за винятком ситуації, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця. 06 лютого 2014 року
Нікопольським районним судом
Дніпропетровської області ухвалено
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки/застави квартири
АДРЕСА_1, за кредитним договором №
DNUHGI від 07.04.2008 року. Кредитний
договір № DNUHPZ від 07.04.2008 року є
бланковим договором, грошові кошти за
яким надавалися відповідачці банком
для сплати авансового платежу для
купівлі квартири АДРЕСА_1. В наявний час
судовим рішенням звернуто стягнення на
вищезазначену квартиру за кредитним
договором № DNUHGI від 07.04.2008 року і у
такий спосіб захищені майнові права та
інтереси банка за кредитним договором
DNUHPZ від 07.04.2008 року, які між собою
взаємопов'язані.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню по наступним
підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений термін,
відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України,
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.

У судовому засіданні було встановлено,
що 07 березня 2008 року між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір
№ DNUHPZ, згідно з умовами якого
остання отримала від позивача
строковий кредит у розмірі 36071,43 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,09 % на місяць (13,08 %
річних) на суму залишку заборгованості
за кредитом на строк з 07.03.2008 року по
07.03.2032 року (а.с.80-84).

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав у повному обсязі надавши
відповідачці кредитні кошти в сумі
36071,43 грн., які остання отримала, що
підтверджується ордером
розпорядженням № DNUHPZ від 07.03.2008
року та заявою на видачу готівки № 02
від 19.05.2008 року (а.с.107-108). Крім того, факт
отримання коштів від Банку підтвердила
сама відповідачка в судовому
засіданні.

Проте, у порушення умов договору,
відповідачка свої зобов'язання
належним чином не виконує та не
повертає використані нею кредитні
кошти з відсотками позивача, в
результаті чого, станом на 09.07.2013 року,
має заборгованість за кредитом в сумі
41339,07 грн., яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 30955,75 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 6388,96 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 236,26 грн.; а
також штрафи відповідно до умов
кредитного договору: штраф (процентна
складова) - 3758,10 грн.

Відповідачка в судовому засіданні не
заперечувала вищевказані обставини,
але стверджувала, що рішенням
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року звернуто стягнення на квартиру
відповідачки за Кредитним договором №
DNUHGI від 07.03.2008 року і у такий
спосіб захищені майнові права та
інтереси банка за Кредитним договором
№ DNUHPZ від 07.03.2008 року, які між
собою взаємопов'язані.

Проте, з такими твердженнями
відповідачки суд не погоджується з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року було
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру АДРЕСА_1 в погашення
заборгованості ОСОБА_2 за Договором про
іпотечний кредит № DNUHGI від 07.03.2008
року та Іпотечним договором № DNUHGI
від 07.04.2008 року, укладеним між нею та
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приват Банк» (а.с.79).

Згідно з умовами укладених між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приват Банк» та
ОСОБА_2 Договору про іпотечний кредит №
DNUHGI від 07.03.2008 року та Іпотечного
договору № DNUHGI від 07.04.2008 року,
остання отримала від позивача кредит у
розмірі 216428,57 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 13,08 %
річних з кінцевим терміном повернення
07.03.2032 року - на придбання у власність
окремої квартири з метою постійного
проживання, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, і яку ОСОБА_2 передала Банку в
іпотеку в якості забезпечення Договору
про іпотечний кредит № DNUHGI від
07.03.2008 року (а.с.8-15,57-59).

Вищевказане рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року було
залишено без змін рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22.04.2014 року в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором № DNUHGI від
07.04.2008 року в погашення заборгованості
ОСОБА_2 за Договором про іпотечний
кредит № DNUHGI від 07.03.2008 року
(а.с.117-119).

Таким чином, твердження позивачки не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи, оскільки
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року було
звернуто стягнення на предмет іпотеки
для погашення заборгованості ОСОБА_2 за
Договором про іпотечний кредит №
DNUHGI від 07.03.2008 року, в той час, коли
в даному провадженні розглядається
справа про стягнення заборгованості з
ОСОБА_2 за Кредитним договором №
DNUHPZ від 07.03.2008 року.

За таких обставин, суд вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» заборгованість за Кредитним
договором № DNUHPZ від 07.03.2008 року в
сумі 41339,07 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, з відповідачки на користь
позивача слідує стягнути судовий збір
в сумі 413 грн. 39 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 258, 525, 526, 527, 530, 549, 599, 612, 625, 629, 651, 1049,
1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк»
заборгованість за Кредитним договором
№ DNUHPZ від 07.03.2008 року в сумі 41339,07
грн., яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 30955,75 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 6388,96 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 236,26 грн.; а
також штрафи відповідно до умов
кредитного договору: штраф (процентна
складова) - 3758,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» судовий
збір у розмірі 413 грн. 39 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

В.В. Самсонова