22-ц/772/1783/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Федчишен С. А.Категорія:
27Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Кредитні ініціативи» на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 29 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

05.06.2013 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до суду із
зазначеним позовом .

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 29.04.2014 року в
задоволенні позову ТОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм процесуального права
та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати прийняте рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги мотивовані тим, що судом не
повністю були з'ясовані обставини, які
мають значення для справи, а саме
характер спірних правовідносин, що
виникли між сторонами, не були
доведені окремі факти, які суд визнав
встановленими та не було застосовано
закон, який регулює правовідносини по
даній справі: на підставі договорів
факторингу (а.с.7-18) ТОВ «Кредитні
ініціативи» набуло права вимоги по
кредитному договору №0101/0207/88-025 від
27.02.2007 р.(а.с. 19-20). Відповідач не
заперечував факт підписання даної
кредитної угоди, яка була надана в
оригіналі в судовому розгляді на
вимогу суду для огляду та звіряння з
копією, яка знаходиться в матеріалах
справи. Під час розгляду справи по суті
було встановлено факт часткового
погашення кредитної заборгованості, що
видно з довідки про розрахунок
заборгованості (а.с.26), що підтверджує
факт надання коштів передбачених
кредитним договором, а тому не потребує
доказування. При винесені рішення дані
обставини судом не були враховані, що є
неправомірним та безпідставним. Також
в оскаржуваному рішенні суд вказав, що
позивачем та його представником не
було надано належного та допустимого
доказу укладання трудового договору,
тому суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову. Але ж трудовий
договір не був предметом розгляду
даної справи.

В судове засідання апеляційного суду
представник позивача не з'явився. Про
день та час розгляду справи
повідомлений належним чином.
Представник відповідача заперечив
проти поданої апеляційної скарги,
зазначив, що його довіритель коштів по
кредитному договору не отримував,
відповідач доказів протилежного не
надав, що й було враховано судом першої
інстанції при винесенні рішення просив
відхилити подану апеляційну скаргу, а
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
представника відповідача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підт верджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давнос ті, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвер дження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка пра вова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем та його представником не
було надано суду належних та
допустимих доказів отримання ОСОБА_4
коштів згідно укладеного кредитного
договору між АКБ « ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_4, тому суд прийшов до висновку
про недоведеність позовних вимог та
відсутність правових підстав для
задоволення позову .

Такий висновок суду є вірним,
ґрунтується на нормах закону та
відповідає встановленим обставинам по
справі.

Так, судом встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини:

- 27.02.2007 року між ТАС «Комерцбанк»» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 0101/0207/88-025, відповідно до якого банк
зобов'язався надати позичальнику
грошові кошти в сумі 50 000 доларів США на
120 місяців по 20.02.2017 року, а позичальник
зобов'язався повернути грошові кошти
частинами до зазначеної дати зі
сплатою 14% річних (а.с.19-20).

- 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою
чергу виступає правонаступником АКБ
«ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою
компанією «Вектор Плюс» укладено
договір факторингу (а.с. 7-9).

Того ж дня: 28.11.2012р. між ТОВ ФК «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»
також укладено договір факторингу
(а.с.10-18), відповідно до якого ТОВ ФК
«Вектор Плюс» відступає Фактору, тобто
ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права
вимоги заборгованості по кредитних
договорах укладених з Боржником, право
на вимогу якої належить Клієнту на
підставі документації. З моменту
відступлення клієнтом Фактору прав
вимоги заборгованості від боржників,
всі гарантії, надані боржниками щодо
заборгованостей, стають дійсними для
Фактору. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
Боржниками процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших обов'язкових
платежів.

-2-

В підтвердження права вимоги до ОСОБА_4
позивач надав витяг з Додатку № 1 до
Договору факторингу від 28.11.2012 року
(а.с.6), де зазначено номер кредитного
договору, дата його укладення та
прізвище ім'я по батькові позичальника,
інформація паро розмір заборгованості
на момент передачі боргу відсутня.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з Договору факторингу
від 28.11.2012 року, зокрема розділу 1»
Загальні положення», п.1.1 (а.с.10 на
звороті), Банком ведеться документація,
що стосується заборгованостей окремих
Боржників, які підтверджують дійсність
та наявність права грошових вимог до
Боржників по заборгованостям, а також є
необхідними для пред'явлення вимоги до
Боржника щодо погашення
заборгованості. Одним із таких
документів повинен бути оригінали або
засвідчені копії заяв на видачу
готівки, як повинні бути надані в разі
вимоги суду під час розгляду справ про
примусове стягнення заборгованості.

Пункт 1.2. Кредитного договору також
містить положення про те, що кредит
видається Банком у готівковій формі
через касу банку на підставі заяви
позичальника.

Виходячи з загальних умов виконання
зобов'язань (ст. 526 ЦК України),
зобов'язання має виконуватись належним
чином, згідно п.4.1.1 Банк зобов'язується
надати позичальникові можливість
скористатися кредитом. Тому в
розглядуваному випадку саме на
позивача покладається обов'язок
довести факт отримання позичальником
грошових коштів по кредитному
договору, про що останній заперечує.
Такого доказу з боку позивача надано не
було.

Позивач посилається на те, що по
Кредитному договору відбулася
часткова сплата, що підтверджує
отримання коштів відповідачем. При
цьому позивач посилається на
розрахунок заборгованості. Однак, як
вбачається з матеріалів, довідка
розрахунку заборгованості за
кредитним договором (а.с.26) та
розрахунок заборгованості по кредиту
(а.с.27) не містять інформації про сплату
будь-яких грошових коштів по
укладеному договору.

За таких обставин, суд першої
інстанції, цілком обґрунтовано прийшов
до висновку про відмову в задоволені
позову.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що судом першої інстанції було
винесено хибне рішення, оскільки суд
розглядав правовідносини, які виникли
з підписання трудового договору, який
не є предметом даної справи, - є
безпідставними. Дійсно в мотивувальній
частині рішення є абзац наступного
змісту: «Позивачем та його
представником не було надано суду
належного та допустимого доказу
укладення трудового договору, таким
чином суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову». Однак зі змісту
оскаржуваного рішення вбачається, що
даний абзац слід розцінювати як
допущену судом описку, так як вся
мотивувальна частина рішення, окрім
наведеного абзацу, стосується саме
розглядуваного спору, предмету спору
та містить посилання на норми права, що
регулюють дані правовідносини.

Таким чином, розглядаючи справу за
апеляційною скаргою на оскаржуване
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив і оцінив фактичні
обставини у справі, подані сторонами
докази, вірно визначився з характером
правовідносин. Судом першої інстанції
виконані вимоги ст. 212 ЦПК України,
судове рі шення мотивовано, наведене в
апеляційній скарзі висновків суду
першої інстанції не спростовує, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні
ініціативи» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 квітня 2014 року
по цивільній справі за позовом ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
В.С.Марчук

В.В.Сопрун