У х в а л а

іменем україни

4 вересня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Правекс
Банк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_2, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Правекс Банк», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_2, про розірвання
кредитного договору, визнання дій
неправомірними та зобов'язання
зарахувати коштів за касаційною
скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах
ОСОБА_1, на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 10 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ КБ «Правекс Банк»
звернулось до суду з вищевказаним
позовом, посилаючись на те, що 14 червня
2005 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та
ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за
яким позичальник отримав кредит в сумі
160 000 Євро зі сплатою 14% річних за
користування кредитними коштами. Крім
того, цього ж дня між ПАТ КБ «Правекс
Банк» та ОСОБА_1 укладений договір
іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1
передав банку в іпотеку належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1. У
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором
виникла заборгованість в сумі 1 211 786,70
грн, у рахунок погашення якої
ПАТ КБ «Правекс Банк» просило
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1.

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом, в якому
просив розірвати кредитний договір,
визнати дії банку з підвищення
процентної ставки неправомірними,
зарахувати відповідну різницю
сплачених ним коштів у погашення
кредиту.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року, позов ПАТ КБ
«Правекс Банк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1,
шляхом продажу її на прилюдних торгах
за початковою вартістю, визначеною на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 10 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
обґрунтованого виходив з того, що за
умовами договору іпотеки
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки
в порядку, передбаченому умовами цього
договору, та задовольнити свої майнові
вимоги за рахунок переданого в іпотеку
нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог, суди першої та
апеляційної інстанції, правильно
виходили з необґрунтованості позовних
вимог у зв'язку їх недоведеністю.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 10 червня 2013 року та ухвала
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 10 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко Судді:
В.І.Амелін В.П.Гончар