Справа № 310/7399/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі -
Корнієнко Н.І.

за участю: прокурора - Лемішко М.В.,
представника відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Бердянську цивільну справу за позовом
Бердянського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
Управління Держземагентства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання незаконним та скасування
рішення Бердянської міської ради,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Бердянський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду з позовом в інтересах держави, в
якому зазначив, що прокурорською
перевіркою встановлено, що п. 5, 5.20
рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради V скликання
№17 від 31.03.2010 року «Про передачу у
власність та в оренду земельних
ділянок громадянам», затверджено
проект відведення земельної ділянки та
передано ОСОБА_3 у власність земельну
ділянку площею 0,0938 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, для індивідуального
дачного будівництва в межах норм
безоплатної приватизації.

На підставі зазначеного рішення за
ОСОБА_3 була проведена державна
реєстрація за реєстраційним номером
50 державного акту на право
власності серії ЯК №858626 на зазначену
земельну ділянку.

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки №1108 від 06.06.2010 року
№ВМХ065919 земельна ділянка по АДРЕСА_1
була відчужена ОСОБА_2 На підставі
зазначеного договору був виготовлений
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК №800880 від
03.08.2010 року, який був зареєстрований
03.08.2010 року за №90.

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки №2035 від 21.06.2011 року
земельна ділянка по АДРЕСА_1 була
відчужена ОСОБА_4

Зазначає, що п. 5.20 рішення Бердянської
міської ради №17 від 31.03.2010 року
підлягає скасуванню, державний акт на
право власності на земельну ділянку
повинен бути визнаний недійсним, а його
державна реєстрація підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Так, в ході прокурорської перевірки
було встановлено, що проект
відведення земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
ОСОБА_3 погоджено та затверджено з
порушенням водного, земельного та
містобудівного законодавства.
Земельна ділянка, згідно з положеннями
ст. 51 ЗК України, на момент її передачі у
власність, відносилася до земель
рекреаційного призначення. В порушення
ст. 118 ЗК України проектна документація
з землеустрою щодо відведення
зазначеної земельної ділянки
затверджена оскаржуваним рішенням
Бердянської міської ради без
проведення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації.

Крім того, спірна земельна ділянка
знаходиться у двокілометровій зоні від
урізу води Азовського моря, а отже за
приписами ст. ст. 58, 60, 88 знаходиться в
прибережній захисній смузі, віднесена
до земель водного фонду і не могла
надаватися у приватну власність.

Вказує, що спірна земельна ділянка
передана у власність без розроблення
містобудівного обґрунтування об'єкту,
без встановлення містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки за
відсутності детального плану забудови
Бердянської коси.

Також, відповідно до проектних рішень
генерального плану розвитку міста
будівництво нових дачних районів в
межах міста Бердянська не передбачено.
Заборона на будівництво нових дачних
районів в міських населених пунктах
передбачена й п. 3.39 ДБН 360-92 «Планування
і забудова міських і сільських
поселень».

В судовому засіданні прокурор
підтримав позовні вимоги, просив:
визнати незаконним та скасувати п.п. 5,
5.20 рішення Бердянської міської ради №17
від 31.03.2010 року; визнати недійсним
державний акт направо власності серії
ЯК №858626 на земельну ділянку площею 0,0938
га, що виданий на ім'я ОСОБА_3 для
ведення індивідуального дачного
будівництва в м. Бердянську по вул.
АДРЕСА_1; зобов'язати Управління
Держземагентства у Бердянському
районі скасувати запис про державну
реєстрацію вказаного акту на право
власності на земельну ділянку; визнати
недійсним державний акт направо
власності серії ЯК №800880 на земельну
ділянку площею 0,0938 га, що виданий на
ім'я ОСОБА_2 для ведення
індивідуального дачного будівництва в
м. Бердянську по вул. АДРЕСА_1;
зобов'язати Управління
Держземагентства у Бердянському
районі скасувати запис про державну
реєстрацію вказаного акту на право
власності на земельну ділянку;
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_4 спірну земельну ділянку.

Представники Бердянської міської ради,
управління Держземагентства у
Бердянському районі, повідомлені про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, подали заяви
про розгляд справи у їх відсутність.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась.
Відповідно до матеріалів справи
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно листа Центру поштового зв'язку
№2 Запорізької дирекції УДППЗ
«Укрпошта» від 24.07.2014 року №04/10
пересилання поштових відправлень до м.
Донецьк призупинено з 22.07.2014 року.

Представник ОСОБА_2 за довіреністю
ОСОБА_1 в судовому засіданні просила в
задоволенні позову відмовити.
Пояснила, що відповідно до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність спірна земельна
ділянка надавалася за рахунок земель
житлової та громадської забудови, а
отже проведення державної експертизи
землевпорядної документації було не
обов'язковим. Крім того, позивачем не
надано доказів, що спірна земельна
ділянка на час передачі у власність
відносилася до земель водного фонду.
Разом з тим, відповідно до рішення
Бердянської міської ради №11 від 10.12.2004
року, що було чинним на час прийняття
оскарженого рішення, уздовж Азовського
моря, Бердянської затоки, лиманів на
вільних від громадської забудови в
межах м. Бердянська встановлювалася
сорокаметрова прибережна захисна
смуга, яка була врахована проектом
землеустрою. Щодо порушення
оскарженим рішенням Бердянської
міської ради положень Закону України
«Про планування та забудову територій»
зазначила, що ці обставини
досліджувалися Запорізьким окружним
адміністративним судом і постановою
від 15.06.2011 року у справі №2а-0870/4060/11
частково задоволено позов ряду
фізичних осіб, у тому числі і ОСОБА_3,
до Бердянської міської ради,
Бердянського міжрайонного прокурора
про визнання протиправним та
скасування рішення.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом, п. 5, 5.20
рішення Бердянської міської ради №17
від 31.03.2010 року затверджено проект
відведення земельної ділянки та
передано у власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,0938 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 для індивідуального
дачного будівництва в межах норм
безоплатної приватизації.

На підставі зазначеного рішення за
ОСОБА_3 була проведена державна
реєстрація за реєстраційним номером
50 державного акту на право
власності серії ЯК №858626 на зазначену
земельну ділянку.

В подальшому вказана земельна ділянка
за договорами купівлі-продажу від
06.06.2010 року та від 21.06.2011 року
відчужувалась на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, відповідно.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституцій України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України
передбачено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

У відповідності до ч. 2 ст. 144
Конституції України рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України підлягають оскарженню
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу
України визнання недійсними рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування про надання
(передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам є
наслідком порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель.

Статтею 155 ЗК України встановлено, що у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Оцінюючи правомірність оскарженого
рішення Бердянської міської ради, суд
має виходити з того, чи дотримано радою
вимоги законодавства під час прийняття
рішення , тобто оцінці підлягає
правомірність рішення станом на час
його прийняття.

Прокурор в обґрунтування позову
посилається на віднесення спірної
земельної ділянки на час передачі її у
власність до земель рекреаційного
призначення, земель водного фонду та
порушення Бердянською міською радою
містобудівного законодавства.

Сторонами у справі визнається та не
підлягає доказуванню, що спірна
земельна ділянка входила до земельної
ділянки, що перебувала в постійному
користуванні Бердянського державного
заводу скловолокна і
використовувалася для розміщення та
експлуатації бази відпочинку
«Азовчанка».

Пунктом 1.19 рішенням Бердянської
міської ради №8 від 21.06.2007 року
припинено право користування
Бердянського державного заводу
скловолокна земельною ділянкою площею
2,25 га, розташованої по АДРЕСА_3, наданою
для розміщення та експлуатації бази
відпочинку «Азовчанка». Земельна
ділянка передана до земель міста.

Пунктом 1 рішення Бердянської міської
ради №41 від 25.02.2010 року землі в районі
бази відпочинку «Нафтохімік»,
орієнтовною площею 0,25 га, віднесено до
земель житлової та громадської
забудови.

Пунктами 3, 3.103 рішення Бердянської
міської ради №41 від 25.02.2010 року ОСОБА_3
наданий дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,1 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для
індивідуального дачного будівництва.

Віднесення земель, до тієї чи іншої
категорії згідно з ч. 1 ст. 20 ЗК України
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Пункт 1 рішення Бердянської міської
ради №41 від 25.02.2010 року ніким не був
оскаржений, а отже відведення
земельної ділянки ОСОБА_3 відбулося за
рахунок земель житлової та громадської
забудови.

Також віднесення спірної земельної
ділянки до земель житлової та
громадської забудови, на час прийняття
Бердянською міською радою оскарженого
рішення, підтверджується проектом
відведення земельної ділянки та
висновками відповідних державних
органів.

Так, відповідно до довідки управління
Держкомзему у м. Бердянськ №52 від 22.03.2010
року відповідно до форми 6-зем земельна
ділянка по АДРЕСА_1 передається з
земель житлової та громадської
забудови, згідно з українським
класифікатором цільового використання
землі (УКЦВЗ) має код 1.13 та відповідно
до ст. 19 ЗК України відноситься до
категорії земель - землі житлової та
громадської забудови.

Будь-яких доказів віднесення спірної
земельної ділянки, на час прийняття
Бердянською міською радою оскарженого
рішення, до земель рекреаційного
призначення прокурором суду не надано.

Також недоречним суд вважає посилання
прокурора на Генеральний план міста
Бердянська, затверджений рішенням
Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009
року, оскільки зміна цільового
призначення землі з земель
рекреаційного призначення на землі
житлової та громадської забудови
відбулася на підставі рішення
Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010
року.

Щодо тверджень прокурора про
віднесення спірної земельної ділянки,
на час передачі її у власність, до
земель водного фонду суд звертає увагу
на наступне.

За змістом статей 60, 61 ЗК України
та статей 88, 89 Водного кодексу України
прибережні захисні смуги
встановлюються з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення й засмічення та збереження
їх водності. На цих смугах, як
природоохоронних територіях, з
вищезазначеною метою встановлюється
режим обмеженої господарської
діяльності.

Відповідно до ст. 87 ВК України зовнішні
межі водоохоронних зон визначаються за
спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 травня
1996 року № 486, проекти водоохоронних зон
розробляються на замовлення органів
водного господарства та інших
спеціально уповноважених органів,
узгоджуються з органами
Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що на
землях міст і селищ міського типу
розмір водоохоронної зони, як і
прибережної захисної смуги,
встановлюється відповідно до існуючих
на час встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

Виконавчі комітети місцевих Рад
зобов'язані доводити до відома
населення, всіх заінтересованих
організацій рішення щодо меж
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також водоохоронного
режиму, який діє на цих територіях
(частина сьома статті 87 ВК України).

Таким чином, фактичні розміри і межі
прибережних захисних смуг існують не в
силу їх законодавчого закріплення. Для
визначення, встановлення та
закріплення меж прибережної захисної
смуги та як наслідок віднесення цієї
території до земель водного фонду,
законодавством визначено певний
порядок, який полягає у розробці
відповідного проекту та виділення на
його підставі земель водоохоронних зон
та прибережних захисних смуг.

Так, рішенням Бердянської міської ради
№11 від 10.12.2004 року (що було чинним на час
передачі у власність спірної земельної
ділянки), Генеральним планом м.
Бердянська, затвердженим рішенням
Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009
року, прибережна захисна смуга
встановлювалася у розмірі 40 метрів та
була врахована проектом землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність.

Посилання прокурора на подальше
скасування в судовому порядку рішення
Бердянської міської ради про
встановлення сорокаметрової
прибережної захисної смуги не можуть
бути прийняті судом до уваги, як
підстави для припинення права
власності громадян, оскільки відсутня
правова норма, що регламентує
автоматичне скасування рішення про
передачу земельної ділянки у власність
громадян внаслідок встановлення в
подальшому порушення процедури при
прийнятті Бердянською міською радою
іншого рішення, яке не стосується прав
та обов'язків цих осіб.

Будь-яких доказів на підтвердження
віднесення спірної земельної ділянки
на час передачі її у власність до
земель водного фонду позивачем суду не
надано.

З огляду на викладене суд не приймає до
уваги доводи позивача про порушення
оскарженим рішенням Бердянської
міської ради вимог водного та
земельного законодавства України,
оскільки на час прийняття спірного
рішення не існувало тих обставин, на
які посилається прокурор.

Також з матеріалів справи
вбачається, що Бердянський міжрайонний
прокурор з підстав порушення
Бердянською міською радою вимог
містобудівного законодавства при
передачі у власність громадянам
земельних ділянок для ведення
індивідуального дачного будівництва
звертався з протестом до Бердянської
міської ради, який рішенням ради №43 від
30.12.2010 року був задоволений.

Проте постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.06.2011 року
рішення Бердянської міської ради №43
від 30.12.2011 року про задоволення
протесту прокурора скасовано, зокрема
й через відповідність рішення
Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010
року вимогам містобудівного
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у суду відсутні
законні підстави для визнання
незаконними та скасування пунктів
оскарженого рішення Бердянської
міської ради та задоволення позову в
цілому.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61 , 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову
Бердянського міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко