Справа № 750/4807/14 Провадження №
22-ц/795/2152/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Острянський В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОстрянського В.І.,
суддів:Бечка Є.М., Хромець Н.С., при
секретарі:Мартиновій А.В., за
участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 23 вересня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства „УкрСиббанк"
про визнання недійсним кредитного
договору,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить
питання про скасування рішення
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 23 вересня 2014 року та про
постановлення нового рішення про
задоволення його позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не
звернув уваги, що за кредитним
договором Банк застосовує подвійну
відповідальність за одне і те саме
порушення, вважаючи такими: пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за порушення строків сплати кредиту
(відсотків) і нарахування підвищених
відсотків за користування кредитними
коштами понад встановлений договором
термін; що суд не дав оцінки фактам
направлення повідомлень позивачу про
існування простроченої
заборгованості, які, на думку апелянта,
не можна оцінювати, як направлення
письмового повідомлення позичальнику
про зміну процентної ставки. Що
нарахування процентної ставки у
подвійному розмірі не відповідає ст.18
Закону „Про захист прав споживачів" і
ці умови договору є несправедливими і
такими, що призвели до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов"язків на шкоду позичальника
(споживача), тому вони є недійсними.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 23 вересня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ПАТ „УкрСиббанк" про визнання
недійсним кредитного договору було
відмовлено.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
враховуючи наступне.

Постановивши оскаржуване рішення,
місцевий суд виходив з того, що при
укладенні кредитного договору 04
вересня 2008 року позивач був
ознайомлений з його умовами і не
заперечував проти них та отримав
грошові кошти за договором в повному
обсязі. Що договір укладено за вільним
волевиявленням сторін і підписавши
його власноручно, сторони підтвердили
свої права та обов"язки за цим
договором і тому мають виконувати їх
належним чином. Суд також врахував, що
позивач не надав доказів про відмову
Банку у його зверненнях про надання
додаткової інформації щодо будь-яких
конкретних положень кредитного
договору. Крім того, суд послався на
правила ст.203 ЦК України про те, що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом, проте позивач,
заявивши вимоги, не зазначив з яких
саме підстав, передбачених законом,
необхідно визнати кредитний договір
недійсним. Тому, оцінивши наведене в
сукупності, місцевий суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Такий висновок суду першої інстанції
підтверджується матеріалами справи,
яким суд дав правильну оцінку і не
суперечить нормам матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд, ухваливши рішення, не звернув
уваги на те, що за кредитним договором
Банк застосовує подвійну
відповідальність за одне і те саме
порушення, вважаючи такими: пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за порушення строків сплати кредиту
(відсотків) і нарахування підвищених
відсотків за користування кредитом
понад встановлений договором термін;
що суд не дав оцінки фактам направлення
повідомлень позивачу про існування
простроченої заборгованості, які не
можна оцінювати як направлення
письмового повідомлення позичальнику
про зміну процентної ставки та що
нарахування процентної ставки у
подвійному розмірі не відповідає ст.18
Закону „Про захист прав споживачів" і
ці умови договору є несправедливими і
такими, що призвели до істотного
дисбалансу договірних прав і
обов"язків на шкоду позичальника
(споживача), тому вони є недійсними - не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення суду і не
знайшли свого підтвердження на нормах
чинного законодавства в засіданні
апеляційного суду.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що місцевий суд
постановив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 23 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: