АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5235/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 635/1459/13-ц
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О., Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області, Кващук
Лідії Анатоліївни, на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 03 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області, голови Роганської селищної
ради Харківського району Харківської
області Шевченко Федора Степановича,
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області, голови Роганської селищної
ради Харківського району Харківської
області, який у подальшому уточнив та
просить скасувати розпорядження
селищного голови Роганської селищної
ради № 10 від 27.01.2014 про звільнення
ОСОБА_4 за скороченням штатів
працівників згідно п.1 ст.40 КзПП
України, поновити його на посаді
доглядача кладовищ, підпорядкованих
Роганській селищній раді, стягнути з
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, починаючи з часу
звільнення по час винесення судом
рішення з розрахунку останньої
заробітної плати за грудень 2013 року,
яка нарахована у сумі 1341,83 гривень,
стягнути з Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області грошові кошти у розмірі 20000
гривень у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що на підставі розпорядження
селищного голови Роганської селищної
ради № 10 від 27.01.2014 його було звільнено
за скороченням штатів працівників
згідно п.1 ст.40 КзПП України з посади
наглядача Роганського селищного
кладовища, на якій він працював на
підставі розпорядження виконавчого
комітету Роганської селищної ради № 27
від 03.02.2003 року, згідно з розпорядженням
виконавчого комітету Роганської
селищної ради № 95 від 25 листопада 2013
року «Про скорочення штатів» позивачу
було вручено письмове попередження про
його наступне звільнення з займаної
посади. 10.02.2014 року позивач отримав на
пошті свою трудову книжку, в якій був
запис про його звільнення від 27 січня
2014 року за скороченням штатів
працівників згідно п.1 ст.40 КЗпІІ
України, підставою внесення цього
запису зазначено розпорядження
селищного голови № 10 від 27.01.2014 року,
але копію цього розпорядження позивачу
не було направлено.

Зазначене звільнення позивач вважає
незаконним та безпідставним з
наступних підстав: по-перше, позивачу
не було запропоновано переведення на
іншу посаду в установі, хоча в цей же
час в штаті виконавчого комітету
селищної ради був розширений штат
господарської частини шляхом
створення відділу благоустрою з
прийманням на роботу більшої кількості
працівників; по-друге, звільнення
позивача було проведено в період його
тимчасової непрацездатності, хоча
позивач особисто 24.01.2014 року та
повторно 27.01.2014 року телефонував
секретарю відповідача та повідомляв
про хворобу дитини та про наявність в
нього листка непрацездатності, крім
того, позивач направив відповідачу
поштою 31.01.2014 року заяву з зазначенням
причин відсутності на робочому місті;
по-третє, відповідачем при звільненні
було порушене переважне право позивача
на залишення на роботі, що передбачено
ст.42 КЗпП України, оскільки позивач має
загальний трудовий стаж на посаді 10
років, має на утриманні четверо
неповнолітніх дітей; по-четверте,
звільнення позивача не розглядалось
профспілковою організацією робітників
комунальних підприємств, членом якої є
позивач.

В обґрунтування позовних вимог в
частині відшкодування моральної шкоди
позивач зазначив, що в результаті
незаконного звільнення відповідач
позбавив позивача гарантованого
Конституцією України права на працю та
можливості заробляти собі та своїм
дітям на життя, незаконні дії викликали
у позивача моральні переживання, він
втратив душевний спокій, постійно
перебуває у роздратованому стані,
позивач позбавлений засобів для
забезпечення нормального рівня життя
своєї родини.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
пояснив про обставини, викладені вище.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому
засіданні вважав позовні вимоги
позивача обгрунтованими та доведеними
та просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідача Роганської
селищної ради Харківського району
Харківської області Чумаченко А.В. та
Лишняк 1.В., у судовому засіданні проти
позовних вимог позивача заперечували з
наступних підстав.

На підставі розпорядження виконавчого
комітету Роганської селищної ради № 95
від 25.11.2013 року ОСОБА_4 було попереджено
про скорочення штатів та майбутнє
звільнення з займаної посади з 27.01.2014
року, з вказаним розпорядженням
позивач ознайомився, але від підпису
відмовився, про що був складений
відповідний акт. Крім того, відповідно
до подання від 26.11.2013 року голову
райкому профспілки держустанов
Харківського району Харківської
області Гацько О.П. у встановленому
порядку було повідомлено про майбутнє
звільнення ОСОБА_4 в зв'язку зі
скороченням штатів та неможливістю
переведення його на іншу роботу, але
відповідь на повідомлення не надійшла,
що є мовчазною згодою на звільнення. В
день звільнення позивача 27.01.2014 року
останній був відсутній на робочому
місці, про поважність причин своєї
відсутності не повідомив, про що був
складений відповідний акт, на момент
підписання акту та розпорядження про
звільнення позивач про причини
відсутності на робочому місці та про
свою хворобу ніяким чином відповідача
не повідомив, на телефонні дзвінки не
відповідав. Оригінал листка
непрацездатності був наданий
відповідачу лише 17.02.2014 року, а позивач
згідно цього листка був повинен
приступити до роботи 07.02.2014 року. Крім
того, позивач не мав права отримувати
листок непрацездатності по догляду за
хворою дитиною, якій більше трьох
років, оскільки жінка позивача на той
час перебувала у відпустці по догляду
за дитиною, якій менше трьох років, що
підтверджується листом виконавчої
дирекції Харківського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 421-04-10 від 20.02.2014 року.
Трудова книжка була направлена
позивачу поштою та отримана останнім
10.02.2014 року, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Відповідач також зазначає, що на момент
звільнення позивача в Роганській
селищній раді не було вільних вакансій
за відповідною професією чи
спеціальністю, до відділу благоустрою,
який був створений в структурі
Роганської селищної ради були
переведені працівники ЖЕУ
«Докучаєвське» в зв'язку з його
реорганізацією. Положення ст.42 КЗпП
України щодо переважного права на
залишення на роботі при вивільненні
працівників не могли бути застосовані
до позивача через відсутність інших
працівників, які займають посади,
подібні тій, яку займав позивач, рівень
кваліфікації та продуктивності праці
позивача значно нижчий від посадових
осіб селищної ради. Позивач є фізичною
особою - підприємцем, отримує дохід, а
тому ніяких його трудових прав
відповідачем порушено не було.

Представник відповідача - голови
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області Шевченко
Федора Степановича, Ковтун І.М., у
судовому засіданні просив у
задоволенні позовних вимог відмовити,
підтримавши доводи представників
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області, наведені
ними в обгрунтування заперечень проти
позову.

Ріішенням Харківського районного суду
Харківської області від 03 червня
2014 року позов задовлено частково:
ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді
наглядача кладовища Роганської
селищної ради Харківського району
Харківської області з 27 січня 2014 року.
Стягнуто з Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області на користь ОСОБА_4 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
сумі 7740 гривень 39 копійок, яка
зазначена без відрахування
прибуткового податку та обов'язкових
платежів. Стягнуто з Роганської
селищної ради Харківського району
Харківської області на користь ОСОБА_4
500 гривень у рахунок відшкодування
моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Вирішене
питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду
представник Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області, Кващук Л.А., звернулась з
апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що рішення суду першої інстанції є
необ'єктивним та ухваленим з грубим
порушенням вимог чинного
законодавства, а отже підлягає
скасуванню.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 03.02.3003 року ОСОБА_4 був
прийнятий на роботу на посаду
наглядача кладовища, яке знаходиться
на балансі Роганської селищної ради на
підставі розпорядження виконавчого
комітету Роганської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 03.02.2003 року № 17.

Судом також встановлено, що рішенням
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області від15
листопада 2013 року № 117 «Про скорочення
штатів» проведено скорочення штатних
одиниць з 27 січня 2014 року: доглядач
кладовищ - 1, сторож кладовищ - 2.

Розпорядженням виконавчого комітету
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області від 25.11.2013
року № 95 «Про скорочення штатів»
доглядача кладовища ОСОБА_4
попереджено про наступне скорочення
штатів з 27.01.2014 року.

Розпорядженням виконавчого комітету
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області від 27.01.2014
року № 10 27.01.2014 року ОСОБА_4 звільнено з
посади доглядача Роганських кладовищ у
зв'язку зі скороченням штату
працівників відповідно п.1 ст.40 КЗпП
України, виплачено ОСОБА_4 вихідну
допомогу у розмірі середньомісячного
заробітку та компенсацію за 16
календарних днів невикористаної
відпустки за період роботи з 03 лютого
2013 року по 27 січня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції, з посиланням на
ст. 235 КЗпП України, виходив з того, що
звільнений він без законної підстави, а
тому повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При цьому
працівникові має бути сплачений
середній заробіток за час вимушеного
прогулу або різниця в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більше як за один рік.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За правилами п.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП
України, допускається, якщо неможливо
перевести працівника за його згодою на
іншу роботу.

Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівника
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці, при цьому
враховується переважне право на
залишення на роботі. Одночасно з
попередженням про вивільнення власник
або уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, при відсутності роботи
чи відмови працівника від переведення
на іншу роботу, останній за своїм
розсудом звертається за допомогою до
держаної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас власник доводить до відома
державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням XXX сесії VІ скликання
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської обласні від 13.02.2014
року затверджено рішення виконавчого
комітету Роганської селищної ради від
18.12.2013 року № 147 «Про створення відділу
благоустрою».

Будь-яких об'єктивних та беззаперечних
доказів того, що можливість
переведення ОСОБА_4 на роботу в
зазначеному відділі була відсутня, чи
таке переведення позивачу було
запропоновано, відповідачем не надано,
натомість відсутність таких доказів
свідчить про те, що питання про
переведення позивача до
новоствореного відділу взагалі
відповідачем не вирішувалось.

Крім того, районним судом в ході
розгляду справи встановлено та не
заперечувалось сторонами, що позивач є
членом Харківської районної
профспілкової організації працівників
державних установ.

Статтею 43 КЗпП України передбачено, що
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 1, 2-5, 7 статті 40
і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» у разі, якщо роботодавець
планує звільнення працівників з причин
економічного, технологічного,
структурного чи аналогічного
характеру або у зв'язку з ліквідацією,
реорганізацією, зміною форми власності
підприємства, установи, організації,
він повинен : завчасно, не пізніше як за
три місяці до намічуваних звільнень
надати первинним профспілковим
організаціям інформацію щодо цих
заходів, включаючи інформацію про
причини наступних звільнень, кількість
і категорії працівників, яких це може
стосуватися, про терміни проведення
звільнень, а також провести
консультації з профспілками про заходи
щодо запобігання звільненням чи
зведенню їх кількості до мінімуму або
пом'якшення несприятливих наслідків
будь-яких звільнень.

Як свідчать матеріали справи, на
засіданні Харківської районної
профспілкової організації працівників
державних установ 09.12.2013 року було
розглянуто подання Роганського
селищного голови про скорочення штатів
та надання згоди на звільнення ОСОБА_4,
але прийняти рішення з цього питання
виявилося неможливим через ненадання
селищною радою в зазначений термін
документів, про необхідність надання
яких було повідомлено селищну раду
листом.

Отже, доводи апелянта про те, що
відсутність будь-якої відповіді
профспілкової організації свідчить
про їх згоду на звільнення особи,
судова колегія вважає
необґрунтованими, оскільки суду не
надано беззаперечних доказів
виконання відповідачами вимог
профспілкової організації щодо
надання всіх необхідних документів для
розгляду питання про надання згоди на
звільнення позивача, а також
направлення таких документів у
встановлений профспілковою
організацією строк.

Щодо звільнення ОСОБА_4 в період дії
листка непрацездатності, судова
колегія зважає на наступне.

За правилами ч.З ст.40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п.5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці. Це правило не поширюється
випадок повної ліквідації
підприємства, установи організації.

Матеріали справи свідчать про те, що
ОСОБА_4 був звільнений від роботи (по
догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1) з 24.01.2014
року по 06.02.2014 року відповідно до листка
непрацездатності серії АГА № 550079,
виданого амбулаторією загальної
практики сімейної медицини сел. Рогань
центру первинної медико-санітарної
допомоги сел. Рогань Харківського
району.

Судова колегія вважає, що районним
судом повно та всесторонньо
проаналізовані доводи відповідача в
цій частині та зроблений обґрунтований
та об'єктивний висновок.

Аналогічні доводи апелянта в суді
апеляційної інстанції колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
районним судом правильно встановлено
характер правовідносин між сторонами,
а також правильно застосованінорми
Закону, якийїхрегулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про порушення при звільненні
позивача вимог ст.ст. 40, 43, 49-2 КЗпП
України, що є підставою для визнання
звільнення незаконним, проведеним з
порушенням встановленого порядку, та
поновлення позивача на роботі.

Відповідно до ч.І. ч.2 ст. 235 КЗпП України
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу, працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі, орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконаннянижче
оплачуваної роботи, але не більше як за
один рік.

При визначенні розміру середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
середньої суд враховує ті фактичні
дані, що містяться в довідці про розмір
заробітної плати ОСОБА_4 № 573 від 30.05.2014
року та керується Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100.

Розрахунок стягненого середнього
заробітку проведений вірно та у
судової колегії сумнівів не викликає.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в
частині часткового задоволення вимог
про стягнення моральної шкоди,
оскільки доказам по справі в цій
частині дана об'єктивна оцінка і
зроблений вірний висновок.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області Кващук Л.А.,
в апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючисьст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
Роганської селищної ради Харківського
району Харківської області Кващук
Лідії Анатоліївни відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 03 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -