У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Макарчука М.А.,Маляренка
А.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання права
власності за набувальною давністю, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 28
вересня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 13 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог вказала,
що вона на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, посвідченим 09
квітня 1999 року державним нотаріусом
Першої Кременчуцької державної
нотаріальної контори ОСОБА_6, є
власником квартири АДРЕСА_1. З 1992 року
вона відкрито та безперервно
користується сараєм АДРЕСА_2.
Приміщення сараю використовується нею
для зберігання особистих речей,
продуктів, консервації тощо. Просила
визнати за нею право власності за
набувальною давністю на нерухоме майно
- сарай, розташований у подвір'ї
житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 28 вересня 2011 року, позов задоволено.

ОСОБА_5, як заінтересована особа,
звернувся до суду апеляційної
інстанції, оскаржуючи вищевказане
рішення місцевого суду, посилається на
порушення його прав та обов'язків,
оскільки за вказаним рішенням визнано
за позивачем право власності на сарай,
який знаходиться на його земельній
ділянці. Власником якої він є на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 26
серпня 2009 року. Згідно до викопіювання
плану сараїв, розташованих на подвір'ї
житлового будинку АДРЕСА_1, було 11
сараїв, які погоріли від пожежі, отже
спірний сарай був добудований вже
після того, як він отримав право
власності на земельну ділянку. Тобто є
самочинним будівництвом, оскільки не
введений в експлуатацію,
проектно-кошторисна документація не
погоджувалася, вихідні дані на
будівництво сараю не подавалися.
Земельна ділянка під сараєм
накладається на земельну ділянку, яка
надана йому у власність.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 13 травня 2014 року,
апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено,
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 28 вересня 2011 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, не
погоджуючись із рішеннями суду першої
і апеляційної інстанцій, просить
скасувати їх і ухвалити нове рішення,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи
у задоволенні скарги ОСОБА_5, зазначив,
що відповідно до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 26 серпня 2009 року, виданого на ім'я
ОСОБА_5, надана земельна ділянка площею
24 кв. м розташована за адресою: АДРЕСА_3
для будівництва індивідуального
гаража (а. с. 85). Згідно із свідоцтвом про
присвоєння поштової адреси об'єкту
державної реєстрації, розташованому на
території м. Кременчука Полтавської
обл., від 25 січня 2012 року № 1621, об'єкту
сарай присвоєна поштова адреса:
АДРЕСА_4 (а. с. 58), тобто поштові адреси є
різними. Згідно з викопіювання з плану
міста вказані вулиці проходять
перпендикулярно одна до одної,
житловий будинок АДРЕСА_6 та житловий
будинок АДРЕСА_5 знаходяться в одному
дворі (а.с.90). Заінтересована особа
ОСОБА_5 не надав доказів того, що
земельна ділянка під сараєм та
земельна ділянка, надана йому під
будівництво гаражу, співпадають чи
перетинаються.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 28 вересня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук М.А. Макарчук А.В.
Маляренко