Справа № 136/2087/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" жовтня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінська С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Липовці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 ДО
ТРОЩАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ради
Липовецького району Вінницької
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом до відповідача,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла його мати ОСОБА_2. Після її
смерті залишилось майно, яке покійна
заповідала йому, та до складу якого
входить також житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивач протягом шести місяців з дня
смерті спадкодавця, відповідно до
діючого законодавства, спадщину після
смерті мами прийняв у встановленому
законом порядку. Однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок нотаріус відмовив,
так як виявилось, що даний будинок
належить колгоспному двору, а тому
належить його членам на праві сумісної
власності, тобто встановити яка частка
зазначеного будинку належить ОСОБА_2
не представляється можливим. В той же
час, згідно з документами, єдиним
членом колгоспного двору станом на
15.04.1991 року була покійна мати.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився. Надав
суду заяву, в якій позов визнав та
просив розглянути справу без участі
представника сільської ради.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про можливість
задоволення клопотання представника
відповідача та про розгляд справи у
його відсутності.

Судом встановлено наступне:

21 липня 2010 року, ОСОБА_2 склала заповіт,
який був посвідчений секретарем
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області, 21 липня 2010 року, за реєстром
№35, згідно з яким спадкодавець
заповідала все своє майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_2 померла (
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1).

Згідно з постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2014
року, винесеною приватним нотаріусом
Липовецького районного нотаріального
округу, позивачеві відмовлено у
видачі на його ім'я свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на житловий
будинок, який залишився після смерті
ОСОБА_2, в зв'язку з тим, що даний будинок
належить колгоспному двору, а тому
належить його членам на праві сумісної
власності, тобто встановити яка частка
зазначеного будинку належить ОСОБА_2 не
представляється можливим.

В силу ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Позивач ( який відповідно до
його свідоцтва про народження ( а.с. 6 )- є
сином спадкодавця) прийняв спадщину у
відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України,
подавши протягом шести місяців з дня
смерті спадкодавця (09.04.2014 року) заяву
нотаріусу про прийняття спадщини, що
підтверджено матеріалами спадкової
справи. Згідно з цими ж матеріалами,
осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині - немає.

Згідно з матеріалами спадкової
справи, заяви про відмову від спадщини
позивач не подавав. 28.08.2014 року на його
ім'я нотаріусом видано три свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
земельні ділянки, що залишились після
смерті ОСОБА_2 , в тому числі і на
земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства
та будівництва і обслуговування
житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 ( а.с. 17-22).

До складу спадкового майна входить
також цілий житловий будинок "А" з
верандою "а" та ганком , 1962 року
побудови, загальною площею 49,9 кв.м.,
житловою площею 27,8 кв. м. та
господарські будівлі: сарай "Б", сарай
«б», убиральню «Д», погріб з шиєю "Г",
огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3 ,
огорожу №4 які розташовані в АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право
особистої власності на житловий
будинок, виданим виконкомом
Трощанської сільської ради н.д. 04.01.1991
року, зареєстрованим Вінницьким
обласним об»єднаним бюро технічної
інвентаризації 04.01. 1991 року за №51,
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 належить колгоспному двору,
головою якого є ОСОБА_2 .

За діючим на час видачі свідоцтва
законодавством ( ч.1 ст.120 ЦК Української
РСР -1963 року, яка діяла до 16 грудня 1993 р)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.
Право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
його припинення, мали ті члени
колгоспного двору , котрі до 15.04.1991 року
( дата введення в дію Закону України
«Про власність») не втратили права на
частку в його майні. На витребування
частки з майна колишнього колгоспного
двору, що збереглося на 15 квітня 1991
року, поширюється загальний трирічний
строк позовної давності.

На підставі ст..ст. 121, 123 Цивільного
кодексу Української РСР 1964 р.
володіння, користування і
розпорядження майном колгоспного
двору здійснюється за згодою всіх
членів двору. Розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

У відповідності до довідки ,
виданої Трощанською сільською радою
Липовецького району № 02-25/219 від 04.09.2014
року, станом на 15.04.1991 року житловий
будинок, розташований АДРЕСА_1 мав
статус майна, яке належало колгоспному
двору, членами якого була лише ОСОБА_2
( а.с.16) .

Отже, виходячи з наданих суду доказів,
право власності на майно колгоспного
двору, до складу якого входив і
житловий будинок в АДРЕСА_1, належав в
повному обсязі лише одній особі -
матері позивача , як голові
колгоспного двору.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що, на підставі свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок, виданого виконкомом
Трощанської сільської ради н.д. 04.01.1991
року, зареєстрованого Вінницьким
обласним об»єднаним бюро технічної
інвентаризації 04.01. 1991 року за №51,
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 належав виключно одноосібно
спадкодавцю ОСОБА_2 .

. Інвентаризаційна вартість
житлового будинку, господарських
будівель і споруд , відповідно до
технічного паспорту, складає 43973
гривні.

Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися наслідок його смерті.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України,
у разі визнання відповідачем позову,
суд, за наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про його
задоволення .

Враховуючи, що визнання
відповідачем позовних вимог - не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси третіх осіб, суд
приймає визнання відповідачем позову
та ухвалює рішення про задоволення
позову у повному обсязі

Отже, відповідно до вимог діючого
законодавства, позивач має право на
спадкування за заповітом на майно,
яке належало спадкодавцю, у зв»язку з
чим суд позов задовольняє у повному
обсязі.

Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено
ухвалення у попередньому судовому
засіданні судового рішення у разі
визнання позову відповідачем, в
порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України.

На підставі глави 84 ,ст.ст. 1218, 1223, 1268 ,1270,
1296,1297,1298 ЦК України , керуючись ст.ст. 130,
174, 209-215 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на цілий
житловий будинок "А" з верандою "а" та
ганком , 1962 року побудови, загальною
площею 49,9 кв.м., житловою площею 27,8 кв.
м. та господарські будівлі: сарай "Б",
сарай «б», убиральню «Д», погріб з шиєю
"Г", огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3 ,
огорожу №4 які розташовані в АДРЕСА_1 .

На підставі статті 1299 ЦК України
право власності на зазначене нерухоме
майно підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку протягом десяти
днів. Після закінчення цього строку,
рішення набирає законної сили, якщо не
буде подано апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська