АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5107/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Приходченко О. С. Доповідач -
Макаров М.О. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Петренко
І.О.,

при секретарі - Гасановій С.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 березня 2014 по
справі

за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа: Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання недійсною видачу свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4
про визнання недійсною видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 березня 2014
року позовна заява визнана неподаною
та повернута заявникам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
просять скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обгрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія судді вважає, що
апеляційна скарга підлягає частково з
наступних підстав.

Постановляючи 28 березня 2014 року ухвалу
про визнання позовної заяви неподаною
та повернення позивачам, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачами
не були усунені недоліки, вказані в
ухвалі про залишення позовної заяви
без руху від 27 лютого 2014 року, а саме не
додержання вимог передбачених ст.119, 120
ЦПК України, оскільки позовні вимоги не
уточнені та не зазначено і не подано
доказів, що підтверджують кожну
обставину.

Проте із зазначеним висновком судді
погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір
чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, якщо він відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК
України, не сплатить суми судового
збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Залишаючи позовну заяву без руху з
підстав не додержання вимог ст. 119 ЦПК
України, суддя місцевого суду
знехтував процесуальними правами
позивача передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК
України та не взяв до уваги, що на
підставі ч. 6 ст. 130 ЦПК України у
попередньому судовому засідання суд
уточнює позовні вимоги або заперечення
проти позову; вирішує питання про склад
осіб, які братимуть участь у справі;
визначає факти, які необхідно
встановити для вирішення спору і які з
них визнаються кожною стороною, а які
підлягають доказуванню; з'ясовує, які
докази подані чи подаються на
попередньому судовому засіданні
кожною стороною для обґрунтування
своїх доводів чи заперечень щодо
невизнаних обставин; за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі,
вирішує питання про витребування
доказів та виклик свідків, про
проведення експертизи, залучення до
участі у справі спеціаліста,
перекладача, особи, яка надає правову
допомогу, або про судові доручення щодо
збирання доказів; у невідкладних
випадках проводить огляд на місці,
огляд письмових і речових доказів; за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, вирішує питання про вжиття
заходів забезпечення позову; вчиняє
інші дії, необхідні для підготовки
справи до судового розгляду.

У зв'язку з чим вимоги суду першої
інстанції про уточнення позовних вимог
та надання додактових доказів, що
підтверджують кожну обставину є
необгрунтованими, оскільки ці вимоги
можуть бути уточнені саме під час
попереднього судового засідання, та на
цій стадії судового процесу може бути
вирішено питання про надання
додаткових доказів.

Крім того, в ухвалі суду першої
інстанції було також було зазначено
про те, що позивачами не було сплачено
судовий збір, проте як вбачається з
копії квитанції №1/173, позивачами саме в
день подачі позову до суду було
сплачено судовий збір в сумі 250 грн. (а.с.
55), але суд першої інстанції на ці
обставини уваги не звернув.

Разом з цим колегія суддів
погоджується з оскаржуваною ухвалою
суду в частині не зазначення
позивачами адреси відповідача та його
анкетних даних, оскільки ці вимоги
позивачами, в порушення вимог ст. 119 ЦПК
України, були проігноровані та навіть
після залишення позову без руху,
взагалі не були виконані.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвала суду в цій частині є
обгрунтованою та ухваленою з
додержанням норм процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважа, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 28 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили

Судді
М.О. Макаров

Л.М. Болтунова

І.О. Петренко