Справа № 357/5153/14-ц Головуючий у І
інстанції Подрєзова Г.О.Провадження №
22-ц/780/5563/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 11
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Петленко
І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 12 серпня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення витрат на утримання
майна, що є у спільній частковій
власності,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у
спільній частковій власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, а тому обов'язки по утриманню
квартири покладені на обох
співвласників. Позивачкою були
понесені витрати на утримання
квартири, які складаються з витрат на
ремонт квартири - 30097,71грн. та сплату
житлово - комунальних послуг в сумі
1800,82грн. Позивач просила суд поділити
ці витрати порівну на обох
співвласників та стягнути з
відповідачки на її користь 15048,86грн.
витрат на ремонт квартири та 900,41грн. на
оплату житлово - комунальних послуг,
стягнути на її користь судовий збір
243,60грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року позов задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 900грн.41коп. та судові
витрати 13,64грн., в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права.

В доводах апеляційної скарги позивач
зазначає, що вона проживає у Республіці
Естонія, але має на праві власності 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, а оскільки
квартира потребувала ремонту,
позивачем були понесені витрати на
проведення ремонтних робіт у сумі
30097,71грн., а також понесені витрати на
правову допомогу в сумі 5000,00 грн., а отже
вважає, що Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
необґрунтовано відмовлено у стягненні
з відповідача коштів у сумі 15048,86 грн.,
що становить половину витрат на
ремонтні роботи, та витрат на правову
допомогу в сумі 5000,00 грн. Просить
скасувати рішення суду першої
інстанції від 12.08.2014 року та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 12.10.2012 року ОСОБА_2
належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на
підставі рішення Апеляційного суду
Київської області від 23.05.2011 року.

ОСОБА_3 була власником іншої половини
квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого Васильківською міською
державною нотаріальною конторою
Київської області 23.11.2012 року за
реєстровим номером № 1-2043.

Відповідно до договору купівлі -
продажу частини квартири АДРЕСА_1 від
24.01.2014 року, зареєстрованого приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу в реєстрі № 288,
ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 придбав 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
правовідносини, які є предметом
судового розгляду стосуються періоду
до 24.01.2014р., тобто до часу припинення
права власності відповідачки на
квартируАДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
в частині позовних вимог про стягнення
половини витрат на оплату житлово -
комунальних послуг у сумі 900,41грн.,
судом врахована квитанції про оплату
комунальних послуг на користь КП «ККП
м. Васильків» на утримання будинку та
прибудинкової території, вивезення та
захоронення ТВП - 1539,10грн.
заборгованість станом на листопад 2013р.
та 261,72грн. заборгованість станом на
лютий 2014р., всього - 1800,82грн.

Відмовляючи у задоволенні частини
вимог позивача щодо стягнення витрат
на ремонт квартири, судом першої
інстанції враховано те, що позивачем не
було надано достатніх доказів на
підтвердження необхідності проведення
ремонтних робіт, не затверджено їх
перелік та не визначено належним чином
вартість ремонту, а також відсутність
акту приймання виконаних робіт та
розрахунку вартості ремонту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України -
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України -
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Відповідно до ч.1 ст.360 цього
Кодексу - співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. У випадках, встановлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні чи суспільні
інтереси. Відмова від права на
звернення до суду за захистом є
недійсною.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Доводи щодо стягнення з відповідача на
користь позивача половини витрат на
ремонт квартири не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи,
оскільки належних та беззаперечних
доказів на підтвердження вказаної
вимоги позивачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем також не надано належного
обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення витрат на правову допомогу в
сумі 5000,00 грн., не надано належних
доказів щодо сплати зазначених коштів
саме за надання правової допомоги, його
повного розрахунку, відповідно до ЗУ
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20
грудня 2011 року № 4191-VI.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє
в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: