АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Сп.№ 22-ц/796/6588/2014
Головуючий у 1-ін.- Бортницька В.В.
Доповідач - Слободянюк
17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
головуючого судді - Слободянюк
суддів - Лапчевська О.Ф.,
при секретарі - Трофименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
24 березня 2014 року за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Сент
Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі ТОВ)
«Сент Софія Проперті Менеджмент»
звернулись з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги в сумі 147
239,46 грн. з урахуванням індексу інфляції
та 3% річних за період з 23 червня 2010 року
по 31 грудня 2013 року.
Позивач, зменшивши позовні вимоги
(а.с.95), просив суд стягнути
заборгованість у розмірі 136 881,09 грн. з
урахування індексу інфляції та 3%
річних за період з 01 січня 2011 року по 31
Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 24 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь на
ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент»
заборгованість за житло-комунальні
послуги 128 846,79 грн. В решті вимог
відмолено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення,
ухвалення нового, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Апелянт посилається на відсутність
між сторонами договору з питання
надання житлово-комунальних послуг;
житло-комунальних послуг не отримує,
квартирою не користується; судом
безпідставно стягнуто суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та 3%
річних.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_4 (довіреність від 16
червня 2014 а.с.120) підтримали апеляційну
скаргу, представник ТОВ «Сент Софія
Проперті Менеджмент» - Лепень О.В.
(довіреність від 23 жовтня 2013 року а.с.18)
скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
заочного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що квартира АДРЕСА_1 належить
відповідачці ОСОБА_2 на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності серії САС № 999229 від 08
червня 2010 року, видано головним
управлінням житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) (а.с.6).

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на
обслуговуванні ТОВ «Сент Софія
Проперті Менеджмент» відповідно до
договору про надання послуг з
утримання на балансі та управління
житловим комплексом (з відкладальною
обставиною), укладений 26 серпня 2010 року
між ОСББ «Раїси Окіпної» та позивачем
(а.с.52-54).

Матеріали справи містять копію
рішенням Апеляційного суду м.Києва від
30 жовтня 2013 року (а.с.35-42), яким залишеним
визнано недійсною державну реєстрацію
та припинено юридичну особу ОСББ
«Раїси Окіпної».

Даних з витягу державного
реєстру стосовного часу припинення
діяльності ОСББ «Раїси Окіпної» суду
не надано.

Розпорядженням виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА) №
1164 від 24 грудня 2010 року встановлено
тарифи на житлово-комунальні послуги
для обслуговування вказаного будинку
(а.с. 6).

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7.12 Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими територіями,
яка затверджених постановою Кабінетом
Міністрів України від 08 жовтня 1992 року
№ 572 плата за використання теплової та
електричної енергії, газу, за
водопостачання і каналізацію та інші
послуги, власниками квартир, наймачами,
орендарями вноситься за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Позивач, уточнивши вимоги (а.с.95,96),
просив стягнути заборгованість за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013
року в сумі стягнути 136 881,09 грн. в тому
числі 3046,17 грн. - інфляційна складова
боргу і 5945,19 грн. - 3 % річних.

Відповідачем ставилось питання про
застосування строку позовної давності
(а.с.62).

Судом першої інстанції виключено із
заявленої позивачем суми
заборгованості борг за
листопад-грудень 2013 року та стягнуто 128
846,79 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно
відсутності договору між сторонами про
надання житлово-комунальних послуг;
посилання на те, що позивачка не
проживає у квартирі, яка є її власністю,
та отримує житлово-комунальних послуг
від позивача; безпідставне
застосування судом положень ст..625 ЦК
України не приймаються колегією суддів
до уваги.

Відсутність договору між сторонами
про надання житлово-комунальних послуг
не позбавляє обов*язку здійснювати
оплату за житлово-комунальні послуги,
оскільки відповідачка є споживачами
комунальних послуг, користується
тепловою енергією, водопостачанням.

Судом було встановлено, що
відповідачці направлявся договір про
надання послуг з утримання будинку і
споруд прибудинкової території з
пропозицією його укладання.

Відповідачка в судовому засіданні про
розгляді справи в апеляційному порядку
зазначала, що заяв стосовно не
приживання за адресою вказаної
квартири не подавала.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про стягнення з
відповідачки, як суми заборгованості
за житлово-комунальні послуги, так і
стягнення інфляційних витрат та 3 %
річних з урахуванням положення ст. 625 ЦК
України.

Відповідно положення ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов*язання, на вимогу
кредитора зобов*язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

Виходячи з положення зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов*язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
і 3% річних не є санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування грошовими коштами,
належними до сплати.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги, оскільки висновок
суду відповідає обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Печерського районного
суду м. Києва від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: