Дата документу 23.09.2014
Справа № 334/4280/14-ц
Провадження № 2/334/1930/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2014р. Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого

судді Мусієнко Н.М.,

при
секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення боргу, зазначивши в позовній
заяві, що 13.08.2013р. за договором позики
передав відповідачу 15000,00грн з кінцевим
терміном повернення 13.08.2013р., крім того
28.10.2013р. він за договором позики передав
відповідачу 12000,00грн з кінцевим
терміном повернення 31.10.2013р.

На підтвердження позовних вимог,
позивач надав оригінали розписок
написані відповідачем власноручно, про
отримання від позивача 15000,00грн та
12000,00грн. з кінцевим терміном
повернення 28.10.2013р та 31.10.2013р.,
відповідно.

Борг відповідач у зазначений термін не
повернув, тому просить стягнути з
відповідача суму позики відповідно
розпискам в сумі 27000,00грн.та судовий
сбір у розмірі 270,00коп.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив його задовольнити в
повному обсязі, заявивши клопотання
про заочний розгляд справи.

Відповідач заперечень проти позову не
надав, в судове засідання не з'явився,
поважних причин неявки суду не
повідомив, про час розгляду справи
повідомлявся своєчасно. У
відповідності до ст.168 ЦПК України, суд
вважає можливим розглянути справу в
його відсутності.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
оцінивши докази в їх сукупності, суд,
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялись сторони, та підписаний його
стороною. Розписка, складена та
підписана відповідачем -
позичальником, є документом, що
стверджує про вчинення правочинів між
позивачем та відповідачем.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
позикодавець, передає у власність
другій стороні позичальникові грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики). Договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей.

Вимогами ст.1047 ЦК України передбачено,
що договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

Відповідно ж до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позики у строк та
порядку, що встановлені договором.

Крім того, ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України та інших актів цивільного
законодавства.

За змістом ст.610 ЦК України, несплата
боржником суми боргу вважається
порушенням зобов'язання.

Тому відповідач зобов'язаний сплатити
позивачеві суму позики згідно розписок
в розмірі 27000,00грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 270,00грн.

Керуючись ст.10,60,88,224-228 ЦПК України,
ст.ст. 207,1046,1047,1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: АДРЕСА_1, суму
боргу за договорами позики в розмірі
27000,00(двадцять сім тисяч гривень 00коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 270,00 (двісті
сімдесят гривень 00.)

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особа, без участі
якої було ухвалене рішення, має право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Відповідач може оскаржити заочне
рішення шляхом подачі заяви про його
перегляд протягом 10 днів з дня
отримання рішення.

Суддя:
Мусієнко Н. М.