У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Кондора Р.Ю.,
Куштана Б.П., при секретарі Марчишаку
Ю.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_3 про ухвалення
додаткового рішення по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та КП
«Районний редакційно-видавничий
комплекс «Новини Виноградівщини» про
захист честі, гідності та ділової
репутації, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 26 серпня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

8 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з заявою про ухвалення у справі
додаткового рішення, оскільки
апеляційним судом не вирішено питання
про судові витрати в частині витрат на
правову допомогу.

Перевіривши доводи заяви та матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що заява до задоволення не підлягає з
таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

Встановлено, що 13.03.2014 року між ОСОБА_3
та адвокатом ОСОБА_5 був укладений
договір про надання правової допомоги
№ СТА-2, згідно умов якого сторони
погодили вартість послуг за одну
людино-годину у розмірі 450 грн. При
цьому кількість та загальна вартість
наданих послуг відображається в акті
приймання-здачі.

Згідно акту від 04.06.2014 року адвокат
надаючи послуги затратив 9 годин (4 год. -
консультація, 5 год. - написання
позовної заяви) загальною вартістю 4050
грн., що оплачені ОСОБА_3 згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера № 38 (а.с. 37).

З акту від 13.06.2014 року видно, що
виконавець також витратив 2 години на
написання пояснень на заперечення
ОСОБА_4, вартість яких склала 900 грн., що
оплачені ОСОБА_3 згідно квитанції до
прибуткового касового ордера № 39 (а.с.
48).

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Витрати на правову
допомогу належать до витрат, пов'язаних
з розглядом справи, котрі входять до
складу судових витрат (ст. 79 ЦПК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

З 11.01.2012 р. набрав чинності Закон
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» (Закон № 4191-VI), стаття перша
якого передбачає, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40%
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Таким чином, на час надання правової
допомоги та ухвалення судового рішення
законом установлено граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною (тобто, компенсації
витрат на правову допомогу як таких),
однак, одночасно законом визначено
види правової допомоги, за надання якої
виплачується компенсація.

Позивач просить стягнути з відповідача
компенсацію по оплаті правової
допомоги за видами такої допомоги
(консультації, написання позовної
заяви та пояснення), що не передбачені
Законом № 4191-VI.

Встановлено, що адвокат ОСОБА_5
правової допомоги позивачу у судових
засіданнях суду, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді не надавав.

Суд не вправі вийти за межі
повноважень, установлених законом, і
стягнути заявлену компенсацію за
відповідні види правової допомоги,
наданої адвокатом, оскільки на іншу
сторону обов'язок компенсувати такі
витрати законом не покладається.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів вважає що заява позивача про
ухвалення додаткового рішення до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 88, 220, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3
про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: