Єдиний унікальний номер 270/757/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/6187/2014
Головуючий в 1 інстанції Яременко І.В.
Доповідач: Будулуца М.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької
області у складі:

Головуючого
- судді: Будулуци М.С.

суддів:
Космачевської Т.В., Канурної О.Д.

при
секретарі Макущенко О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві,

за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на рішення
Центрально-міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 08
квітня 2014 року ,-

В С Т А Н О
В И В :

Рішенням Центрально-міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 08 квітня 2014 року позов
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві -
задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в Центрально - Міському районі
м. Макіївки Донецької області (далі -
Фонд, ВВД ФСС) на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у сумі 12 000 (дванадцять
тисяч) гривень.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач та подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В обґрунтування доводів скарги
апелянт зазначив, що довідка МСЕК про
процент стійкої втрати професійної
працездатності є підставою для
розрахунку та відшкодування
потерпілому матеріальної шкоди і не є
підтвердження факту спричинення
моральної шкоди.

На думку апелянта, відшкодування
морально шкоди передбачено
законодавством за рахунок
роботодавця.

Представник Фонду та позивач в судове
засідання апеляційного суду не
з`явилися, але про час та місце справи
повідомлені телефонограмами та
судовими повістками (а.с. 39, 40, 41).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходе до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає, а рішення суду
слід залишити без змін, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
професійного захворювання,
регулюються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV.

Згідно з п. п. "е" п.1 ч. 1 ст. 21 та ч. 3 ст. 28
цього Закону, у разі настання
страхового випадку, Фонд соціального
страхування у встановленому
законодавством порядку зобов'язаний
виплатити потерпілому грошову суму за
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння йому цієї шкоди.

Судом встановлено, що з 29 червня 1979 року
позивач працював у Виробничому
об'єднанні Шахтоуправління «Холодна
Балка» Державного підприємства
«Макіїввугілля» підземним учнем
кріпильника з повним робочим днем у
шахті. В подальшому він працював
підземним кріпильником з ремонту,
підземним гірничим робітником з
ремонту гірничих виробіток, а з 1984 року
по 2002 рік - підземним гірничим
робітником очисного вибою 5 розряду з
повним робочим днем (а.с. 4-6).

З акту розслідування хронічного
професійного захворювання,
затвердженого 16 жовтня 2002 року за
формою П-4, у ОСОБА_1 встановлено
професійне захворювання: хронічна
вертеброгенна попереко - хрестцова
радікулопатія (а.с. 7-8).

Відповідно до довідки МСЕК від 22 жовтня
2002 року, йому вперше встановлено 3 групу
інвалідності та 40 % втрати професійної
працездатності. Визначено, що причиною
інвалідності є професійне
захворювання (а.с. 9).

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що спричинення моральної шкоди
позивачу обумовлено ушкодженням його
здоров'я внаслідок отримання ним
професійного захворювання - хронічної
вертеброгенної попереко - хрестцової
радікулопатії, яке встановлено
висновком МСЕК від 22 жовтня 2002 року.
Вказане ушкодження здоров'я позивачем
було отримано при виконанні трудових
обов'язків на виробництві під впливом
шкідливих умов праці. У зв'язку з
втратою працездатності позивач
постійно відчуває фізичні і моральні
страждання, стан його здоров'я
погіршився та він змушений постійно
лікуватися. Позивачу встановлено
стійку втрату професійної
працездатності в розмірі 40 % та третю
групу інвалідності по професійному
захворюванню.

Це обумовило неможливість відновлення
його здоров'я і викликало моральні
страждання. Стан його здоров'я не
дозволяє йому напружуватися,
виконувати фізичні навантаження,
позивач змушений систематично
проходити курси лікування. Ушкодження
здоров'я вплинуло на нормальні та
звичні для позивача умови життя.

За змістом ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-Х1У, саме на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України покладено
обов'язок відшкодувати застрахованим
особам моральну шкоду за наявності
факту заподіяння йому цієї шкоди.
Зазначені норми не містять будь - яких
інших додаткових умов щодо
відшкодування моральної шкоди.

В п.4.1 рішення Конституційного Суду
України від 27.01.2004 р. №1-9/2004 р.
зазначено, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність факту заподіяння позивачу
моральної шкоди спростовуються
матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач тривалий час перебував у
трудових відносинах з підприємствами
вугільної промисловості. При виконанні
трудових обов'язків він отримав
професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 22 жовтня 2002 року йому вперше
безстроково встановлена втрата
працездатності в розмірі 40 % у зв'язку з
професійним захворюванням та
встановлена третя група інвалідності
безстроково.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю
позивачу підтверджений висновком МСЕК
про встановлення ступеня втрати
професійної працездатності та актом
розслідування професійного
захворювання (а.с.4-6, 7-8, 9, 10).

Апеляційний суд не приймає довід
відповідача про те, що для визнання
факту завдання позивачу моральної
шкоди необхідно висновок МСЕК про
наявність заподіяння такої шкоди
позивачу, оскільки такий висновок МСЕК,
відповідно до вимог ст.ст. 34 п. 3 Закону,
необхідний у разі відсутності стійкої
втрати працездатності.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд з дотриманням вимог ч. 3 ст. 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" урахував безстрокові
наслідки професійного захворювання,
обмеження життєдіяльності, що призвело
до порушення його нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Визначена судом сума відшкодування в
розмірі 12 000 грн. відповідає характеру
та ступеню моральних страждань
позивача, конкретним обставинам справи
та підстав для її зменшення не
вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального
закону призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та
всебічно з'ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна
правова оцінка і суд обґрунтовано
частково задовольнив позов ОСОБА_1

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального права, підстави
для його скасування відсутні.

Доводи Фонду про відсутність
відповідних медичних висновків про
спричинення моральної шкоди позивачу,
як підстави для відшкодування
моральної шкоди останньому, не
ґрунтуються на вказаному законі,
оскільки їх витребування, окрім
висновку МСЕК, вказаним законом не
передбачено.

Доводи апеляційної скарги відносно
часу виникнення права на відшкодування
моральної шкоди, пов'язаного з
настанням професійного захворювання,
невірної оцінки доказів, наявним у
справі, не ґрунтуються на законі,
суперечать вищенаведеному, а тому
апеляційний суд їх відхиляє.

Саме норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладання на ВВД ФСС
обов'язку по сплаті такої страхової
виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу, а
виплата моральної шкоди не пов'язана з
наявністю вини Фонду.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом першої
інстанції - не порушено норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для скасування рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги не має.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
врахував вимоги розумності і
справедливості, взяв до уваги глибину
фізичних та душевних страждань
позивача, характер негативних
наслідків, неможливість відновлення
втраченого здоров`я і обставин
отриманої травми та професійного
захворюванню позивачем під впливом
шкідливих умов праці, що має істотне
значення для визначення розміру
моральної шкоди та обґрунтовано
стягнув з Фонду на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Доводи апеляційної скарги відносно
невірної оцінки доказів, наявним у
справі, не ґрунтуються на законі,
суперечать вищенаведеному, а тому
апеляційний суд їх відхиляє.

Всупереч тверджень апелянта, суд повно
дослідив наявні докази у справі, які
надані сторонами, правильно встановив
фактичні обставини справи,
правовідносини, які виникли між
сторонами, дав їм належну оцінку і
обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1
право на відшкодування моральної шкоди
виникло у позивача ще до набрання
чинності як Законом України " Про
державний бюджет України на 2007 рік ",
так і Законом України " Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України ".

Згідно ст. 58 Конституції України закони
та інші нормативно - правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Аналогічні положення містять у собі
ч.ч.1,2 ст.5 ЦК України.

Посилання відповідача на норми Законів
України " Про державний бюджет України
на 2007 рік " і " Про державний бюджет на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України ", якими
зупинено, а потім скасовано дію статей
Закону України " Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " про відшкодування
моральної шкоди, не може бути підставою
для відмови у задоволенні позову,
оскільки Фонд соціального страхування
сплачує відшкодування моральної шкоди
як страхові виплати і не є цивільною
відповідальністю ВВД ФСС.

При встановленні зазначених фактів і
постановленні рішення судом першої
інстанції - не порушено норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для скасування рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: