22-ц/775/1763/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Курбанова Н.М.
Категорія 30 Доповідач Песоцька Л.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Брежневі Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

Вказував на те, що заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 лютого 2012 року задоволено позов ОСОБА_4 про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням того ж суду від 05 березня 2012 року задоволено його позов і виключено з актового запису про народження ОСОБА_5 відомості про нього як її батька.

Посилаючись на те, що відповідачка, знаючи, що він не є батьком ОСОБА_5 та що відкрито провадження у справі про виключення з актового запису відомостей про його батьківство, звернулась з позовом до суду про стягнення з нього аліментів на дитину; що він не є батьком дитини повідомила лише після розлучення, чим спричинила йому душевні страждання, клопіт та емоційний дискомфорт, позивач просив стягнути з неї на його користь у відшкодування моральної шкоди 273000 грн. (3000 (розмір аліментів, зазначений нею у позовній заяві) х 91 місяць (період часу протягом якого він значився батьком її дочки).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

У судове засідання сторони не з'явились, про розгляд справи повідомлені (а.с. 47-48). Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 травня 2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і встановлено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю, ОСОБА_4 (а.с. 4).

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 06 жовтня 2011 року і до її повноліття (а.с.5).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 березня 2012 року виключено з актового запису Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 17 грудня 2001 року № 367 про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року відомостей про батька - ОСОБА_3 (а.с. 19).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач не довів наявність законних підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. З висновком суду не можна не погодитись.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі справи вбачається, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2004 року (а.с.4).

В актовому запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 батьком був вказаний ОСОБА_3 (а.с. 20).

Після розірвання шлюбу сторін у травні 2011 року місце проживання дитини судом було визначено разом з матір'ю.

З позовом про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_4 звернулась до суду в жовтні 2011 року.

Тому суд обґрунтовано не погодився з доводами позивача про протиправність дій відповідачки щодо звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, батьком якої за заявою він був вказаний в актовому запису.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5, від 27 лютого 2009 року N 1) роз'яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2)примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6)відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Тобто, суд може застосовувати способи захисту, які прямо передбачені у законі, або визначені сторонами у договорі.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо батьківства позивача та стягнення аліментів на дитину, не передбачають відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді