У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до Державної
казначейської служби України,
Прокуратури Львівської області,
Прокуратури Перемишлянського району
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів прокуратури, за
касаційною скаргою Державної
казначейської служби України на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03 червня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Волинської області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що з
січня 2004 року по листопад 2012 року він
незаконно перебував під кримінальним
переслідуванням, тобто зазначає, що
незаконними діями працівників органів
прокуратури він був позбавлений права
на роботу та йому завдана моральна
шкода, яку він оцінює в сумі 1 114 950 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03 червня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з Державного казначейства
України за рахунок коштів Державного
бюджету України шляхом списання коштів
з єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 130
000 грн. В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 16 липня 2014 року
рішення суду першої інстанції змінено,
виключено з резолютивної частини
рішення слова: «Державного
казначейства України за рахунок
коштів».

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 03 червня 2014 року та рішення
апеляційного суду Волинської області
від 16 липня 2014 року, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, на підставі доказів, поданих
сторонами, що належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з
того, що відповідно до положень Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду» у
позивача виникло право на
відшкодування державою моральної
шкоди, завданої йому діями органів
прокуратури, які виразилися у
незаконному притягненні його як
обвинуваченого у кримінальній справі
та обранні запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд, оскільки
кримінальна справа відносно
останнього закрита у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.

Разом з тим, змінюючи рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
виходив з того, що суд визначає розмір
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, а виконання вказаних
рішень здійснюється Державним
казначейством України за рахунок і в
межах бюджетних асигнувань,
затверджених у Державному бюджеті
України на цю мету.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03
червня 2014 року у незміненій після
апеляційного перегляду частині та
рішення апеляційного суду Волинської
області від 16 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова