АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/867/12
Головуючий в 1 інстанції - Горбань Н.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченко М.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення
додаткового рішення в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визначення частки жилого будинку в
натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про виділення з спільної
часткової власності у приватну
власність частини будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визначити індивідуальну
долю та виділити частку в натурі у
житловому будинку та визначити порядок
користування будинком по АДРЕСА_1.

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зустрічним позовом, в якому
просила виділити у приватну власність
із спільної часткової власності
приміщення, які знаходяться у будинку
АДРЕСА_1 та розділити земельну ділянку
пропорційно до часток.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 жовтня 2011 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 та
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11 січня 2012 року скасовано рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1,
ухвалено в цій частині нове рішення.

Виділено ОСОБА_1 із спільної часткової
власності у приватну власність в
будинку по АДРЕСА_1 наступні
приміщення: коридор 2-1 площею 8,5 кв.м,
санвузол 2-2 площею 3,2 кв.м, коридор 2-3
площею 11,8 кв.м, житлову кімнату 2-4
площею 12,3 кв.м, коридор 2-5 площею 3,1 кв.м,
житлову кімнату 2-6 площею 17,1 кв.м,
житлову кімнату 2-7 площею 5,8 кв.м, а
всього приміщень загальною площею 61,8
кв.м, житловою площею 35,2 кв.м.

Виділено ОСОБА_2 у приватну власність у
будинку 5 по провулку Краматорському у
м. Києві наступні приміщення: кухню 1-1
площею 12,7 кв.м, санвузол 1-2 площею 5,8
кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 9 кв.м,
житлову кімнату 1-4 площею 4,6 кв.м, а
всього приміщень загальною площею 45,2
кв.м, житловою - 22,1 кв.м.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
13 червня 2012 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд рішення Апеляційного суду м.
Києва від 11 січня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами залишено
без задоволення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10.09.2012 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, а вищезазначені рішення
залишено без змін.

28.04.2014 року ОСОБА_1 подала до
апеляційного суду заяву про винесення
додаткового рішення та виправлення
описки в даній справі .

В заяві посилалася на те, що відповідно
до ухваленого рішення вона намагалась
зареєструвати в Державній
реєстраційній службі ГУЮ у м. Києві
свою частку житлового будинку , проте в
реєстрації їй було відмовлено, так як в
рішенні не зазначено частку у праві
спільної власності. Таким чином,
виконати судове рішення в частині
реєстрації прав на нерухоме майно
неможливо без винесення додаткового
рішення з приводу позовної вимоги,
виділення частки у спірному будинку.

Розглянувши справу в межах доводів
заяви про винесення додаткового
рішення , колегія суддів приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового
рішення може бути подано до закінчення
строку на виконання рішення.

3. Суд ухвалює додаткове рішення після
розгляду питання в судовому засіданні
з повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

4. На додаткове рішення може бути подано
скаргу.

5. Про відмову в ухваленні додаткового
рішення суд постановляє ухвалу.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», додаткове рішення
може бути ухвалено лише у випадках і за
умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно
не може змінити суті основного рішення
або містити в собі висновки про права
та обов'язки осіб, які не брали участі у
справі, чи вирішувати вимоги, не
досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення
додаткового рішення з інших підстав
суд ухвалою відмовляє в задоволенні
заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів,
звертаючись з зустрічним позовом
ОСОБА_1 просила суд виділити їй у
приватну власність з спільної
часткової власності наступні
приміщення в будинку АДРЕСА_1: Коридор
2-1, санвузол 2-2, коридор 2-3, житлову
кімнату 2-4, коридор 2-5, житлову кімнату
2-6, житлову кімнату 2-7, житловою площею
35,2 кв.м, загальною площею 61.8 кв.м., решту
приміщень, які відносяться до квартири
НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 45, 2 кв.м, та житловою площею 22,1
кв.м, просила виділити ОСОБА_2

Судом також було встановлено, що
спірний будинок складається з окремої
квартири НОМЕР_2, до якої входять такі
приміщення: коридор 2-1 площею 8,5 кв.м,
санвузол -2-2 площею 3,2 кв.м, коридор 2-3
площею 11, 8 кв.м, житлова кімната 2-4
площею 12,3 кв.м, коридор -2-5 площею 3,1 кв.м,
житлова кімната - 2-6 площею 17,1 кв.м.,
житлова кімната -2-7 площею 5.8 кв.м, а
всього приміщені, загальною площею 61,8
кв.м, житловою площею 35, 2 кв.м., а також з
квартири НОМЕР_1 до якої входять
наступні приміщення : кухня-1-1 площею 12,7
кв.м, санвузол 1-2 площею 5,8 кв.м, житлова
кімната 1-3 площею 9 кв.м, житлова кімната
1-4 площею 13,1 кв.м., коридор -1-5 площею 4,6
кв.м., а всього приміщень загальною
площею 45,2 кв.м, житловою площею -22,1 кв.м.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11.01.2012 року зустрічний позов ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі.

Виділено ОСОБА_1 із спільної часткової
власності у приватну власність в
будинку по АДРЕСА_1 наступні
приміщення: коридор 2-1 площею 8,5 кв.м,
санвузол 2-2 площею 3,2 кв.м, коридор 2-3
площею 11,8 кв.м, житлову кімнату 2-4
площею 12,3 кв.м, коридор 2-5 площею 3,1 кв.м,
житлову кімнату 2-6 площею 17,1 кв.м,
житлову кімнату 2-7 площею 5,8 кв.м, а
всього приміщень загальною площею 61,8
кв.м, житловою площею 35,2 кв.м.

Тобто, апеляційним судом було вирішено
всі позовні вимоги за зустрічним
позовом та у відповідності з
заявленими позовними вимогами, а саме
вирішено кому і яке майно необхідно
виділити.

В позовній заяві, яка була предметом
судового розгляду ОСОБА_1 не ставила
питання про зміну часток у власності на
будинок з урахуванням фактичної площі
квартир сторін, якими вони
користуються, не було поставлено також
питання про визнання права власності
за нею на 63/100 частин будинку, а тому
такі вимоги не можуть бути вирішені в
порядку постановлення додаткового
рішення.

Також в судовому засіданні
апеляційного суду представник ОСОБА_2
заперечувала, що частка ОСОБА_1 складає
63/100, а визнавала лише, що на квартиру
ОСОБА_1 припадає 57/100 частин будинку?
Тобто між сторонами існує спір про
зміну часток у праві власності на
будинок, з урахуванням розміру квартир,
які були присуджені судом за
попереднім рішенням, який може бути
вирішений в окремому провадженні.

Таким чином , колегія суддів приходить
до висновку, що підстави передбачені ч.
1 ст. 220 ЦПК України для ухвалення
додаткового рішення в заяві не
наведені, а тому у її задоволенні слід
відмовити.

Також відсутні підстави для
виправлення в рішенні апеляційного
суду помилок, оскільки такі допущені ,
судом не були .

Посилання в заяві на те, що
відповідачка не може виконати рішення
суду та зареєструвати право власності
на виділене їй майно, так як державний
реєстратор ОСОБА_3 своїм рішенням №
11704607 від 18.03.2014 року відмовила у
реєстрації прав на частку в будинку
АДРЕСА_1 не може бути підставою для
задоволення заяви, оскільки в разі
відмови у реєстрації такі дії
реєстратора можуть бути оскаржені в
порядку визначеному законодавством.

Також, колегія суддів роз'яснює, що
вимоги заяви про зобов'язання
Державного реєстратора Державної
Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві
зареєструвати право на частку в
будинку АДРЕСА_1, яка дорівнює 63/100 не
можуть бути задоволені апеляційним
судом, так як дане питання не було
предметом розгляду ні суду першої
інстанції ні апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 219, 220, 303, 304 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
винесення додаткового рішення та
виправлення описки в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки
жилого будинку в натурі та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виділення з спільної часткової
власності у приватну власність частини
будинку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: