Справа № 373/1195/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
Переяслав - Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка
І.О.

при секретарі Товстій
В.О.

представника відповідача Васюхно В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Переяслав -
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2
до Підприємства об'єднання громадян
"НСБ Переяслав", треті особи: замісник
голови ВФСТ "Колос" Савчук Г.У, ОСОБА_4
про поновлення строків, про визнання
незаконним наказу про звільнення, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом і
просить визнати незаконним наказ про
звільнення від 31.10.2013 року відповідно
до ст. 38 КЗпП України; поновити ОСОБА_2
на посаді старшого менеджера з питань
туризму та спорту ПОГ "НБС"Переяславль"
з 31.10.2013 року; стягнути з відповідача
заробітну плату за час вимушеного
прогулу; стягнути з третьої особи на
користь позивача 10000 гривень моральної
шкоди та витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечив
проти позову, просив відмовити в
повному обсязі.

Третя особа Савчук Г.У. пояснив, що
ніякого відношення до звільнення
ОСОБА_2 він не має, свою позицію щодо
вимог позивача та заперечень
відповідача залишив на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 заперечив проти
задоволення позовних вимог, пояснивши,
що звільнення позивача було здійснено
відповідно до вимог трудового
законодавства, про що був ним особисто
виданий наказ, оскільки на той час
ОСОБА_4 був головою ВФСТ "Колос". З
наказом ОСОБА_2 був ознайомлений,
заборгованості по заробітній платі
перед ним не має.

Позивач пояснив суду таке.

02 вересня 2013 року ОСОБА_2 був
прийнятий на ПОГ НБС "Переяслав" на
посаду старшого менеджера з питань
туризму.

19 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримав
наказ про звільнення. Разом з цим він
отримав і заяву на звільнення написану
невідомою особою від його імені.

26 лютого 2014 року позивач
звернувся в Переяслав-Хмельницьку
міжрайонну прокуратуру зі скаргою про
порушення його трудових прав.

27 лютого 2014 року
Переяслав-Хмельницька міжрайонна
прокуратура звернення ОСОБА_2
направила лист для проведення
перевірки щодо можливого
неправомірного звільнення позивача
начальнику територіальної державної
інспекції праці у Київській області.

16 квітня 2014 року позивач отримав
лист від територіальної державної
інспекції праці у Київській області,
згідно якого перевіркою від 31 березня
2014 року за виявлені порушення на
підприємстві об'єднання громадян
"навчально спортивна база "Переяслав"
генеральному директору винесено
припис, складено та передано до суду
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП.
ОСОБА_2, запропоновано звернутись до
суду за захистом порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Представник відповідача пояснив
суду, що 21 жовтня 2013 року ОСОБА_2
посилаючись на відсутність окулярів
попросив інспектора з кадрів Коцупатру
О.В написати від його імені заяву про
звільнеття з роботи з 31 жовтня 2013 року,
за вдасним бажанням. Заяву було
підписано ОСОБА_2 на підставі чого було
видано наказ №29 від 31 жовтня 2013 року
про його звільнення за ст. 38 КЗпП
України.

На підтвердження цієї обставини
суду були надані пояснення Коцупатрої
О.В., зміст яких співпадає з поясненнями
представника відповідача та третьої
особи ОСОБА_4

Згідно вище вказаного наказу
також була звільнена з роботи і
головний бухгалтер ОСОБА_6, позивач був
ознайомлений з наказом під розписку.

Представник позивача надав для
огляду в судовому засіданні оригінал
цього наказу, в якому міститься підпис
ОСОБА_2, та долучив до матеріалів справи
його копію.

Пунктом 12 ППВСУ №9 від 06.12.1992 року
"Про практику розгляду трудових
спорів", зазначено, що по справах про
звільнення за статтею 38 КЗпП України,
суди повинні перевіряти доводи
працівника про те, що власник або
уповноважений ним орган примусили його
подати заяву про розірвання трудового
договору.

Суд перевіривши надані матеріали
прийшов до висновку, що дана заява була
написана ОСОБА_2 добровільно, оскільки
крім вказаного вище дана заява була
надана для огляду в судовому засіданні
та будь-яких клопотань, з приводу її
недостовірності від позивача до суду
не надійшло.

Після 31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 на
роботі не з'являвся, претензій щодо
його звільнення не заявляв до 19 лютого
2014 року.

Крім того, на підтвердження своїх
заперечень, представник відповідача
надав суду штатні розписи апарату
управління Підприємства об'єднання
громадян «Навчально - спортивна база
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно - спортивного товариства
«Колос» Агропромислового комплексу
України із змінами, внесеними згідно із
наказами Міністерства України у
справах сім'ї, молоді та спорту № 792 від
15.03.2006 року № 3807 від 17.09.2008 року та
постанови КМУ № 74 від 22.02.2008 року, з яких
вбачається що посада старшого
менеджера з питань туризму, яка
існувала станом на 02 вересня 2013 року,
була відсутня станом на 01.січня 2013 року
та станом на 01 січня 2014 року, оскільки
була введена тимчасово. Також
представник відповідача надав суду
розрахунково - платіжні відомості за
вересень, листопад та жовтень 2013 року з
яких також вбачається, що позивач
отримав заробітню платню за вересень
та жовтень 2013 року, оскільки в іншій
відомості відсутня його посада. Також
суду надано табель роботи працівників
та службовців ПОГ НСБ «Переяславль»
ВФСТ «Колос» АПК України за вересень,
жовтень та листопад місяці 2013 року, на
підтвердження фактично відпрацьованих
позивачем годин.

Позивач на підтвердження своїх
доводів надав суду довідку про
нарахування за проживання в готелі ПОГ
НСБ «Переяславль» ОСОБА_2, згідно якої
останній проживав в готелі в листопаді
2013 року 30 днів, в грудні 2013 року 31 день, в
січні 2013 року 31 день та в лютому 2013 року
19 днів та має борг за проживання перед
готелем «Переяславль» 5550 грн. 00 коп.

Щодо вказаної довідки
представник відповідача пояснив, що
дійсно за позивачем був закріплений
номер в готелі, який останній не
звільняв, однак до суті даного спору це
не має жодного відношення, та попросив
застосувати до позивача строк позовної
давності в 1 місяць, який позивачем було
пропущено.

Суд погоджується з доводами
позивача щодо оцінки довідки про
нарахування за проживання в готелі ПОГ
НСБ «Переяславль» ОСОБА_2, в частині її
невідповідності до предмету даного
спору, однак, вважає, що строк звернення
до суду позивачем було пропущено з
поважних підстав. Як зазначено вище,
ОСОБА_2 звертався із захистом своїх
прав до прокуратури та територіальної
інспекції праці, і вичерпавши всі
можливості прийшов за захистом своїх
прав у суд. А відтак строк звернення
ОСОБА_2 підлягає поновленню, та
поновлюється судом у відповідності до
ст. 234 КзпП України.

В силу ст. 38 КЗпП України,
працівник має право розірвати трудовий
договір укладений на невизначений
строк попередивши про це власника або
уповноваженого ним орган письмово за
два тижні.

У разі коли заява працівника про
звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу, також з інших
поважних причин, власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

Третя особа ОСОБА_4 та представник
відповідача пояснили, що в зв'язку з
тим. що позивач проживає на території
іншого району, неодноразово скаржився,
що відчуває проблеми із поїздками до
місця роботи, які ускладнюються з
настанням осіннього та зимового
періоду, його вимога підлягала
задоволенню, та крім цього дана посада
була тимчасово введена а в подальшому
скорочена.

Відповідно до статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відтак суд вважає, що
відповідачем спростовані доводи
позивача щодо незаконності його
звільнення та позовні вимоги
підсилають задоволенню лише в частині
поновлення строків звернення до суду, а
в іншій частині підлягають відхиленню
як необґрунтовані.

На підставі викладеного,
відповідно до ст. ст. 38, 234 КЗпП України
ст.ст. 10, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Підприємства
об'єднання громадян "НСБ Переяслав",
треті особи: замісник голови ВФСТ
"Колос" Савчук Г.У, ОСОБА_4 про
поновлення строків, про визнання
незаконним наказу про звільнення, про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк для
звернення до суду з позовом про
визнання незаконним наказу про
звільнення.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.О.Опанасюк