Справа № 694/1264/14-ц
провадження 2/694/398/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н
И

26.09.2014 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа відділ ДВС Звенигородського РУЮ
про стягнення неустойки (пені) за
несвоєчасну сплату аліментів на
утримання дружини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в
якому просить стягнути із ОСОБА_3 на її
користь неустойку за прострочення
сплати аліментів на утримання дружини
за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня
2013 року в сумі 15 510 грн. 00 коп. Свої
вимоги позивач мотивує тим, що 26
листопада 2009 року вона уклала шлюб з
відповідачем. Від шлюбу вони мають
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 07 червня 2011 року рішенням
Звенигородського районного суду
Черкаської області шлюб між ними було
розірвано. Після розірвання шлюбу
неповнолітній син залишився проживати
з нею та повністю знаходиться на її
утриманні. Згідно рішення
Звенигородського районного суду від 27
грудня 2010 року з відповідача було
стягнуто аліменти на її утримання в
розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з
14.12.2010 року і до досягнення сином
трьохрічного віку, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, з моменту винесення
рішення і до цього часу відповідач
ухиляється від сплати аліментів,
внаслідок чого виникла заборгованість
на загальну суму 4 691 грн. Неустойка
(пеня) за прострочення сплати
аліментів, яка встановлена законом в
розмірі 1 % від суми аліментів за кожен
день прострочення за період з 01.01.2011
року по 31.12.2013 року становить 15 510 грн.
Також позивач просить стягнути з
відповідача понесені нею судові
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги та сплатою судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 підтримали
позовну заяву та просили її
задовольнити. Позивач пояснила, що
відповідач сплатив аліменти на її
утримання лише одного разу в лютому 2011
року в сумі 316 грн. 12 коп. В подальшому
від сплати аліментів ухиляється.
Заборгованість виникла з його вини, а
тому він має сплатити неустойку за
прострочення сплати аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав
частково. Пояснив, що дійсно не
сплачував аліменти на утримання
дружини та має заборгованість в сумі 4691
грн. Однак він не погоджується з
розміром неустойки та надав суду свій
розрахунок, згідно якого сума
неустойки за період з 14.12.2010 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 1503 грн. 96 коп.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2009
року до 07 червня 2011 року, що
підтверджується свідоцтвом про їх
одруження (а.с. 6).

В період шлюбу 14 січня 2010 року у сторін
народився син ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини (а.с. 7).

27 грудня 2010 року Звенигородським
районним судом Черкаської області було
винесено рішення про стягнення із
ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_1 аліментів в
розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 14
грудня 2010 року до досягнення сином
трьохрічного віку (а.с. 8).

Згідно довідки-розрахунку відділу
державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції від 05.05.2014 р. № 328/09-54
заборгованість за аліментами на
утримання дружини у ОСОБА_3 виникла з
грудня 2010 року та станом на 14 січня 2014
року становить 4 691 грн. Аліменти було
сплачено лише один раз в сумі 316 грн. 12
коп. в лютому 2011 року (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1, посилаючись на
положення ст. 196 Сімейного кодексу
України, просить стягнути з
відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів на її утримання.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов
частково, не погодившись лише з
розміром неустойки та надав суду
власний розрахунок неустойки.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання (часткового визнання)
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Таким чином, законодавець надає суду
право на задоволення позову лише за
наявності для того законних підстав.

В даному випадку аліменти на утримання
дружини стягувались згідно рішення
Звенигородського районного суду від
27.12.2010 року відповідно до ч. 2 ст. 84
Сімейного кодексу України, яка
передбачає право дружини, з якою
проживає дитина, на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Стаття 196 Сімейного кодексу України,
частина перша якої передбачає, що при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
міститься у главі 15 Сімейного кодексу
України «Обов'язок матері, батька
утримувати дитину та його виконання», а
відтак регулює відносини з приводу
сплати неустойки у випадку
прострочення виплати аліментів саме на
утримання дитини.

Тобто, вказана правова норма не може
слугувати підставою для стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів на утримання дружини та не
регулює спірні правовідносини сторін у
даній справі.

Таким чином, не дивлячись на часткове
визнання відповідачем позову, суд не
знаходить законних підстав для його
задоволення, та вважає, що в його
задоволенні слід відмовити повністю.

В зв'язку з відмовою в позові судові
витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 84, 196 СК України, та ст. ст. 10, 11, 60,
61, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа відділ
ДВС Звенигородського РУЮ про стягнення
неустойки (пені) за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання дружини -
відмовити.

Повний текст рішення складено 29
вересня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через
Звенигородський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.М. Нестерук