Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді: Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ужгородський районний відділ державної міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом мотивуючи його тим, що він являється власником будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 та на прохання ОСОБА_2 він надав згоду на його реєстрацію за вказаною адресою.

Однак, починаючи з 09.07.2014 року на адресу позивача почали надходити листи-претензії ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн Ел.Ел.Сі», у яких колекторська фірма вказує боржником ПАТ «Укрсиббанку» саме ОСОБА_2 У цих листах йдеться про негайну вимогу погасити борг перед банком та про розпочате судове стягнення заборгованості, а адресою реєстрації боржника вказано будинок позивача. Вказане створює для позивача незручності, а ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, уникає зустрічей та на телефонні дзвінки не відповідає. Його реєстрація перешкоджає позивачу розряджатися та користуватися власним будинком на власний розсуд.

У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що не має права на користування житловим будинком за вищевказаною адресою та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не повторно не з'явилися, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 травня 2004 року на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної нотаріальної контори Куліков М.В. від 24.05.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 2-1021, позивач набув права приватної власності на будинок з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2004 року №3813369, виданого Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації.

Згідно Будинкової книжки, за адресою АДРЕСА_1 рахуються зареєстрованими наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Згідно довідки №585 від 18.07.2014 року виданої Великолазівською сільською радою, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 дійсно не проживає в даному будинку з вересня 2013 року.

З дня реєстрації права власності на згаданий будинок на ОСОБА_1 поширюються вимоги норми ст. 316 ч. 1 ЦК України. Право власності є правом особи на річ (майно), яке він здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користується ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Норма ст. 319 ч.1 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Проте, позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю, так як, в його будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 72 ЖК України передбачено, що можливо визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності даної особи без поважних причин понад шість місяців.

Враховуючи вищевикладене, та те що відповідач не проживає тривалий час у вказаному будинку, і наданий час власником будинку являється саме позивач, а реєстрація відповідача створює позивачу незручності при розпорядження та володінні вказаним будинком, тому суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив відповідно до вимог ст. 71 ЖК України право на користування вказаним будинком і його слід зняти з реєстрації за вказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ужгородський районний відділ державної міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1

Зняти громадянина ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.