Номер провадження: 22-ц/785/7237/14
Головуючий у першій інстанції Абухін
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою Шуліка Аліни
Володимирівни (в інтересах публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», далі ПАТ КБ
«Приватбанк») на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 06 червня 2014
року,

встановила:

10 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, просило суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості в розмірі 31 433 грн. коп.
та суму сплаченого судового збору.

В судовому засіданні:

- представник позивача позов
підтримала, просила суд задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові;

- відповідач та його представник позов
не визнали. Представником відповідача
була надана до суду заява про
застосування наслідків спливу
позовної давності.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 06 червня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі Шуліка А.В. (в
інтересах ПАТ КБ «Приватбанк») просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову суд першої
інстанції виходив з наступного.

19 листопада 2007 року між позивачем та
відповідачем укладено договір №
ODXRFO08080856, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит в сумі 7 397, 03
грн. строком на 30 місяців, з 19 листопада
2007 року по 19 травня 2010 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, що
підтверджується заявою позичальника,
засвідченою власним підписом (а.с. 07).

Позивачем додано розрахунок
заборгованості по кредиту, відповідно
до якого станом на 16 жовтня 2013 року
заборгованість складає 31 433 грн. 70 коп.

Відповідачем власноручно підписана
заява позичальника, відповідно до якої
він отримав кредит в сумі 7 397, 03 грн. (а.с.
07) строком до 19 травня 2010 року.

Однак, представником позивача не
надано належних та допустимих доказів
в підтвердження факту ознайомлення
позичальника з умовами надання
кредиту, відповідач заперечує, що він
був ознайомлений з даними умовами.

Отже, під час укладання даного
кредитного договору не були дотримані
істотні умови, які обов'язкові для
кредитних договорів, чим були порушені
права відповідача, як споживача
фінансових послуг.

З заяви позичальника № ODXRFO08080856,
вбачається, що кредит наданий строком
до 19 травня 2010 року, таким чином перебіг
позовної давності починається з дня,
слідуючого за цим днем.

Сплив строків позовної давності є
підставою для відмови в позові.

Судова колегія вважає, що з
вищевказаним рішенням суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, недоведені обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до невірного
вирішення справи, а тому суд
апеляційної інстанції на підставі п.п.
1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції скасовує, ухвалює
нове рішення з наступних підстав.

Як вбачається з укладеного договору №
ОDХRТFО08080856 від 19 листопада 2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7 397 грн.
02 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом (а.с. 07).

Між тим, відповідач належним чином
не виконав зобов'язання за
вищевказаним договором, у зв'язку з чим,
станом на 16 жовтня 2013 року мав
заборгованість в розмірі 31 433 грн. 70 коп.
(а.с. 03-05), яка складається з наступного:

3 457 грн. 32 коп. - заборгованість за
кредитом;

2 грн. 72 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

26 000 грн. 63 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

500 грн. - штраф (фіксована частина).

1 473 грн. 03 коп. - штраф (процентна
складова).

Районний суд неправомірно застосував
загальну позовну давність до
правовідносин, які склались між
вищевказаними сторонами, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з положень ч. 5 ст. 261 ЦК
України, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 260 ЦК України, позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253 - 255 цього
Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Позивач звернувся до суду з вимогою про
захист свого цивільного права в межах
позовної давності, що підтверджується
наступним.

Остання дата погашення кредиту є датою,
з якої починає обраховуавтися строк
позовної давності - 19 травня 2010 року.

При укладені договору відповідач надав
згоду, що заява разом з запропонованими
A-банком умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам ("розстрочка"
(СТАНДАРТ), тарифами складає між
відповідачем та банком
кредитно-заставний договір.

Зазначену вище згоду позивач
особисто засвідчив своїм підписом (а.с.
07).

Відповідно п. 5.5. умов, терміни
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с. 12).

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом до 5 років,
що не заборонено ст. 259 ЦК України.

Отже, позивач звернувся до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права в межах позовної давності.

Згідно зі ст.ст. 1054, 1055 ЦК України,
сторонами по справі були узгоджені всі
істотні умови, необхідні для договорів
даного виду, договір підписаний
позивачем та відповідачем.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором у повному обсязі.

При укладанні кредитного договору,
відповідач у заяві позичальника
особистим підписом засвідчив, що він
ознайомився і згоден із умовами
надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України,
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Таким чином, підписавши заяву,
відповідач приєднався до
запропонованих банком умов та правил
надання банківських послуг.

При цьому, судова колегія зазначає, що
згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень щодо вищевказаного позову,
що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.
п. 1-4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу Шуліка Аліни
Володимирівни (в інтересах публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк») - задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06 червня 2014 року по цивільній
справі за позовною заявою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 31 433 грн. 70 коп. (тридцять одна
тисяча чотириста тридцять три гривні 70
копійок), яка складається з наступного:

3 457 грн. 32 коп. - заборгованість за
кредитом;

2 грн. 72 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

26 000 грн. 63 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

500 грн. - штраф (фіксована частина).

1 473 грн. 03 коп. - штраф (процентна
складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір в розмірі 471 грн. 50 коп. (чотириста
сімдесят одна гривня 50 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда