Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Путивльського районного суду Сумської
області від 20 січня 2014 року та рішення
апеляційного суду Сумської області від
29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 8 вересня 2001 року уклала шлюб з
ОСОБА_5, який 20
червня 2011 року було розірвано. За час
перебування у зареєстрованому шлюбі
вони придбали нежитлову будівлю по
АДРЕСА_1 за 30 142 грн на підставі
договору купівлі-продажу від 28 вересня
2004 року, укладеного на ім'я відповідача.
Оскільки після розірвання шлюбу вони
разом не проживають, відповідач
матеріальної допомоги не надає,
поділити зазначене нерухоме майно не
бажає, просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину спірного
нежитлового приміщення.

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 20 січня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 29 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено в
частині викладення мотивувальної
частини рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), вірно виходили з того, що
спірне нежиле приміщення набуто
позивачкою за час шлюбу з ОСОБА_6 Проте
на час розгляду справи на спірне майно
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки за невиконання ОСОБА_7
кредитних зобов'язань і 23 листопада 2013
року проведено прилюдні торги,
переможцем яких визнано ОСОБА_8, який
має право володіння та користування
ним. Отже, визнання права власності на
майно, яке вже не знаходиться в масі
подружнього майна, є неможливим. При
цьому позивачка не позбавлена на
захист своїх прав в інший передбачений
законом спосіб.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 20 січня
2014 року в незміненій при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Сумської області від
29 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник