АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22 - 3173 /2014р.
Головуючий у І інстанції Морозов М.О.
Доповідач Котула Л.Г.
22 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.
При секретарі Охневській Т.В. , Місюрі
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства " ПроКредит Банк" на
рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 19 листопада 2013 року в
справі за позовом представника ОСОБА_1
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства " ПроКредит Банк" , ОСОБА_4
про розірвання договорів та
витребування майна з чужого
незаконного володіння та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства " ПроКредит Банк" до ОСОБА_1
,третя особа , ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави.

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року представник ОСОБА_1
ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ "
ПроКредит Банк" та ОСОБА_4 про
розірвання договорів та витребування
майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування вимог представник
позивача посилався на те , що укладені
між ПАТ " ПроКредит Банк " та ОСОБА_4
договори порушують його права і
повинні бути розірвані .

Крім того, ОСОБА_4 допустила істотне
порушення вимог закону та зобов'язань
за укладеними нею договорами і
зловживання ПАТ " ПроКредитБанк"
правами кредитора, завдало ОСОБА_1
шкоди, оскільки позбавило його всього
того , на що він розраховував при
укладенні відповідних договорів.

В подальшому представник ОСОБА_1
уточнив позовні вимоги і просив
визнати недійсними : п.п. 2.1,2.2 договору
поруки № 245219 - ДП1 від 28.02.2012 року в
частині умов, які передбачають що
розмір зобов'язань ОСОБА_4, за які
ОСОБА_1 поручається як солідарний
боржник , визначається з урахуванням
всіх майбутніх кредитів ; визнати
недійсним п.2.3 договору поруки № 245219-
від 28.02.2012 року; визнати недійсними п.п.
1,3.3, 3.4,3.5 договору застави № 24219-ДЗ1 від
28.02.2012 року в частині положень, які
передбачають , що заставою
забезпечуються основні зобов'язання ,
які будуть виникати в майбутньому на
підставі майбутніх кредитних
договорів ; здійснити тлумачення
пункту 2 договору про припинення
договору поруки від 28 січня 2013 року ,
роз'яснивши , що використане в його
тексті словосполучення " за заявою
кредитора " слід розуміти як право ПАТ "
ПроКредит Банк" у встановленому
законом порядку звернутися до суду із
відповідною позовною заявою, а не
право в односторонньому порядку
відмовитися від договору ; визнати за
ОСОБА_1 право власності на автомобіль
“ HONDA CR-V” держномер  НОМЕР_4 ;
зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права
власності на спірний автомобіль “ HONDA
CR-V” держномер  НОМЕР_4 .

При цьому представник позивача
посилався на те , що оспорювані
положення договору поруки та договору
застави суперечать вимогам закону , а
тому на підставі ст. 203 ЦК України
підлягають визнанню їх недійсними.

Пунктом 1 Договору про припинення
договору поруки від 28.01.2013 року
передбачено , що сторони вирішили
припинити дію договору поруки №
245219-ДП1 від 28.02.2012 року з моменту
укладення цього договору , а п. 2 цього
Договору, вважає представник позивача,
необхідно розуміти як посилання на
способи захисту і означає можливість
ПАТ " ПроКредит Банк " звернутися із
відповідною заявою до суду.

Проте умови зазначених пунктів
договору про припинення договору
поруки можуть бути витлумачені по
іншому , а тому просив роз'яснити
положення цих пунктів.

ОСОБА_4 , зловживаючи довірою
позивача заволоділа належним йому
автомобілем “ HONDA CR-V” держномер
НОМЕР_4 , який був переданий ОСОБА_1 у
заставу на забезпечення виконання
договорів , які були укладені між ПАТ "
ПроКредитБанк" та ОСОБА_4 та
відмовляється повернути технічним
паспортом на нього, а тому просив
визнати право власності на " HONDA CR-V"
держномер НОМЕР_4 та зобов'язати
останню не чинити йому перешкоди в
користуванні автомобілем.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 19 листопада 2013 року
основний позов представника ОСОБА_1
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства " ПроКредит Банк" , ОСОБА_4
про розірвання договорів та
витребування майна із чужого
незаконного володіння задоволено
частково.

Визнано недійсними пункти 1,3.3,3.4,3.5
договору застави рухомого майна №
245219-ДЗ1 від 28 лютого 2012 року укладеного
між ОСОБА_1 і Публічним акціонерним
товариством " ПроКредит Банк , що
стосується положень, які передбачають
, що заставою забезпечуються основні
зобов'язання , які будуть виникати в
майбутньому на підставі майбутніх
кредитних договорів.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права
власності на автомобіль “HONDA CR-V” д/н
НОМЕР_4.

В іншій частині основного позову
відмовлено.

В задоволені зустрічного позову
представника Публічного акціонерного
товариства " ПроКредит Банк"
Литвиненко  Анни Роландівни до ОСОБА_1
, третя особа, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави
відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ " ПроКредит
Банк" просить скасувати рішення суду і
відмовити у задоволені первісного
позову та задовольнити зустрічний
позов , оскільки судом порушені вимоги
матеріального права.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду у судове
засідання не з'явилися , але
представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до
суду заперечення на апеляційну скаргу,
в якій просив розглянути справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Банку Никоненка  Р.В. ,
який підтримав апеляційну скаргу і
просив її задовольнити з підстав ,
викладених у ній , представника ОСОБА_4
ОСОБА_8, який просив ухвалити рішення
відповідно до вимог закону , взявши до
уваги , що ОСОБА_4 узгоджує з Банком
питання щодо повернення
заборгованості за кредитними
договорами та вирішується питання
щодо укладення договору про передачу
їй права власності на автомобіль “ HONDA
CR-V” держномер  НОМЕР_4 , перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги , колегія
суддів дійшла висновку , що апеляційна
скарга Банку підлягає задоволенню , а
рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З матеріалів справи вбачається , що 28
лютого 2012 року ПАТ " ПроКредит Банк " (
далі - Банк" ) уклав з ОСОБА_4 рамкову
угоду № FW1101/622 ( далі -Угода 1) за
умовами якої кредитор на підставі
Угоди зобов'язується здійснити
кредитування Позичальника у межах
лімітів умов кредитування у порядку і
на умовах , визначених Угодою та
Кредитними договорами , а Позичальник
зобов'язується належно виконати усі
умови , необхідні для отримання
кредитів, своєчасно і належно
здійснювати погашення грошових
зобов'язань , а також належно
виконувати усі інші зобов'язання ,
передбачені Угодою та Кредитними
договорами( п.2.1 Угоди 1).

Положенням п.2.2 Угоди 1 встановлено ,
що на підставі Угоди встановлюються
наступні ліміти умов кредитування
Позичальника :

Ліміт суми кредитування - еквівалент
500 000,00 грн.;

Ліміт строку кредитування - 120
місяців ;

Максимальний розмір процентів - 40 %
річних.

В цей же день була укладена між
Банком та ОСОБА_4 Рамкова угода № FW1101.623
( далі - Угода 2) згідно якої ліміт
кредитування передбачено еквівалент
500 000 ,00 грн., строк кредитування - 120
місяців і максимальний розмір
процентів - 40 % річних.

Таким чином , за обома угодами ліміт
суми кредитування встановлено 1 000 000
грн.

28 лютого 2012 року між Банком та ОСОБА_4
було укладено договір про надання
траншу № 1101.43047/FW1101.622 ( далі -Договір
1)відповідно до якого Кредитор на
підставі та на умовах Угоди 1, а також
цього Договору зобов'язується надати
Позичальнику кредит , а позичальник
зобов'язується належно виконати усі
умови , необхідні для його отримання ,
належно здійснювати погашення
грошових зобов'язань та виконання
усіх інших зобов'язань, передбачених
Рамковою угодою та цим Договором.

За умовами Договору 1 кредит
надавався в сумі 300 000 грн., зі строком
користування 15 місяців від дати
видачі кредиту з процентною ставкою
28,00 % річних на задоволення особистих
неспоживчих потреб( п.2 Договору 1).

23.08.2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ "
ПроКредит Банк" укладено договір про
надання траншу № 1101.43399/FW1101.623( далі -
Договір 2) відповідно до якого банк
зобов'язувався надати на підставі та
умовах Рамкової угоди 2 , а також цього
Договору кредит в сумі 200 000,00 грн. зі
строком користування 24 місяці від дня
видачі кредиту зі сплатою 25 % річних
за користування кредитними коштами для
поповнення обігових коштів(т.1 а.с. 40 )

З метою забезпечення виконання умов
Угод 1,2 і укладених на їх підставі
Кредитних договорів, 28.02.2012 року між
ОСОБА_1 та ПАТ " ПроКредит Банк " було
укладено договір поруки за умовами
якого ОСОБА_1 , як поручитель поручався
перед Кредитором за виконання усіх
зобов'язань Позичальника у їх повному
обсязі як солідарний із Позичальником
боржник.

Пунктом 2.2 Договору поруки
встановлено розмір зобов'язань
Позичальника відповідно до кредитних
договорів . При цьому розмір
зобов'язань, які виникають з Рамкової
угоди і укладених на її підставі
Кредитних договорів, визначається з
врахуванням усіх існуючих та
майбутніх кредитів , виданих в межах
лімітів , що на момент укладення
становлять : ліміт суми кредитування - 1
000 000,00 грн. з лімітом кредитування до
28.02.2022 року з максимальним розміром
процентів - 40 % річних

Порука у повному обсязі
поширюється на зобов'язання
Позичальника із врахуванням усіх
Кредиторських договорів , а також змін
та/або доповнень до Кредитних
договорів з моменту набрання ними
чинності.( п.2.3 Договору поруки).

У розділі " Гарантії та
підтвердження" зазначено , що
поручитель своїм підписом на
договорів поруки підтверджує та
гарантує, що : перед підписанням
Договору , у визначені ним спосіб та
обсязі належно ознайомлений з усіма
умовами цього договору та Кредитних
договорів , їх повністю і однаково
кредитором розуміє , вважає
справедливими , адекватними, розумними
, усвідомлює їх наслідки , обсяг своєї
відповідальності та жодних заперечень
не має.(а.с. 25).

Положенням ст. 3 Закону України " Про
заставу " передбачено , що заставою
може бути забезпечена будь-яка дійсна
існуюча або майбутня вимога, що не
суперечить законодавству України,
зокрема така, що випливає з договору
позики, кредиту, купівлі-продажу,

оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава може мати місце щодо вимог,
які можуть виникнути у майбутньому,
за умови, якщо є угода сторін про розмір
забезпечення заставою таких вимог.

Застава має похідний характер від
забезпеченого нею зобов'язання.

Для забезпечення повного виконання
Основних зобов'язань та вимог
заставодержателя 28 лютого 2012 року між
ОСОБА_1 і ПАТ " Прокредит Банк" був
укладений договір застави рухомого
майна № 245219 - ДЗ1 ( далі - Договір
застави) згідно якого заставодавець
передає у заставу на умовах визначених
Договором Предмет застави :
транспортний засіб :

транспортний засіб : тип - легковий
універсал-В , марка HONDA, модель CR-VЗНГ
випуску 2011 року, колір чорний, № шасі
(кузов, рами) НОМЕР_5, реєстраційний
НОМЕР_4, який належить йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 виданого
Полтавським ВРЕР, дата реєстрації
14.02.2012 року.

Транспортний засіб: тип-легковий
універсал, марка BMW , модель 318 І
ТOURINGвипуску 1998 року, колір синій, №
шасі (кузов, рами) НОМЕР_7, реєстраційний
№ НОМЕР_3, який належить йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 виданого
Полтавським ВРЕР, дата реєстрації
20.05.2009 року.

Відповідно до п.3.2. договору застави,
заставою забезпечується виконання
усіх основних зобов'язань та вимог
заставодержателя, а також вимог, які
відповідно до законодавства можуть
бути задоволені за рахунок предмета
застави.

Згідно п. 3.3. договору застави, розмір
основних зобов'язань визначається
відповідно до Кредитних договорів. При
цьому розмір основних зобов'язань, які
виникають з Рамкової угоди і укладених
на її підставі Кредитних договорів,
визначається з врахуванням усіх
існуючих та майбутніх кредитів,
виданих в межах лімітів умов
кредитування, що на момент укладення
договору становлять: ліміт суми
кредитування - еквівалент 1000000, 00 грн., з
лімітом строку кредитування до 28.02.2022
року з максимальним розміром процентів
- 40 % річних.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що
максимальний розмір вимог, що
забезпечуються цією заставою дорівнює
розміру ліміту суми кредитування,
збільшеного на встановлені Рамковою
угодою розміри процентів та пені,
розрахованих за їх максимальним
розміром від ліміту суми кредитування
за строк, що рівнозначний загальному
ліміту строку кредитування.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині визнання недійсними пунктів
1,3.3,3.4, договору застави рухомого майна
№ 245219-ДЗ1 від 28 лютого 2012 року, суд на
наведені положення Закону " Про
заставу" та обставини справи не
звернув увагу , а тому висновки суду , що
положення оспорюваних пунктів
Договору № 245219-ДЗ1 від 28.02.2012 року не
відповідають вимогам " Про заставу" є
необґрунтованими, а тому рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову , оскільки у
договорі застави зазначено , що
заставою забезпечуються 2 Рамкові
угоди і на їх підставі укладені
кредитні договори і ліміт суми
кредитування становить 1 000 000 грн. зі
строком кредитування до 28.02.2022 року , з
максимальним розміром процентів 40 %
річних ( п.п.3.3 договору застави), що
відповідає вимогам Закону " Про
заставу".

З цим підстав не підлягали задоволенню
і вимоги позивача про визнання
недійсними пп. 2.1,2.2 Договору поруки №
245219 - ДП1 від 28.02.2012 року в частині умов ,
які передбачають, що розмір
зобов'язань ОСОБА_4 , за які ОСОБА_1
поручається як солідарний боржник ,
визначається з урахуванням всіх
майбутніх кредитів та п.2.3 з цих же
підстав.

Крім того , 28.01.2013 року між ПАТ "
ПроКредит Банк" та ОСОБА_1 було
підписано договір про припинення дії
договору поруки № 245219-ДП1 від 28.02.2012
року з моменту укладення цього
договору( т.1 а.с. 84).

Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину
може бути витлумачений стороною
(сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Положенням п.2 Договору про
припинення договору поруки від 28 січня
2013 року передбачено, що сторони
домовилися, що якщо підставою для
укладення цього Договору стала
недостовірна чи викривлена
інформація , або обставини , що після
укладення цього Договору істотно
змінилися з незалежних від Кредитора
обставин , дія Договору поруки
підлягає відновленню за заявою
кредитора.

Судом встановлено , що сторони
однозначно трактують положення пункту
цього договору, що з припиненням
договору поруки, він не підлягає
поновленню в позасудовому порядку, а
відтак відсутні підстави до його
тлумачення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України " Про
заставу" передбачено заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

З матеріалів справи випливає, що
внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_4 умов Рамкових угод та
укладених на їх підставі та умовах
Договорів про надання траншу
утворилася заборгованість , яка на
29.05.2013 року складає: 232 636,68 грн., із яких :
розмір заборгованості по капіталу - 179
010,43 грн., проценти по графіку 21 801,80
грн., проценти по фактичному (
неправомірному ) користуванні - 2 677,07
грн., пеня - 29 147, 38 грн.( т.1 а.с. 108, 143).

03 квітня 2013 року Банк направив
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 повідомлення про
виникнення заборгованості та
попередив ОСОБА_1, що у випадку не
погашення заборгованості буде
звернуто стягнення на предмет застави(
т.1 а.с.144, 145,146).

Проте вимоги Банку не були виконані
відповідачами за зустрічним позовом .

Відповідно п.6.1 Договору застави
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави у випадку , зокрема порушення
Позичальником або Заставодавцем умов
Договорів , укладених із
заставодержателем.

Виходячи з вимог закону та умов
договору застави, який був укладений
між Банком та ОСОБА_1 і положення якого
в установленому законом порядку не
визнані недійсними вимоги Банку
підлягали задоволенню.

Висновки суду про те , що Рамкові
угоди за своєю юридичною природою є
попередніми договорами і відповідно не
покладають на ОСОБА_1 тих зобов'язань,
які передбачені договором про заставу
транспортних засобів, а також у них
відсутні конкретні умов зобов'язання є
необґрунтованими, оскільки не
випливають зі змісту Рамкових угод та
Договорів і вимог ст. 635 ЦК України .

Як вбачається з Договорів про
надання траншу вони укладені на
підставі та на умовах Рамкових угод і
п.п.3.3 Договору застави визначено , що
розмір Основних зобов'язань
визначається відповідно до Кредитних
договорів . При цьому розмір Основних
зобов'язань, які виникають з Рамкової
угоди і укладених на її підставі
Кредитних договорів , визначається з
врахуванням усіх існуючих та
майбутніх кредитів, виданих в межах
лімітів умов кредитування, що на
момент укладення Договору становлять
:

ліміт суми кредитування - еквівалент 1
000 000 ,00 грн.; ліміт строку кредитування
- до 28.02.2022 року ; максимальний розмір
процентів - 40 % річних ( т.1 а.с. 26).

Положення названих Рамкових угод
та Договорів не визнані недійсними , а
тому підлягали застосуванні судом при
вирішення спору, а наявність чи
відсутність підстав до надання ОСОБА_4
кредиту не є предметом наданого
спору.

В силу ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

З наведеного випливає, що рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
зустрічного позову Банку до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
застави, транспортний засіб : тип -
легковий універсал -В , марка HONDA ,
модель CR-V ЗНГ , випуску 2011 року , колір
чорний , № шасі ( кузов , рами) НОМЕР_5,
реєстраційний номер НОМЕР_4 , який
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серія НОМЕР_6 виданого Полтавським
ВРЕР, дата реєстрації 14.02.2012 року , в
рахунок погашення заборгованості на
загальну суму 232 636,68 грн. шляхом
реалізації предмета застави на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження з
встановленням початкової ціни
реалізації предмету застави на
публічних торгах на підставі висновку
експерта- суб'єкта оціночної
діяльності призначеного постановою
державного виконавця ДВС .

З метою забезпечення збереження
предмету застави передати на
відповідальне зберігання ПАТ "
ПроКредит Банк".

Виходячи з наведеного, не підлягають
задоволенню вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на предмет
застави, оскільки відсутні підстави
передбачені ст. 392 ЦК України до такого
задоволення, так як правовстановлюючі
документи на автомобіль HONDA є у ОСОБА_1,
а та обставина , що автомобіль
знаходиться у користуванні ОСОБА_4 не є
підставою до визнання за ним права
власності на цей автомобіль , оскільки
відсутні дані про те , що в
установленому законом порядку це його
право оспорюється.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь
Банку підлягає стягненню судовий
збір в сумі 3246,75 грн.( 2 164,50 грн. +1082,25
грн.)

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України ,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства " ПроКредит
Банк" задовольнити.

Рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 19 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_1, подані його
представником ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "ПроКредит
Банк", ОСОБА_4 про визнання окремих
положень договорів недійсними, про
визнання права власності на автомобіль
та зобов'язання усунення перешкод у
здійснені права власності відмовити.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства "Про Кредит Банк" до ОСОБА_1,
третя особа, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави
задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
за рамковою угодою FW1101.623 від 28.02.2012 року
та договором про надання траншу №
1101.43399/ FW1101/623 від 23.08.2012 року, яка на
29.05.2013 року становить 232636, 68 грн.
звернути стягнення на предмет застави ,
автомобіль марки HONDA CR-V ЗНГ випуску 2011
року реєстраційний НОМЕР_4, який
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_6 виданого Полтавським
ВРЕР, дата реєстрації 14.02.2012 року шляхом
реалізації предмета застави на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.

Встановити початкову ціну предмета
застави на публічних торгах на
підставі висновку експерта-субєкта
оціночної діяльності призначеного
постановою державного виконавця ВДВС у
провадженні, якого буде знаходитися
виконавче провадження.

З метою забезпечення збереження
предмета застави передати на
відповідальне зберігання Публічному
акціонерному товариству "ПроКредит
Банк" шляхом вилучення у власника
ОСОБА_1 та користувача ОСОБА_4
транспортний засіб, автомобіль марки
HONDA CR-VЗНГ випуску 2011 року , № шасі
(кузов, рами) НОМЕР_5, реєстраційний
НОМЕР_4, який належить на праві
власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6
виданого Полтавським ВРЕР, дата
реєстрації 14.02.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ПроКредит Банк" судовий збір в сумі 3246,
75 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді: