Справа № 453/951/13
Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2617/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:5
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її
представника - адвоката ОСОБА_4;
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 05 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя, в кінцевій
редакції позовних вимог якого просила
суд ухвалити рішення, яким поділити
майно, яке було набуто під час її шлюбу
з відповідачем, виділивши їй 5/6 частин
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, розташованого
у АДРЕСА_1; 1/2 частину земельної ділянки
із цільовим призначенням -
обслуговування житлового будинку
площею 0,1000 га., розташовану за тією ж
адресою; 1/2 частину земельної ділянки
із цільовим призначенням - ведення
особистого селянського господарства
площею 0, 2272 га., розташовану у с. Тухля
Сколівського району Львівської
області, спальню «Класична» вартістю 2
200 грн., кухонну стінку вартістю 1 800 грн.,
кухонний стіл з табуретками вартістю 660
грн., м'який куток - 2 вартістю 2 500 грн.,
стінку «Класична» вартістю 2 200 грн.,
телевізори „SAMSUNG" з тюнерами загальною
вартістю 3 200 грн., холодильник вартістю
2 200 грн., духовку вартістю 300 грн.,
кухонний комбайн вартістю 2 400 грн.,
газовий котел вартістю 7 500 грн., пральну
машинку вартістю 2 950 грн., сервіз
столовий вартістю 1 850 грн., ноутбук
вартістю 3 900 грн., дві супутникові
антени загальною вартістю 2 000 грн.,
ліжко дитяче вартістю 360 грн., письмовий
стіл вартістю 500 грн., шафу вартістю 1 200
грн., а всього побутових речей на
загальну суму 37 720 грн.

Відповідачу позивачка просила
виділити 1/6 частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого у АДРЕСА_1 (в подальшому -
„спірний будинок); 1/2 частину земельної
ділянки із цільовим призначенням -
обслуговування житлового будинку
площею 0, 1000 га., розташовану за тією ж
адресою; 1/2 частину земельної ділянки
із цільовим призначенням - ведення
особистого селянського господарства
площею 0, 2272 га., розташовану у с. Тухля
Сколівського району Львівської
області, автомобіль КІА SPORTAGE 2011 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 вартістю 240 000 грн., прихожу
вартістю 800 грн., м'який куток - 1
вартістю 2 100 грн., спальну «Вікторія» 1
вартістю 3 500 грн., спальню «Вікторія» 2
вартістю 3 500 грн., телевізор „SHARP" з
тюнером вартістю 1 200 грн., музичний
центр вартістю 900 грн., порохотяг
вартістю 600 грн., котел на дрова
вартістю 5000 грн., фотоапарат вартістю 940
грн., мийку для автомобіля вартістю 700
грн., морозильну камеру вартістю 500 грн.,
генератор струму вартістю 2 000 грн. та
бойлер вартістю 500 грн., а всього
побутових речей на загальну суму 262 240
грн.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що сторони спору з 09.10.1999 року
перебували у шлюбі, який 04.06.2013 року
рішенням суду було розірвано.
Стверджувала, що добровільно поділити
набуте за час перебування у шлюбі майно
відповідач відмовляється. Враховуючи,
що з нею після розірвання шлюбу
залишаються проживати двоє малолітніх
дітей, вона просить збільшити розмір
ідеальної частки житлового будинку з 1/2
частини до 5/6 частин (а.с. 3-4, 42-43).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов частково задоволено.

Виділено позивачці ОСОБА_3: спальню
«Класична» вартістю 2 200 грн.; кухонну
стінку вартістю 1 800 грн.; кухонний стіл
з табуретками вартістю 660 грн.; м'який
куток вартістю 2 000 грн.; стінку
«Класична» вартістю 2 200 грн.;
телевізори „SAMSUNG" з тюнерами загальною
вартістю 3 200 грн.; холодильник вартістю
2 200 грн.; духовку вартістю 300 грн.;
кухонний комбайн вартістю 2 400 грн.;
газовий котел вартістю 7 500 грн.; пральну
машинку вартістю 2 950 грн.; сервіз
столовий вартістю 1 850 грн.; ноутбук
вартістю 3 900 грн.; дві супутникові
антени загальною вартістю 2 000 грн.;
ліжко дитяче вартістю 360 грн.; письмовий
стіл вартістю 500 грн.; шафу вартістю 1 200
грн., а всього майна на загальну суму 37
220 грн.

Виділено відповідачу ОСОБА_5: прихожу
вартістю 800 грн.; м'який куток вартістю 2
100 грн.; спальню «Вікторія» 1 вартістю 3
500 грн.; спальню «Вікторія» 2 вартістю 3
500 грн.; телевізор „SHARP" з тюнером
вартістю 1 200 грн.; музичний центр
вартістю 900 грн.; порохотяг вартістю 600
грн.; котел на дрова вартістю 5 000 грн.;
фотоапарат вартістю 940 грн.; мийку для
автомобіля вартістю 700 грн.; морозильну
камеру вартістю 500 грн.; генератор
струму вартістю 2 000 грн.; бойлер
вартістю 500 грн., а всього майна на
загальну суму 22 240 грн.

Визнано за колишнім подружжям ОСОБА_3
та ОСОБА_5 за кожним по 1/2 ідеальній
частці на автомобіль марки КІА SPORTAGE, 2011
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого 17.05.2011 року Стрийським ВРЕР
ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області на ім'я ОСОБА_5.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 572
(одна тисяча п'ятсот сімдесят дві) грн. 20
коп.

Дане рішення оскаржила позивачка
ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким „поділити майно
подружжя", покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та на порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Вважає, що суд, виділивши їй майна на
загальну суму 37 220 грн., а відповідачеві
- на загальну суму 22 240 грн.,
неправомірно відступив від засад
рівності часток в майні подружжя.

Вважає, що „суд не з'ясував ступінь
готовності незакінченого будівництвом
будинку, не роз'яснив сторонам
необхідності в даному випадку
реалізації права на заявлення
клопотання про призначення експертизи,
не з'ясував вартість будматеріалів, що
були придбані за час проживання
проживання в шлюбі" (а.с. 83-84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта і її представника на
підтримання доводів апеляційної
скарги та часткове заперечення цих
доводів зі сторони відповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Виділивши позивачці речей домашнього
вжитку на загальну суму 37 220 грн., а
відповідачеві - на загальну суму 22 240
грн., суд в жодній мірі не порушив її
права, а оскільки відповідач рішення
суду не оскаржував (в т.ч. - і в частині
поділу між сторонами спору речей
домашнього вжитку), то доводи
апеляційної скарги про
неправомірність відступлення судом
від засад рівності часток в майні
подружжя при поділі речей домашнього
вжитку є надуманими і до уваги
прийматися не можуть.

Як вбачається з доводів апеляційної
скарги, висновки оскаржуваного рішення
в частині земельної ділянки позивачкою
(апелянтом) не оспорюються.

Відмову у задоволенні позовної вимоги
про поділ між сторонами спору спірного
будинку суд мотивував тим, що цей
будинок на час ухвалення оскаржуваного
рішення в експлуатацію не прийнятий і
його державної реєстрації не
проведено.

Однак вище наведені висновки судом
зроблено за неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
а відтак ці висновки не відповідають
фактичним обставинам справи, виходячи
з наступного.

Судом встановлено та стверджується
матеріалами справи, що шлюб між
сторонами спору було укладено 09.10.1999
року (а.с. 5); рішенням Тухлянської
сільської ради від 22.12.2003 року № 22
відповідачу ОСОБА_5 було виділено 0,10 га
в с. Тухля, Сколівського району
Львівської області - для будівництва і
обслуговування житлового будинку;
03.11.2003 року ОСОБА_5 видано Дозвіл на
виконання будівельних робіт по
будівництву згаданого будинку, який
ним було збудованоі і якому рішенням
виконкому Тухлянської сільської ради
від 30 липня 2008 року № 61 було присвоєно
АДРЕСА_1, а 30 жовтня 2008 року рішенням
виконкому Тухлянської сільської ради
№ 89 за особистою заявою ОСОБА_5 йому
було оформлено право власності на цей
будинок, а також доручено Стрийському
МБТІ провести його державну реєстрацію
за ОСОБА_5 з видачею свідоцтва про право
власності встановленого взірця (а.с.
46-50, 116, 121-122).

Крім цього, матеріалами справи також
стверджується те, що ще у червні 2008 року
відповідачем ОСОБА_5 з ВАТ
„Львівобленерго" було укладено
Договір про користування електричною
енергією, згідно якого ВАТ
„Львівобленерго" взяло на себе
зобов'язання про електропостачання
спірного будинку (а.с. 129-130); 14.09.2012 року
ПАТ „Львівгаз" видало ОСОБА_5 технічні
умови на газифікацію спірного будинку
(а.с. 131); спірний будинок Тухлянською
сільською радою щонайпізніше у 2011 році
взято на погосподарський облік, як
окреме домогосподарство, - з
реєстрацією у ньому позивачки,
відповідача та їхніх дітей (а.с. 132-135).

Шлюб між сторонами спору було
розірвано лише 04.06.2013 року (а.с. 62).

Відтак, з урахуванням вище наведених
обставин та норм, що передбачені ст. 60
Сімейного кодексу (СК) України та ст. 368
ЦК України, спірний будинок є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_5

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_5 вище наведені
обставини визнав, а також визнав, що
спірний будинок закінчений
будівництвом ще у 2008 році і з цього часу
він разом з сім'єю проживав у ньому, а на
даний час (у зв'язку з розірванням шлюбу
та неприязними стосунками між колишнім
подружжям) проживає у цьому будинку він
один.

Також пояснив, що у Стрийське МБТІ з
приводу державної реєстрації спірного
будинку він (у зв'язку з відсутністю
необхідних коштів для такої реєстрації
та часу) не звертався, хоча і виготовив
технічний паспорт на цей будинок у
згаданому МБТІ (а.с. 10-25).

З урахуванням вище наведених обставин
по справі, не виконання відповідачем
ОСОБА_5 свого обов'язку по проведенню
державної реєстрації спірного будинку
(що передбачено вище згаданим рішенням
виконкому Тухлянської сільської ради
від 30.10.2008 року № 89, яким йому було
оформлено право власності на цей
будинок) містить ознаки зловживання
правом (ч.3 ст. 13 ЦК України) - з наміром
унеможливлення реалізації позивачкою
її прав на спірний будинок, як об'єкт
спільної сумісної власності подружжя.

Відтак спірний будинок, як об'єкт
спільної сумісної власності подружжя,
може бути предметом поділу між
колишнім подружжям в судовому порядку.

Вище наведена правова позиція знайшла
своє відображення у постанові судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 15.05.2013 року у справі №
6-37цс13 (а.с. 136-141).

Статтею 70 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними та шлюбним
договором (ч.1); при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї (ч.2); за рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування (ч.3).

Доказів про існування будь-яких
домовленостей між сторонами спору про
відступлення від засади рівності
часток подружжя чи існування шлюбного
договору між ними позивачкою до суду
подано не було, так само як не було
подано до суду будь-яких доказів про
існування вище наведених обставин, що
передбачені ч.2 і ч.3 СК України.

За наведених обставин колегія суддів
не вбачає підстав для відступлення від
засади рівності часток подружжя чи для
збільшення частки позивачки у спірному
будинку, а тому приходить до висновку
про те, що частки сторін спору у
спірному будинку є рівними, а тому за
позивачкою слід визнати право
власності на 1/2 частину цього будинку.

Відповідач ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції також визнав, що позивачка
має право на 1/2 частину спірного
будинку та заперечив стосовно
відступлення від засади рівності
часток подружжя.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1, 3
і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 05 лютого 2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовної вимоги про поділ житлового
будинку АДРЕСА_1 скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
згадану позовну вимогу частково
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 з
належними до нього надвірними
спорудами.

В решті рішення Сколівського районного
суду Львівської області від 05 лютого 2014
року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: