Справа № 466/2872/11
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3929/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю : позивача ОСОБА_2 та його
представника адвоката ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 та його
представника адвоката ОСОБА_5, з-ої
особи приватного нотаріуса ЛМНО
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 17 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_6 - приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу, Львівська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_7, Львівське ОКП «БТІ та
ЕО» про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частини будинковолодіння,
витягу з реєстру права власності на 1/2
частину будинковолодіння (садиби),-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позовних вимог відмовлено
за безпідставністю.

Рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення незаконним, а висновки
суду такими, що не відповідають
фактичним обставинам справи.
Стверджує, що суд дійшов помилкового
висновку про те, що договір дарування
був посвідчений нотаріусом на
вираження волі дарувальника, оскільки
останніх два роки перед смертю стан
здоров»я матері погіршився, вона не
впізнавала рідних та знайомих, плутала
події та дати, втрачала пам»ять, а
відтак даний договір не можна назвати
вільним волевиявленням. Суд не
врахував його пояснень, як свідка, що
саме він постійно проживав з матір»ю,
доглядав її, робив ремонти та постійно
підтримував будинок у належному стані.
Не враховано того, що відповідач не
зміг пояснити в судовому засіданні чи
перевірялась дієздатність матері
перед укладенням договору. Судом
безпідставно відмовлено йому у
призначенні повторної судово
-почеркознавчої експертизи, оскільки у
висновку експертизи, який суд взяв за
основу не дано відповідь на всі
питання, які були поставлені на її
вирішення. Стверджує, що рішення суду
не відповідає вимогам процесуального
та матеріального права, тому просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2
та його представника адвоката ОСОБА_3
на підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4
та його представника адвоката ОСОБА_5,
заперечення третьої особи приватного
нотаріуса ЛМНО ОСОБА_6, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 08 квітня 2011 року
приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6 був
посвідчений договір дарування ?
частини житлового будинку в АДРЕСА_1.

Згідно умов договору дарування від
08.04.2011 року ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_4
прийняв у дар ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 разом із відповідною
частиною господарських будівель і
споруд.

Оскаржуючи договір дарування, позивач
ОСОБА_2 вважає його недійсним, виходячи
із вимог ст. 203 ч.1-3, 215 ЦК України,
зокрема, те, що зазначений договір
дарування не був підписаний
дарувальником ОСОБА_8, а відтак
посвідчення такого договору
суперечить волевиявленню останньої.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
підставно посилався на висновок
судової почеркознавчої експертизи
№3868/13 відповідно до якого підписи від
імені ОСОБА_8 в двох примірниках
договору дарування після слова
«Дарувальник» та у відповідній графі
вищезгаданого реєстру для реєстрації
нотаріальних дій, виконані ОСОБА_8 під
впливом незвичних чинників .

Ознак, які б вказували на виконання цих
записів та підписів із наслідуванням
немає.( а.с.199-204).

В дослідницькій частині висновку
експертизи зазначено, що наявність
незвичних чинників є проявом чинників
штучного походження, одним із яких,
ймовірно, може бути допомога
сторонньої людини у виконанні спірних
підписів у вигляді чи то підтримки
руки, чи то із спрямованим її веденням
за рухами виконавця, а тому останні
визнані експертом несуттєвими і при
формуванні позитивного категоричного
висновку щодо виконавця не приймалися
до уваги.

Колегія суддів вважає, що висновок
експерта щодо вільного волевиявлення
дарувальника під час укладення
договору дарування 08.04.2014 року є
категоричним, а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині, що
висновок експерта побудований на
припущеннях відхиляються судом, так як
припущення стосуються ймовірності
незвичних чинників під час підписання
договору дарування.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині не усвідомлення дарувальником
ОСОБА_8 своїх дій, її забудькуватість
через погіршення стану здоров»я та з
віком, що не могло відповідати її
внутрішній волі при укладенні договору
дарування в користь відповідача
ОСОБА_4, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки позов пред»явлений в
суд з причин невідповідності підпису
дарувальника на договорі дарування від
08.04.2011 року .

Відповідно до ст.722 ЦК України право
власності обдаровуваного на дарунок
виникає з моменту його прийняття.

Частиною 4 ст.722 ЦК України зазначено, що
прийняття обдаровуваним документів,
які посвідчують право власності на річ,
інших документів, які посвідчують
належність дарувальникові предмета
договору, або символів речі ( ключів,
макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Доводячи в апеляційній скарзі, що
відповідач ОСОБА_4 не прийняв дарунка,
позивач помилився, оскільки судом
першої інстанції правильно зазначено,
що 22 квітня 2011 року відповідач
зареєстрував право власності на
частину житлового будинку в АДРЕСА_1, а
відтак відповідно до ст.722 ч.4 ЦК України
прийняв дарунок.

За правилами ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього
кодексу.

Судом першої та апеляційної інстанції
не здобуто жодних доказів, які б
свідчили про недійсність договору
дарування та незаконність набуття
права власності відповідачем на ?
частину спірного житлового будинку за
договором дарування від 08.04.2011 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду, яке постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права колегія не
вбачає.

Частина 2 ст.308 ЦПК України зазначає, що
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т
и .

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин