Дата документу 28.07.2014
Справа №320/5417/14-ц
Провадження № 2/320/2128/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
« 28» липня 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:
головуючого судді - Бахаєва І.М.,
при секретарі - Фурсовій Л.І.,
представника позивача - адвоката
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку, суд -
Позивач звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на земельну ділянку.
Обґрунтовуючи свої вимоги, тим, що
їй ОСОБА_1 на праві особистої власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1, на
підставі рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03.08.2010 року, яке набрала
законної чинності 13.08.2010 року. Даний
житловий будинок обслуговує земельна
ділянка, площею 634,39 кв.м., яка на праві
особистої власності належить
відповідачу по справі, ОСОБА_3, на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 990118 від 12.01.2009 року, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування за №
призначення даної земельної ділянки -
Позивач зазначає, що не має
можливості оформити на цю земельну
ділянку право власності на своє ім'я,
оскільки відповідач по справі, ОСОБА_3
не дає на це свою згоду у добровільно
порядку. Без визнання права власності
на земельну ділянку, площею 634,39 кв. м.,
яка обслуговує даний будинок, позивач
не має можливості належним чином
користуватися та розпоряджатися
належним їй майном, тобто житловим
будинком АДРЕСА_1, що суттєво порушує її
законні права та інтереси, як власника
вищевказаного житлового будинку.
Тому позивач вимагає визнати за
нею право власності на вищезгадану
земельну ділянку у судовому порядку,
оскільки у відповідності до вимог ст. 377
ч.1 ЦК України до особи, що придбала
житловий будинок переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
його розміщено, без зміні її цільового
призначення, у розмірах встановлених
У судовому засіданні позивач
та її представник на полягали на
задоволенні позовних вимог, та просили
суду задовольнити їх у повному обсязі,
та не заперечували проти винесення по
справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце
розгляду справи.
міськрайонного суду повернувся
конверт з відміткою листоноші «по
закінченню терміну зберігання» так як
адресата не було дома.
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК
України, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене
позивачу належним чином.
Через неявку відповідача ОСОБА_3
у судове засідання з невідомих причин,
у відповідності зі ст. 224 ЦПК України,
суд вважає за необхідне ухвалити по
справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали цивільної
справи суд вважає, що позов підлягає
повному задоволенню за наступними
Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачу по справі, ОСОБА_1 на праві
особистої власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1, на підставі рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 03.08.2010 року, яке
набрала законної чинності 13.08.2010 року,
про що свідчить копія витягу про
державну реєстрацію прав, (а.с.11) та
копія технічного паспорту, (а.с.12-16).
Житловий будинок АДРЕСА_1 обслуговує
земельна ділянка, площею 634,39 кв.м., яка
на праві особистої власності належить
відповідачу по справі, ОСОБА_3, на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 990118 від 12.01.2009 року, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування за №
призначення даної земельної ділянки -
Вартість земельної ділянки по АДРЕСА_1
витягом з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки за №4558 від 27 травня2014 року,
виданим Управлінням Дерземагенства у
Мелітопольському районі, Запорізької
ОСОБА_3 не дає згоди на
оформлення права власності на
вищезгадану земельну ділянку на ім'я
Без визнання права власності на
земельну ділянку, площею 634,39 кв. м., яка
обслуговує даний будинок, позивач не
має можливості належним чином
користуватися та розпоряджатися
належним їй майном, тобто житловим
будинком АДРЕСА_1, що суттєво порушує її
законні права та інтереси, як власника
вищевказаного житлового будинку.
У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності. Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, є
істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
Відповідно до вимог ст. 78 Земельного
кодексу України право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Таке право
набувається та реалізується на
підставі Конституції України, цього
Кодексу, а також інших законів, що
видаються відповідно до них.
Відповідно до вимог ст. 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
Правила ч.1 ст. 120 ЗК України
визначають, що у разі набуття права
власності на житловий будинок, будівлю,
споруду, що перебувають у власності або
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на житловий
будинок, будівлю, споруду, які
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку, або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
У відповідності до п. г п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 року №7 «Про судову практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» з 01.01.2010 року до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розташовані без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника відповідно до ст. 377 ЦК і
ст. 120 ЗК в редакції ЗУ від 05.11.2009 року.
Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У відповідності до ч.1 ст.79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. Витрати на правову
допомогу, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та витрати, пов'язані з
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи, згідно положень
вказаної статті, належать до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи.

Таким чином, у відповідності до
ст. ст. 79, 88 ЦПК України, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає сума судових витрат у сумі 677
гривень 27 копійок, оскільки позивачем
ці витрати належним чином підтверджені
документально (а.с.1).

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані у справі докази, кожний окремо
та всі в сукупності, суд вважає позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку, такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись, Земельним кодексом
України, Конституції України, ст.ст. 319,
328, 377 ЦК України,ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208,
209, 212, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на земельну ділянку -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м.Макіївка Донецької
області, яка зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_2 право власності на
земельну ділянку, площею 634,39 кв.м., яка
обслуговує житловий будинок АДРЕСА_1 за
кадастровим номером :01:034:0108.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
від 12.01.2009 року, площею 634,39 кв.м. на ім'я
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2),
уродженка м.Макіївка Донецької
області, яка зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_2 понесені по справі
судові витрати, у розмірі 677 (шістсот
сімдесят сім) гривень 27 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку.

Апеляційну скаргу на рішення
може бути подано до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ:
І.М.
БАХАЄВ