НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Данильченко Т.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Новомосковського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5, про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_2, третя
особа: приватний нотаріус
Новомосковського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5, про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності.

В обґрунтування заявленого позову,
позивач посилається на те, що 27.10.2011
року вона уклала з ОСОБА_2 договір
довічного утримання, відповідно до
умов якого відповідачка брала на себе
зобов'язання: забезпечити її житлом,
шляхом збереження права безкоштовного
довічного проживання у відчужуваній
квартирі, забезпечити щоденне
триразове калорійне харчування
(сніданок, обід і вечеря). Вартість
продуктів визначена, виходячи з
середніх цін на продукти в період їх
придбання; забезпечити придатним для
носіння одягом та взуттям; надавати
побутові послуги (прання білизни - один
раз на місяць, послуги перукарні - один
раз на місяць); забезпечити належними
лікувальними засобами, вартість яких
визначається на підставі виданих
лікарями рецептів у разі смерті
поховати її. Сума матеріального
забезпечення за згодою сторін
визначена у розмірі 900,00 гривень.

Однак, на протязі двох років всупереч
взятим на себе зобов'язанням,
відповідач не здійснює належного
догляду за нею, а саме: не забезпечує
продуктами харчування, не надає одяг,
не доглядає за нею, не надає допомоги у
побутових послугах та не забезпечує
лікарськими засобами.

За таких обставин, позивачка
звернулася з даним позовом до суду для
захисту своїх порушених справ та
інтересів.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов підтримала у повному обсязі,
мотивуючи його обставинами, викладеним
у позовній заяві, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила їх
задовольнити, зазначивши при цьому, що
відповідач - її племінниця, з якорю вона
уклала договір довічного утримання,
однак остання їжі їй не надає зовсім,
білизну не пере, одягом не забезпечує,
буває дуже рідко. Не прала і не вбирала
жодного разу, ображала. Дійсно чоловік
відповідачки привозив їй картоплю,
однак вона давала на цю картоплю йому
власні кошти в сумі 100,00 гривень. Її
представник ОСОБА_1 при цьому
зазначила, що відповідач не виконує
умови укладеного договору, а тому її
довірителька просить розірвати
зазначений договір. Просила позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала, проти його
задоволення заперечувала, зазначивши
при цьому, що позивач - її двоюрідна
бабуся. В кінці 2010-2011 року ОСОБА_4
особисто прийшла до них додому і
попросила їх з сестрою доглянути її,
запропонувавши укладення договору
довічного утримання. Ми з сестрою ні на
чому не наполягали, це була ініціатива
бабусі. Чому на даний момент бабуся
звернулася з позовом, їй не відомо,
оскільки вона сумлінно виконувала
умови договору. Вона готувала їжу,
прибирала, її чоловік ремонтував
балкон. Привезли бабусі телевізор,
зробили антену, купили недорогий, але
хороший мобільний телефон. Вона навіть
гуляла з собакою та мила під'їзд, хоча
це і не було передбачено договором.
Претензії з'явились не одразу,
приблизно в березні минулого року.
Бабуся стала звинувачувати її в тому,
що вона ніби то ріже їй речі, однак це не
правда. Пенсію бабусі, вона не бачила і
ніколи нею не користувалась, все, що
вона придбавала для бабусі,
придбавалось за її кошти. Приблизно на
утримання бабусі вона витрачала 240,00
гривень в неділю. Дійсно, вона не
готувала кожен день сніданок, обід і
вечерю, бо не мала можливості
відвідувати бабусю кожен день, однак
вона купувала продукти. Крім того,
бабуся не була лежачою, а тому
приготовану їжу могла розігріти і
сама. Білизну стирала два рази на
місяць, забираючи її прати до себе до
додому, стригла сама, бо ОСОБА_4 не
бажала ходити до перукарні. Ліки вона
також купувала, однак лише ті, які її
просила придбати сама ОСОБА_4 Її
представник ОСОБА_3 при цьому
зазначила, що умови договору
виконувалися, а тому позов
безпідставний, просила відмовити в
його задоволенні.

Третя особа - приватний нотаріус
Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився, надавши заяву
про розгляд справи у свою відсутність
(а.с.14).

В судовому засіданні було допитано ряд
свідків, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
зазначила, що знає позивачку, як
сусідку вже 15 років. Протягом останніх
двох років, їй відомо, що ОСОБА_4
оформила зі своєю родичкою договір
довічного утримання. Зі слів ОСОБА_4 їй
відомо, що відповідачка майже рік умови
даного договору не виконує. Особисто
відповідачку вона не знає і ніколи її
не бачила. Вона особисто не працює і
майже постійно знаходиться вдома,
іноді приносить ОСОБА_4 їжу, яку готує
для своєї родини. Одного разу увечері
вона почула крики в під'їзді. Вийшовши з
квартири, вона побачила чоловіка та
жінку, які сварились з ОСОБА_4, а остання
говорила їм, що не бажає з ними
спілкуватись.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
зазначила, що позивач - її двоюрідна
бабуся, а відповідач - рідна сестра. В
кінці 2010-2011 року ОСОБА_4 особисто
прийшла до них додому і попросила
доглянути її, запропонувавши укладення
договору довічного утримання. Сестра
умови договору виконувала, до ОСОБА_4
вони ходили по черзі 2-3 рази на тиждень.
ОСОБА_2 робила ремонт, привезла бабусі
телевізор, купила мобільний телефон.
Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_9 робив ремонт на
балконі. На момент укладення
оспорюваного договору, складний
характер бабусі їм був відомий, однак,
підписуючи договір, вони розуміли що
роблять і на що йдуть.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
зазначила, що позивач - її сусідка, а
відповідач - онучка ОСОБА_4 Дійсно
ОСОБА_2 близько двох місяців вже не
відвідує ОСОБА_4, бо та її не пускає.
Вона декілька разів бачила, як ОСОБА_2
приходила, а ОСОБА_4 її не пускала, після
чого ОСОБА_2 вішала сумку на ручку
дверей і йшла. ОСОБА_4, на її думку, на
даний момент є не зовсім адекватною
людиною, про що свідчать її вчинки, а
саме вона лазить по мухоркам, збирає
мотлох та несе його до квартири. Після
смерті дідуся, квартира була в
жахливому у стані, ОСОБА_2 вигребла та
вичистила квартиру, привела її до
нормального стану. Стосовно продуктів,
то бачила що на зиму привозили мішок
картоплі, також два рази на тиждень
ОСОБА_2 приносила харчі в АТБ - пакетах,
але за чиї кошти купувались продукти їй
не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
зазначив, що відповідач - його дружина,
а ОСОБА_4 - її двоюрідна бабуся. Спочатку
все було нормально, претензії зі
сторони бабусі почалися приблизно рік
тому. Бабуся почала звинувачувати їх,
що ніби то їй щось поламали, порізали,
вкрали, що вони хочуть її смерті та таке
інше. Однак дані звинувачення були
абсолютно безпідставними. Дружина
відвідувала бабусю 2-3 рази на тиждень,
готувала і у бабусі, і привозили вже
приготовану їжу, прати білизну
забирали додому, робили ремонти, які
він робив особисто. Скільки коштів
витрачали точно сказати не може, однак
купували все необхідне.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
зазначила, що ОСОБА_4 це її знайома, з
якою вони разом працювали до виходу на
пенсію. Після того, як вони обидві
поховали чоловіків вони товаришують,
вона іноді відвідує ОСОБА_4, а з грудня
2012 року взагалі буває часто, навіть
лишається ночувати. Зі слів ОСОБА_4 їй
відомо, що ОСОБА_2 майже не приходить, не
прибирає. А коли і приходить, о між ними
відбуваються сварки. Вона особисто
бачила, як ОСОБА_4 сама прала білизну,
одного разу вона особисто навіть їй
допомагала полоскати.

Суд, вислухавши сторін та їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи дійшов до
наступного висновку.

Суду надано копію договору довічного
утримання від 27 жовтня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі
нотаріальних дій за № 2776, згідно умов
якого ОСОБА_4 передала у власність
ОСОБА_2 належну їй на праві приватної
власності квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_2
зобов'язалася забезпечити її житлом,
шляхом збереження права безкоштовного
довічного проживання у відчужуваній
квартирі, забезпечити щоденне
триразове калорійне харчування
(сніданок, обід і вечеря). Вартість
продуктів визначена, виходячи з
середніх цін на продукти в період їх
придбання; забезпечити придатним для
носіння одягом та взуттям; надавати
побутові послуги (прання білизни - один
раз на місяць, послуги перукарні - один
раз на місяць); забезпечити належними
лікувальними засобами, вартість яких
визначається на підставі виданих
лікарями рецептів у разі смерті
поховати її. Сума матеріального
забезпечення за згодою сторін
визначена у розмірі 900,00 гривень (а.с.5-6).

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 27.10.2011
року, квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
приватної власності ОСОБА_2 на підставі
договору довічного утримання від 27.10.2011
(а.с.7-8).

Відповідно до ст.ст. 744, 745 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужував)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду виключно
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини на
вимогу набувача. Договір довічного
утримання (догляду) припиняється зі
смертю відчужувача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх належних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність свої вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК
України).

Отже, з урахуванням підстав позову,
саме відповідач зобов'язаний довести
належне виконання умов договору
довічного утримання, що ним не
здійснено, зокрема, не подано жодного
доказу надання ОСОБА_4 щомісячного
матеріального забезпечення у розмірі
900,00 грн., а також іншого догляду
визначеного умовами договору.

Відповідачем надані чеки, які були
дослідженні в судовому засіданні
(а.с.23-43), які безумовно свідчать про те,
що відповідач іноді придбавала ліки
(чеки від 05.2012 року, 09.2012 року, 04.2013 року,
11.2013 року (а.с.23)), іноді побутову хімію
(04.2012 року, 05.2012 року, 07.2012 року, 11.2012 року,
07.2013 року, 08.2013 року, 09.2013 року, 11.2013 року
(а.с.24)) і кожного місяця з 01.12.2012 року по
01.12.2013 року придбавала продукти
харчування на суму 200-300 гривень, однак
дані обставини можуть свідчити лише
про часткове виконання умов договору,
оскільки сума щомісячного грошового
утримання відповідно до умов договору
складає 900,00 гривень. Доказів же
відповідного грошового утримання
відповідачем суду надано не було, як не
було надано доказів і виконання інших
умов договору, а саме: забезпечити
щоденне триразове калорійне
харчування (сніданок, обід і вечеря);
забезпечити придатним для носіння
одягом та взуттям; надавати побутові
послуги (прання білизни - один раз на
місяць, послуги перукарні - один раз на
місяць).

Дійсно свідок зі сторони відповідача
ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила,
що позивач - її сусідка. ОСОБА_2 близько
двох місяців вже не відвідує ОСОБА_4, бо
та її не пускає. Вона декілька разів
бачила, як ОСОБА_2 приходила, а ОСОБА_4 її
не пускала, після чого ОСОБА_2 вішала
сумку на ручку дверей і йшла. ОСОБА_4, на
її думку, на даний момент є не зовсім
адекватною людиною, про що свідчать її
вчинки, а саме вона лазить по мухоркам,
збирає мотлох та несе його до квартири.
Після смерті дідуся, квартира була в
жахливому у стані, ОСОБА_2 вигребла та
вичистила квартиру, привела її до
нормального стану. Стосовно продуктів,
то бачила що на зиму привозили мішок
картоплі, також два рази на тиждень
ОСОБА_2 приносила харчі в АТБ - пакетах.

Однак, в оспорюваному договорі не
конкретизовано, що у разі відмови
позивача пускати до себе відповідача
він не повинен сплачувати щомісячне
матеріальне утримання. Отже,
неперерахування коштів на адресу
позивача є грубим порушенням його умов.

Крім того, сам факт купівлі продуктів
не може бути розцінений судом, як
виконання умов договору щодо
забезпечення щоденного триразового
калорійного харчування (сніданок, обід
і вечеря).

Дану обставину підтвердили і свідки зі
сторони позивача ОСОБА_6, ОСОБА_10, які в
судовому засіданні зазначили, що
будучі сусідами ОСОБА_4 приносили їй
їжу або допомагали її готувати,
допомагали прати білизну.

За клопотанням представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка
стверджувала той факт, що ОСОБА_4
взагалі не знімала пенсію, а жила лише
за рахунок ОСОБА_2, судом були
витребувані роздруківки руху коштів
пенсійного рахунку позивача ОСОБА_4,
які спростовують твердження
представника відповідача, оскільки з
них вбачається, як зарахування коштів,
так і їх повернення (а.с.50-53).

Судом також досліджені ксерокопії з
медичної картки (а.с.65-71), належність
якої ОСОБА_4 суду не доведена, а також
копії розрахункових книжок (а.с.72-82),
однак, в будь-якому випадку дані
документи не спростовують обставин,
встановлених в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України відповідач повинен
відшкодувати на користь позивача
понесені нею судові витрати, а саме
сплачений судовий збір у розмірі 114,70
грн. (а.с.1)

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.744, 745, 755 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 81,
88, 212, 215, 224 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Новомосковського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_5, про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності -
задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання
від 27 жовтня 2011 року, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом Новомосковської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за № 2776.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 114,70 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення, а особи, що не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
В.В. Березюк