Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу, збитків та повернення
обʼ?єкта лізингу відповідно до
договору про фінансовий лізинг,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
поданою представником ОСОБА_5, на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг
Україна») звернулося до суду із позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,
збитків та повернення обʼ?єкта лізингу
відповідно до договору про фінансовий
лізинг.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 8 червня 2010 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якості поручителя,
укладено договір лізингу

№ 00001976, згідно з умовами якого ОСОБА_3
надано обʼ?єкт лізингу - автомобіль
Volkswagen Passat НОМЕР_2, державний номерний
знак НОМЕР_1, а відповідач
зобовʼ?язалася прийняти обʼ?єкт
лізингу та сплатити згідно з умовами
договору витрати та виплати лізингових
платежів, аванс у розмірі, що дорівнює
еквіваленту 10 255,70 дол. США, та лізингові
та інші платежі згідно з умовами
договору. Позивачем зобовʼ?язання за
договором лізингу виконані належним
чином, однак відповідачі неналежно
виконали своє зобовʼ?язання згідно з
умовами договору лізингу, у звʼ?язку із
чим утворилась заборгованість в
розмірі 28 617 грн 28 коп. Тому позивач
просив стягнути солідарно
заборгованість, збитки та повернути
обʼ?єкт лізингу відповідно до договору
про фінансовий лізинг.

Рішенням Березнівського районного
суду Рівненської області від

5 грудня 2013 року в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,
збитків та повернення обʼ?єкта лізингу
відповідно до договору про фінансовий
лізинг відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 21 березня

2014 року рішення Березнівського
районного суду Рівненської області від

5 грудня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ
«Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення боргу, збитків та
повернення обʼ?єкта лізингу відповідно
до договору про фінансовий лізинг
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ТОВ «Порше Лізинг Україна»
заборгованість в розмірі 103 558 грн

20 коп., яка складається з:
заборгованості за договором в розмірі
28 617 грн

28 коп., неустойки в розмірі 62 532 грн 20
коп., пені в розмірі 5 511 грн 18 коп.,
штрафних санкцій в розмірі 1 353 грн 91
коп., 3 % річних в розмірі 1 653 грн

38 коп., збитків в розмірі 3 890 грн 25 коп. У
решті частині позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна»
судовий збір в розмірі 1 117 грн 28 коп. у
рівних частках по

558 грн 64 коп. з кожного.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4 -

ОСОБА_5 просить скасувати рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 21 березня 2014 року та залишити в силі
рішення Березнівського районного суду
Рівненської області від 5 грудня 2013
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що сторонами не додержано вимог
закону про нотаріальне посвідчення
договору, тому договір є нікчемним та
не створює юридичних наслідків.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
суд апеляційної інстанції виходив із
того, що нотаріальне посвідчення
договору фінансового лізингу нормами
Закону України «Про фінансовий
лізинг», нормами ЦК України та умовами
договору лізингу не передбачено.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони

8 червня 2010 року уклали договір про
фінансовий лізинг (а. с. 13-25), відповідно
до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна»
передало ОСОБА_3 об'єкт лізингу -
автомобіль Volkswagen Passat НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору,
вартістю 29 302 дол. США, на строк 60
місяців, а лізингоодержувач ОСОБА_3
зобов'язалася сплачувати проценти,
комісії, інші платежі відповідно до
Загальних комерційних умов
внутрішнього фінансового лізингу,
рахунків для лізингових платежів
згідно з графіком покриття витрат та
виплати лізингових платежів (плану
відшкодування) з правом придбання
об'єкта лізингу після завершення
погодженого лізингового терміну.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
фінансовий лізинг» передбачено, що
відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу,
регулюються положеннями ЦК України про
лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж,
поставку з урахуванням особливостей,
що встановлюються цим Законом.

Правовідносини, що виникають із
договору лізингу, регулюються
параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому
відсутні положення щодо обов'язковості
нотаріального посвідчення такого
договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
фінансовий лізинг» договір лізингу має
бути укладений в письмові формі.
Істотними умовами договору лізингу є:
предмет лізингу, строк, на який
лізингоодержувачу надається право
користування предметом лізингу, розмір
лізингових платежів та інші умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Статтею 799 ЦК України передбачено, що
договір найму транспортного засобу
укладається у письмовій формі. Договір
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Вказана стаття є складовою параграфа 5
глави 58 ЦК України, який регулює
відносини, що виникають із найму
(оренди) транспортного засобу, а тому
він є передчасним до правовідносин, що
виникають із договору лізингу,
застосована бути не може, оскільки,
незважаючи на схожість цих відносин,
законодавством вони розділені, як такі,
що мають окреме регулювання. Крім того,
у цих правовідносинах є спеціальний
закон - Закон України «Про фінансовий
лізинг».

Тобто нотаріальне посвідчення
укладеного між сторонами договору
фінансового лізингу в силу положень
Закону України «Про фінансовий лізинг»
та параграфа 6 глави 58 ЦК України не є
обов'язковим.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про те, що зазначений договір
лізингу нотаріальному посвідченню не
підлягає, є правильним, а тому
наступають наслідки, передбачені
умовами цього договору.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку, що
апеляційним судом при розгляді справи
були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану
представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 21 березня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:О.І.
Євтушенко В.І. Журавель І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко