Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2498/14
Головуючий у 1 інстанції: Леусенко В.М.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

суддів : Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 червня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів
на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року ОСОБА_4, звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_5, про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини.

В позовній заяві зазначено, що вона
перебувала у шлюбі з відповідачем, який
було розірвано 2005 році.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу мешкає з позивачем.

На теперішній час донька навчається на
третьому курсі денної форми навчання
Запорізького електротехнічного
коледжу Запорізького національного
технічного університету, у зв'язку з
чим не має можливості заробляти собі на
життя, потребує матеріальної допомоги,
тому позивач була змушена звернутися
до суду, оскільки її доходів
недостатньо та просить стягнути з
відповідача аліменти у розмірі 700 грн.
щомісячно до закінчення навчання, але
не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
червня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3. користь ОСОБА_4,
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 (сімсот)
гривень щомісячно, починаючи з 22.03.2013
року до закінчення навчання на денному
відділенні в Запорізькому
електротехнічному коледжі
Запорізького національного технічного
університету, але не більше, ніж до
досягнення нею 23-річного віку.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити частково.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, виходив із того, що ОСОБА_3
не приймає участі в матеріальному
забезпеченні дочки, яка навчається, та
враховуючи те, що відповідач має
можливість надавати допомогу, тому
відповідно до вимог ст. ст. 182, 200 СК
України з нього мають бути стягнути
аліменти в розмірі 700 гривень
щомісячно на утримання дочки до
закінчення навчання, але не більше ніж
до досягнення нею 23 років.

Повністю з такими висновками
суду першої інстанцій погодитись не
можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано у 2005 році.

В період шлюбу 08 грудня 1994 року у
них народилася дочка - ОСОБА_5, яка на
момент звернення до суду досягла
повноліття та навчається в
Запорізькому електротехнічному
коледжу Запорізького національного
технічного університету на денному
відділенні.

Відповідно до довідки КП Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове
об"єднання №1 від 04.06.2013 року
вбачається, що ОСОБА_4 проживає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
а.с. 13, 22). За зазначеною адресою також
зареєстрована та проживає донька
ОСОБА_5 ( а.с. 14, а.с. 22).

Згідно з вимогами ст. 198 Сімейного
кодексу України (далі - СК України)
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання, і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка, син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання ( ч. 3 ст. 199 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 20 постанови від 15
травня 2006 року № 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення аліментів на повнолітню
ОСОБА_5, суд не перевірив наявність
доказів, які підтверджували потребу
повнолітньої ОСОБА_5 у матеріальній
допомозі у зв'язку з навчанням, а також
наявністю у відповідача можливості
надавати таку допомогу.

Суд в мотивувальній частині
рішення зазначив, що він бере до уваги
матеріальний стан відповідача, проте,
як вбачається з матеріалів справи
відповідач не був присутнім в судовому
засіданні при розгляді справи, при
цьому матеріали справи не містять
доказів, які б свідчили про те, що
останній був належним чином, у
відповідності до вимог ст. ст.74, 76 ЦПК
України , повідомленим про час і місце
розгляду справи, його доводів з цього
приводу не перевірив, доказів про
матеріальний стан відповідача
матеріали справи не містять.

Натомість, в апеляційній скарзі
ОСОБА_3 зазначає , що він не має
матеріальної можливості утримувати
повнолітню доньку, оскільки не має
постійної роботи з листопада 2007 року,
про що свідчить запис в трудовій книжці
( а.с. 38), і весь цей час забезпечує себе
за рахунок тимчасових заробітків.
Разом з цим, виходячи з відчуття
батьківської любові та
відповідальності за долю власної
дитини він погоджується на розмір
аліментів 268, 20 грн., що складає 30
відсотків мінімального розміру
прожиткового мінімуму на
непрацездатну особу на дату ухвалення
рішення (894.00 грн.х 30% =268,20).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування» діти,
які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах, - до закінчення такими дітьми
навчальних закладів, але не довше ніж
до досягнення ними 23 років, вважаються
непрацездатними особами.

Беручи до уваги доводи ОСОБА_3
щодо його матеріального становища,
його часткове визнання позовних вимог,
заробітну плату ОСОБА_4, яка складає в
місяць 2100 грн., розмір прожиткового
мінімуму на непрацездатну особу, яка на
дату ухвалення рішення складає 894 грн (
ст. 7 Закону України « Про державний
бюджет України на 2013 рік), колегія
суддів приходить до переконання про
зменшення стягнутих судом з
відповідача аліментів з 700 грн. до 447
грн.( половини прожиткового мінімуму на
непрацездатну особу).

За таких обставин доводи
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню, а рішення суду
підлягає зміні в частині розміру
стягнутих судом першої інстанції
аліментів, в іншій частині рішення суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07 червня 2013 року у
цій справі змінити. Зменшити стягнуті з
ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 аліменти з
700 грн. до 447 грн. В іншій частині рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: