Провадження № 2/0202/1231/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 жовтня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі
Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка Життя»,
третя особа: фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в листопаді 2013 року
звернулася до суду з позовом до
відповідачів про захист прав
споживачів. В обґрунтування позовних
вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 06
липня 2013 року між нею та ФОП ОСОБА_2 було
укладено Договір № ВЕ-106, предметом
якого являється надання послуг з
виготовлення та передачі у власність
ПВХ конструкцій. З метою оплати цих
послуг ОСОБА_2 запропонував позивачці
отримати грошові кошти в розстрочку та,
скориставшись поганим станом зору
останньої, надав їй для підписання
необхідні документи. Ознайомившись
вдома детально з умовами підписаних
договорів, ОСОБА_1 вважає, що їх було
укладено з порушенням її прав як
споживача та шляхом введення позивачки
в оману. Так, 06 липня 2013 року між нею та
ПАТ «ОТП Банк» було підписано Договір
про надання споживчого кредиту №
та Договір про надання добровільного
страхування життя № 04/03/ з ПАТ
«Страхова компанія «Уніка Життя». Але
під час укладання договорів їй не було
повідомлено про кредитні умови,
зокрема форми його забезпечення, форму
кредитування, тип відсотків, строк,
податковий режим тощо. Також за умовами
Договору про надання споживчого
кредиту № відповідач примусив
ОСОБА_1 до добровільного страхування,
що суперечило її інтересам. У зв'язку з
цим ОСОБА_1 майже одразу після
підписання договору, а саме 08 липня 2013
року, звернулася з заявою про
відкликання своєї згоди на укладення
Договору про надання споживчого
кредиту № до ПАТ «ОТП Банк», де її
листом від 01.08.2013 року було повідомлено,
що одночасно з відкликанням згоди вона
повинна буде повернути банку грошові
кошти, отримані, нібито, нею відповідно
до Договору та сплатити проценти. Крім
того, позивачка вважає, що Договір про
надання добровільного страхування
життя № 04/03/ також суперечить
вимогам чинного законодавства,
оскільки при його укладанні страховик
безпосередньої участі не приймав, а
заяв з пропозицією укласти цей Договір
від ОСОБА_1 не надходило, та взагалі сам
екземпляр Договору, який був виданий
позивачці, не містить оригінальних
підписів та печатки другої сторони. У
зв'язку з цим просила суд визнати
недійсними Договір про надання
споживчого кредиту № та Договір
про надання добровільного страхування
життя № 04/03/; зобов'язати ПАТ «ОТП
Банк» повернути на користь ОСОБА_1 все
ж таки сплачені у рахунок погашення
кредиту грошові кошти у розмірі 3 448
грн.

В процесі судового розгляду справи
заявлені вимоги були уточнені. Так, у
клопотанні про уточнення позовних
вимог ОСОБА_1 просить суд постановити
рішення, яким визнати недійсними
Договір про надання споживчого кредиту
№ та Договір про надання
добровільного страхування життя №
04/03/; зобов'язати ПАТ «ОТП Банк»
повернути на користь ОСОБА_1 сплачені у
рахунок погашення кредиту грошові
кошти у розмірі 8 774 грн.,
обґрунтовуючи тим, що позивачкою
станом на 05.05.2014 року кредит було
погашено у повному обсязі, однак все ж
таки, на її думку, договори були
укладені всупереч вимогам чинного
законодавства.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд позов задовольнити. В
подальшому подав до суду клопотання, в
якому позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив розглядати
справу без його участі.

Представник відповідача - Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» у
судове засідання не з'явився. До суду
надав заперечення, в яких посилається
на те, що 06.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_1 було укладено Договір про
надання споживчого кредиту № ,
згідно якого позивачка отримала у
строкове платне користування грошові
кошти, зобов'язалася використати їх
відповідно до умов договору та
повернути у визначений строк, а також
сплатити відсотки за їх користування.
При укладанні самого договору були
дотримані всі вимоги, встановлені ст. 203
ЦК України. Твердження позивачки про
те, що їй не було роз'яснено умови
кредитного договору та не надано в
повному обсязі інформацію, надання
якої передбачено законом, не
відповідає дійсності та
спростовується умовами підписаного
кредитного договору та власноручним
підписом ОСОБА_1 Одночасно відмітили,
що питання, які стосуються товару, який
придбається споживачем за рахунок
кредитних коштів, регулюється окремим
договором, укладеним між продавцем та
споживачем і не впливає на виконання
останнім зобов'язань за кредитом. У
зв'язку з тим, що кредитний договір є
справедливим та зрозумілим, повністю
відповідає вимогам чинного
законодавства України просили суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 та розглядати справу без їх
участі.

Представник відповідача - Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка Життя» у судове
засідання не з'явився, надавши до суду
письмові пояснення, в яких зазначає, що
посилання ОСОБА_4 щодо невідповідності
Договору про надання добровільного
страхування життя № 04/03/ нормам
Закону України «Про страхування» в
частині, що страховик безпосередньо не
брав участі в укладанні Договору
спростовується наступним. Так,
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
страхування» страхові агенти фізичні
особи або юридичні особи, які діють від
імені та за дорученням страховика і
виконують частину його страхової
діяльності, а саме: укладають договори
страхування, одержують страхові
платежі, виконують роботи, пов'язані із
здійсненням страхових виплат та
страхових відшкодувань. Страхові
агенти є представниками страховика і
діють в його інтересах за винагороду на
підставі договору доручення із
страховиком. Договір доручення на
здійснення юридичною особою
посередницької діяльності у сфері
страхування в якості страхового агента
між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був
укладений 18 квітня 2013 року за № БС-10. У
заяві, яка міститься окремим розділом у
Договорі, позивачка підтвердила, що
укладання Договору було добровільним і
здійснювалося за її бажанням.
Безпідставним являється й посилання
ОСОБА_1, що вона звернулася до
відповідача з заявою про анулювання
Договору, а їй було відмовлено. Так,
згідно заяви позивачки про анулювання
Договору страхування 04/03/ від
06.07.2013 року відповідачем ПАТ «СК «Уніка
Життя» на рахунок ПАТ «ОТП Банк» було
перераховано суму у розмірі 1 579,14 грн.,
з призначенням платежу «повернення
страхового платежу згідно договору від
06.08.2013 року», таким чином вимогу
заявника з боку відповідача було
задоволено повністю, а дію Договору
припинено. Крім того, дана заява
свідчить про те, що позивачка просячи
анулювати дію Договору страхування,
підтверджує й факт визнання його
укладання та його дію. Просили суд у
задоволенні заявлених вимог відмовити.
Відповідно до клопотання просили суд
розглядати справу в їх відсутності.

Третя особа - фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, надавши суду
письмові пояснення, в яких посилається
на те, що 06 липня 2013 року між ним та
ОСОБА_1 було укладено Договір № ВЕ-106,
згідно з умовами якого він зобов'язався
організувати роботи по виготовленню та
передачі у власність позивачки ПВХ
конструкцій, а остання оплатити та
прийняти готові вироби, загальна
вартість яких склала 8 773 грн. В той же
день позивачка уклала з ПАТ «ОТП Банк»
Договір про надання їй споживчого
кредиту з метою оплати вартості
замовлених робіт. При підписанні даних
договорів ОСОБА_1 на зір не скаржилася,
була вільна у своєму виборі та
самостійно ознайомилася з їх умовами
та особисто підписала. Також
позивачкою було підписано Додаток № 1
до Договору № ВЕ-106, згідно з яким вона
підтвердила, що їй у повній мірі була
надана інформація про товар, умови його
оплати та доставки. 08.07.2013 року ОСОБА_1
звернулася із письмовою заявою до ФОП
ОСОБА_2 з проханням розірвати Договір
від 06.07.2013 року, та їй було роз'яснено
про неможливість розірвати Договір на
підставі Додатку № 3 Постанови КМУ № 172
від 19.03.1994 року, якою затверджено
перелік товарів належної якості, що не
підлягають обміну та поверненню. Так,
відповідно до цього переліку,
погонажні матеріали, скло, нарізне чи
розкроєне під розмір, визначений
замовником, поверненню не підлягають. В
свою чергу, замовлені ОСОБА_1 ПВХ
конструкції складаються з погонажних
матеріалів і скла, нарізаних під
розмір, затверджених позивачкою. 03.08.2013
року ФОП ОСОБА_2 здійснив доставку
замовлених ОСОБА_1 ПВХ конструкцій,
проте остання відмовилася їх прийняти
без пояснення причин. З цього часу ПВХ
конструкції знаходяться на зберіганні
у третьої особи.

Суд, заслухавши представника позивача,
вивчивши пояснення сторін, дослідивши
докази по справі, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У ході судового розгляду встановлено,
що відповідно до Договору
індивідуального замовлення № ВЕ-106,
укладеного 06 липня 2013 року між ОСОБА_1
та ФОП ОСОБА_2, останній зобов'язався
організувати роботи по виготовленню та
передачі у власність позивачки ПВХ
конструкцій вартістю 8 773 грн., а ОСОБА_1,
в свою чергу, оплатити та прийняти їх.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору
№ ВЕ-106 позивачку було повідомлено, що
ПВХ конструкції виготовляються з
використанням скла, розкроєного під
визначений, індивідуальний розмір та
згідно Додатку № 3 до Постанови
Кабінету Міністрів України від 19
березня 1994 року № 172 відносяться до
переліку товарів, що не підлягають
обміну (поверненню) та у повному обсязі
повідомлено про умови кредитування,
відсоткову ставку, сукупну вартість
кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту для придбання товару, що
підтверджено особистим підписом
ОСОБА_1

Також, судом встановлено, що 06 липня 2013
року між позивачкою та ПАТ «ОТП Банк»
укладено Договір про надання
споживчого кредиту № , згідно
умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на
придбання товару у розмірі 10 352 грн. 14
коп., з яких: 8 773 грн. - на придбання
товару у ФОП ОСОБА_2, 1 579,14 грн. - послуги
зі страхування у ПАТ «СК «Уніка Життя»,
строком до 06 січня 2015 року. Орієнтована
сукупна вартість кредиту 12216,32 грн.

Крім того, 06 липня 2013 року ОСОБА_1 було
укладено Договір добровільного
страхування життя № 04/03/ з
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Уніка Життя»,
вигодонабувачем за яким виступило ПАТ
«ОТП Банк», строком на 18 місяців зі
страховою сумою 8 773 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1, обґрунтовуючи
заявлені вимоги, посилається на те, що
дані договори були підписані шляхом
обману та прямо суперечили її
волевиявленню, у зв'язку з чим 08 липня
2013 року на адресу ПАТ «ОТП Банк», ФОП
ОСОБА_2, нею були подані письмові заяви
з вимогою анулювати вищевказані
договори, що також підтверджується
матеріалами справи.

В свою чергу, листом заступника
начальника правління мережі продажів
ПАТ «ОТП Банк» від 01.08.2013 року позивачку
було повідомлено, що у разі
відкликання згоди, остання зобов'язана
повернути банку грошові кошти,
отримані за Договором про надання
споживчого кредиту № від 06.07.2013
року у повному обсязі, а з пояснень ФОП
ОСОБА_2 від 11.07.2013 року вбачається, що
анулювання Договору виявилося
неможливим з підстав, визначених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 березня 1994 року № 172.

Крім цього, в матеріалах справи
міститься лист ФОП ОСОБА_2 від 26.11.2013
року, з якого вбачається, що 03.08.2014 року
на виконання умов Договору № ВЕ-106
третьою особою була здійснена доставка
ПВХ конструкцій ( металопластикові
вікна) за місцем проживання позивачки,
однак ОСОБА_1 відмовилася від їх
прийому без зазначення підстав та на
день складання повідомлення замовлені
ПВХ конструкції так і не прийняла.

Відповідно до ст.ст.637,629 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Договір
є обов'язковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит) позичальникові у розмірах та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як вбачається із кредитного договору
договір між сторонами підписаний
повноважними особами, він містить всі
суттєві умови передбачені законом для
договорів і які мають істотне значення,
а також які були узгоджені між
сторонами. Під час укладання
кредитного договору волевиявлення
позивача було вільним і відповідало
його внутрішній волі, що
підтверджується його особистим
підписом на кредитному договорі.

Також, із представлених позивачкою
квитанцій вбачається, що ОСОБА_1
здійснено оплату в рахунок погашення
кредиту, так станом на 24.04.2014 року
погашена сума у розмірі 8 774 грн.

Судом взято до уваги, що питання, що
стосуються товару, який придбається
споживачем за рахунок кредитних
коштів, регулюється окремим договором,
який укладається між продавцем товару
та споживачем та не впливає на
виконання останнім зобов'язань за
кредитним договором, а також його
чинність.

Відповідно до п.6 ст.11 Закону України «
Про захист прав споживачів» споживач
має право протягом чотирнадцяти
календарних днів відкликати свою
згоду на укладання договору про
надання споживчого кредиту без
пояснення причин. Перебіг цього
строку розпочинається з моменту
передачі споживачеві примірника
укладеного договору.

Виходячи із вищевикладеного суд не
вбачає законних підстав для визнання
недійсним Договору про надання
споживчого кредиту № від 06 липня
2013 року та стягнення із ПАТ «ОТП Банк»
на користь позивача сплачених в
рахунок погашення кредиту 8774 грн.

Крім того, позивачкою заявлені
позовні вимоги про визнання недійсним
договору добровільного страхування
життя.

Відповідно до ст.998 ЦК України договір
страхування є нікчемним або визнається
недійсним у випадках встановлених
законом.

Відповідно до ст.981 ЦК України договір
страхування укладається в письмовій
формі.

У разі недодержання письмової форми
договору страхування такий договір є
нікчемним.

Суд не може прийняти до уваги
твердження позивача щодо примушення
до укладання договору страхування,
оскільки договір страхування є
добровільним, жодним чином не залежить
від укладання договору кредиту та
підписаний власноручно позивачем.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що згідно заяви позивачки
про анулювання Договору страхування
04/03/ від 06.07.2013 року відповідачем
ПАТ «СК «Уніка Життя» на рахунок ПАТ
«ОТП Банк» було перераховано суму у
розмірі 1 579,14 грн., з призначенням
платежу «повернення страхового
платежу згідно договору від 06.08.2013
року», таким чином вимогу заявника з
боку відповідача було задоволено
повністю, а дію Договору припинено.

Виходячи із вищевикладеного суд не
вбачає законних підстав для визнання
недійсним договору добровільного
страхування життя 04/03/ від 06.07.2013
року.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

Керуючись: Законом України «Про захист
прав споживачів», Постановою Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів», ст.ст.
203,215,627,628,629,981,982, 998, 1049 ЦК України,
ст.ст.3,7,11,15,30,60,88, 169, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Уніка
Життя», третя особа: фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 про захист
прав споживачів - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2) на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня винесення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Л.П.Слюсар