Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів: Чужі Ю.Г. (головуючий), Кожух О.А., Кондора Р.Ю., при секретарі Марчишаку Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2002 року по 01.07.2011 року.

Вказував, що за час шлюбу ними набуто житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований.

Посилаючись на дані обставини й уточнивши позовні вимоги, остаточно просив поділити земельну ділянку площею 0,20 га, кадастровий номер :00:103:0043 по АДРЕСА_1, визнавши за кожним із сторін право власності на 1/2 частину земельної ділянки .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року позов задоволено.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення, яким визнати за позивачем право власності на 1/4 частину земельної ділянки, а за нею на 3/4 частини спірної земельної ділянки.

Зокрема, вказує, що при поділі її частку необхідно збільшити, оскільки з нею проживають діти, а розмір аліментів, які вони одержують від позивача, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Визначаючи розмір часток сторін у об'єкті права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а умов для відступу від засад рівності часток подружжя немає.

Проте з таким висновком місцевого суду в повній мірі погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2002 року по 01.07.2011 року.

За час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 12.11.2010 року ОСОБА_3 купила від ОСОБА_5 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку, площею 0,20 га, по АДРЕСА_1, яка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу, дітей залишено проживати з мамою, що стверджується поясненнями сторін та рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01.07.2011 року.

Крім цього, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2014 року було задоволено позов ОСОБА_4 та ухвалено зменшити розмір аліментів і стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.05.2014 року до досягнення ними повноліття.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VII встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Таким чином, визначений судовим рішенням від 24.07.2014 року розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що сплачує позивач на утримання дітей ОСОБА_3, набагато менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу (тобто менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Із розрахунку державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ видно, що ОСОБА_4 належним чином не виконує аліментні зобов'язання та має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.07.2014 року складає 9983,77 грн. (а.с. 35).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що двоє малолітніх дітей проживають з матір'ю ОСОБА_3, при цьому розмір аліментів, які вони одержують від позивача, є мізерним і недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає, що наведені вище умови є достатніми підставами для відступу від засад рівності часток подружжя, та вважає справедливим поділити спірне майно, шляхом визнання за ОСОБА_4 1/3 частки спірної земельної ділянки, а за ОСОБА_3 - 2/3 частки цієї ділянки.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково - на 66%, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 на 88%, враховуючи суми судового збору сплачені позивачем за подачу позову до суду першої інстанції, та відповідачем за подачу апеляційної скарги, на користь позивача слід стягнути 53,60 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, площею 0,20 га, кадастровий номер :00:103:0043, по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, площею 0,20 га, кадастровий номер :00:103:0043, по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 53 (п'ятдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: