Справа № 750/5298/13-ц Провадження №
22-ц/795/1932/2014 Головуючий у I інстанції
-Карапута Л. В. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді - Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Позігун М.І.

при секретарі: Мартиновій А.В.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Чернігова від 21 серпня 2014 року про
повернення заяви ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 серпня 2014 року
повернуто ОСОБА_1 заяву про
забезпечення його позову до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказану ухвалу суду та
направити справу до суду першої
інстанції для розгляду заяви по суті,
посилаючись на її незаконність.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що районний суд невірно трактує
вимоги ст.151 ЦПК України, оскільки в
матеріалах справи є адреса
відповідача ОСОБА_2, щодо конкретно
визначеного майна, на яке необхідно
накласти арешт, на думку апелянта, суд
зобов'язаний був витребувати
необхідну інформацію під час розгляду
заяви по суті із Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності та із МРЕВ ДАІ щодо
рухомого майна.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1, який підтримав апеляційну
скаргу, обговоривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що заяву було
подано без додержання вимог ст.151 ЦПК
України, оскільки заявником не вказані
всі сторони по даній справі, а саме:
відповідач, його адреса та засоби
зв'язку, якщо такі відомі; не вказано
причини, у зв'язку з якими необхідно
забезпечити позов, та на яке саме майно
відповідача необхідно накласти арешт.

З матеріалів справи вбачається, що
04.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Деснянського районного суду м.
Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості (а.с.1-2).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 липня 2013 року було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за договором про надання правової
допомоги в розмірі 46198,80 грн., яке
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 03 вересня 2013
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 03 вересня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції
(а.с.12-14).

21 серпня 2014 року ОСОБА_1 подав до
районного суду письмову заяву, в якій
просив для забезпечення виконання
судового рішення винести ухвалу, якою
накласти арешт на майно відповідача
ОСОБА_2 в межах суми позову (а.с.18).

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною
підставою для забезпечення позову є
відповідне клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Частиною 8 ст. 153 ЦПК України
передбачено, що суд, встановивши, що
заяву про забезпечення позову подано
без додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу

Оскільки подана ОСОБА_1 заява не
містить обґрунтованих причин
необхідності забезпечення позову, а
також таких відомостей, які потрібні
для забезпечення позову як: посилання
на конкретне майно, на яке належить
накласти арешт, його місцезнаходження,
докази належності цього майна
відповідачу на праві власності, - тобто
не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК
України, районний суд обґрунтовано
повернув заяву ОСОБА_1

Твердження апелянта про те, що районний
суд зобов'язаний був витребувати
відомості про рухоме та нерухоме майно
відповідача апеляційний суд відхиляє,
оскільки заява про забезпечення позову
повинна бути вмотивована заявником та
підтверджуватися належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції ухвалу про повернення заяви
про забезпечення позову постановлено з
додержанням вимог закону, а доводи
апеляційної скарги не містять підстав
для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: