Справа № 373/1669/14-ц Головуючий у І
інстанції Потоцький В.В.Провадження №
22-ц/780/5609/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 52
УХВАЛА

Іменем України

7 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Орлан-Транс-Груп» на рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до
ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
збитків, завданих перевитратою
пального в розмірі 11 390,40 грн. та
понесених судових витрат, мотивуючи
його тим, що відповідач працював у
Львівській філії підприємства на
посаді водія. Під час виконання
перевезень за різними маршрутами
відповідач здійснив перевитрату
палива на загальну суму 8 445,53 грн., при
цьому жодних документів, які б
обґрунтовували таку витрату палива не
надав. Також позивач вказав, що в період
з 1 лютого по 28 лютого 2014 року
відповідача було забезпечено
грошовими коштами (авансом) в розмірі 2
944,87 грн. на службові відрядження шляхом
перерахування суми на відповідний
рахунок із застосуванням платіжної
картки. Проте, відповідачем не було
подано звіт про використання вказаних
коштів, як це передбачено Інструкцією
про службові відрядження в межах
України та за кордон.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 10
серпня 2014 року позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначено, що судом першої
інстанції не проведено аналіз
розшифровок до подорожніх листів на
підставі яких здійснювалися
перевезення, з яких вбачається, що
заправка неодноразово перевищувала
реальний вміст паливних баків
автомобіля, на якому виконував
перевезення відповідач. Апелянт вважає
неналежним доказом перевитрат палива
звернення відповідача з службовими
записками до адміністрації
підприємства про здійснення
додаткових витрат у зв'язку з поломкою
автономної печі автомобіля та
незадовільного стану автомобіля.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно наказу №
128-кф від 24 жовтня 2013 року ОСОБА_2
прийнято на роботу в колону
автомобільну № 2 водієм
автотранспортних засобів Львівської
філії ТзОВ «Орлан-Транс-Груп», з повною
індивідуальною матеріальною
відповідальністю та оплатою праці
згідно відпрацьованого часу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 неодноразово перебував у
службових відрядженнях в межах
території України та за кордоном,
зокрема під час виконання перевезення
на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за
маршрутом по території України згідно
подорожнього листа № 683337 від 20
листопада 2013 року відповідачем було
здійснено перевитрату палива в розмірі
96 літрів на суму 939,84 грн.

Так, під час виконання перевезення на
автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом
Україна-Казахстан-Україна згідно
подорожнього листа № 325081 від 27 грудня
2013 року відповідачем було здійснено
перевитрату дизельного палива в
розмірі 552 літри на суму 5624,57 грн.

Під час виконання перевезення на
автопоїзді НОМЕР_3/НОМЕР_4 за маршрутом
Україна-Польща-Росія-Україна згідно
подорожнього листа № 348854 від 8 лютого
2014 року відповідачем було здійснено
перевитрату дизельного палива в
розмірі 171 літра на загальну суму 1881,12
грн.

Крім того, позивачем у період із 1
лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року було
забезпечено відповідача грошовими
коштами (авансом) на службові
відрядження в межах України та за
кордоном в розмірі 2944,87 грн. шляхом
перерахування грошової суми на
відповідний рахунок із застосуванням
платіжної картки, користувачем якої
був ОСОБА_2

Про використання відповідачем
грошових коштів (авансу) на службові
відрядження був складений авансовий
звіт № 0/1227 від 5 березня 2014 року, проте
останній не подав звіт про
використання цих коштів, як це
передбачено Інструкцією про службові
відрядження в межах України.

Наказом Львівської філії ТзОВ
«Орлан-Транс-Груп» № 55-кф від 12 травня
2014 року ОСОБА_2 було звільнено з посади
водія автотранспортних засобів з 3
березня 2014 року за прогул без поважних
причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої виходив
з необґрунтованості вимог позивача про
вину відповідача в заподіянні шкоди
через перевитрату пального, оскільки
останнім надано докази звернення до
адміністрації позивача із службовими
записками про перевитрату палива та
про здійснення додаткових витрат за
свій рахунок, з проханням їх
компенсувати.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що міськрайонний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Із змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просив стягнути кошти з
відповідача, як шкоду, заподіяну
юридичній особі під час виконання
трудових обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, організації, установі
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 132 КЗпП України -
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

За змістом ст. 134 КЗпП України -
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли:

1) між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у
нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним
знищенням або умисним зіпсуттям
матеріалів, напівфабрикатів, виробів
(продукції), в тому числі при їх
виготовленні, а також інструментів,
вимірювальних приладів, спеціального
одягу та інших предметів, виданих
підприємством, установою, організацією
працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні
трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи,
організації всіх форм власності,
винний у несвоєчасній виплаті
заробітної плати понад один місяць, що
призвело до виплати компенсацій за
порушення строків її виплати, і за
умови, що Державний бюджет України та
місцеві бюджети, юридичні особи
державної форми власності не мають
заборгованості перед цим
підприємством.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач просить стягнути з відповідача
шкоду спричинену під час виконання
трудових обов'язків.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що
письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з
працівниками, які займають посади або
виконують роботи, безпосередньо
зв'язані із зберіганням, обробкою,
продажем (відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей. Перелік таких
посад і робіт затверджено постановою
Державного комітету Ради Міністрів
СРСР по праці і соціальних питаннях,
Секретаріату Всесоюзної Центральної
Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977
року № 447/24 (далі - Перелік).

До зазначеного переліку посада водія
не відноситься.

Таким чином, визначення наказу № 128-кф
від 24 жовтня 2013 року про повну
матеріальну відповідальність
відповідача юридичної сили не має і не
може бути підставою для матеріальної
відповідальності у повному розмірі
заподіяної з його вини шкоди.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 29
грудня 1992 року «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками»
розглядаючи спори щодо відшкодування
шкоди працівником, суд у кожному
окремому випадку зобов'язаний
дослідити обставини, від яких залежить
вирішення питання про покладення
матеріальної відповідальності та про
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню. Зокрема з'ясувати:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, що
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду з зазначеним
позовом, позивач не надав суду належних
доказів вини відповідача в заподіянні
шкоди через перевитрату пального та не
звернув уваги, що передбачених законом
підстав до стягнення зазначеної шкоди
з відповідача немає. Не зазначені такі
підстави і у поданій до суду позовній
заяві.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції на зазначене увагу
звернув, а також дійшов до
обгрутнованого висновку, що звернення
ОСОБА_2 до адміністрації Львівської
філії ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» є
належною підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення шкоди
спричиненої перевитратою палива.

Враховуючи наведене, докази та
обставини, на які посилається апелянт в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Орлан-Транс-Груп» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий

Судді: