Справа № 130/618/14-ц Провадження №
22-ц/772/1927/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Шепель К. А.Категорія:
27Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Акціонерного товариства
«Ощадбанк» в особі філії Вінницького
обласного управління АТ «Ощадбанк» на
рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 травня 2014
року в цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «Ощадбанк» в
особі філії Вінницького обласного
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості та
розірвання кредитного договору, -

встановила:

В лютому 2014 року Акціонерного
товариства «Ощадбанк» в особі філії
Вінницького обласного управління АТ
«Ощадбанк» звернулося до ОСОБА_2 про
стягнення кредитної заборгованості та
розірвання кредитного договору,
посилаючись на те, що 30 січня 2007 р. між
позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №2896, за
яким відповідач отримав кредит у сумі
5000 грн. на споживчі потреби,
зобов'язався сплатити 20% річних за
користування кредитом та повернути
кредитні кошти не пізніше 29 січня 2008 p..
Остання проплата за кредитним
договором була здійснена відповідачем
28 березня 2007 р. в сумі 510,50 грн..

Позивач звертався до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором 14 листопада 2008 p.,
однак 05 лютого 2010 р. виданий судовий
наказ було скасовано. В подальшому
відповідач продовжував ухилятись від
виконання своїх зобов'язань. Станом на
11 лютого 2014 р. заборгованість
відповідача перед банком становить:
4651,28 грн. - основний борг, 1786,61 грн. -
проценти; 2418,21 грн. - пеня за
простроченими основним боргом та
процентами. Разом з тим, представник
позивача зазначила, що документ, який
підтверджує отримання 30 січня-2007 р.
відповідачем кредитних коштів у .сумі
5000 грн. та документ, який посвідчує
внесення 28 березня 2007 р. відповідачем
коштів в рахунок погашення кредитної
заборгованості на суму 510,50 грн. були
знищені у зв'язку з закінченням
термінів зберігання.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 травня 2014
року в задоволенні позову Акціонерного
товариства «Ощадбанк» в особі філії
Вінницького обласного управління АТ
«Ощадбанк» - відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на неповне
встановлення обставин, які мають
значення для справи, а також
неправильне дослідження та оцінку
доказів, відповідно до фактичних
обставин справи та вимог
законодавства, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким позовні
вимоги Банку задовольнити.

При цьому вказується на ті ж підстави,
що і в позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку про
відхилення апеляційної скарги.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 30 січня 2007 року
між позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір № 2896, за
яким позивач (Банк) зобов'язується
надати відповідачу (Позичальник) на
умовах договору грошові кошти в сумі
5000,00 грн., а відповідач зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути кредит в сумі 5000,00 грн., а
також сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 20%
річних, комісійні винагороди та інші
платежі відповідно договору. Повернути
кредитні кошти не пізніше 29 січня 2008 p..

Позивач АТ «Ощадбанк» просив стягнути
з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором посилаючись на те, що згідно
п. 3.2.1. Кредитного договору та
законодавства України про зобов'язання
та його виконання Банк має право
вимагати від Позичальника належного
виконання останнім взятих на себе
зобов'язань по цьому договору.

Проте докази на надання відповідачу
грошових коштів за кредитним
договором, тобто виконання свого
обов'язку, суду не надав, посилаючись на
їх знищення за спливом часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 613 ЦК України
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

За п.п. 1.1. Договору зобов'язання у
позичальника повернути кредит та
сплатити проценти виникає за умови
надання банком грошових коштів.

Проте позивач не довів належними та
допустимими доказами факт надання
відповідачу грошових коштів, а отже у
останнього не виникло зобов'язання
повернути кредит та сплатити
відповідні проценти за кредитним
договором.

З врахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що в
задоволенні позовних вимог АТ
«Ощадбанк» слід відмовити.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Акціонерного
товариства «Ощадбанк» в особі філії
Вінницького обласного управління АТ
«Ощадбанк» відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 16 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис) Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.