АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-318/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кричина А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Невідомої Т.О.

при секретарі: Гулієві Ф.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 8 серпня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, тертя особа: Служба у
справах дітей Оболонської районної у м.
Києві державної адміністрації про
усунення перешкод в спілкуванні та
визначення способу участі у вихованні
малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в спілкуванні та визначенні
способу участі у вихованні малолітньої
онуки. Крім того, ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в спілкуванні та визначенні
способу участі у вихованні малолітньої
доньки.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 23.04.2013 року вказані позови
об'єднано в одне провадження.

Позивачі просили усунути перешкоди у
спілкуванні з онукою та донькою
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, які чиняться її
матір'ю ОСОБА_4, та визначити спосіб
часті у вихованні шляхом: надання
систематичних побачень з донькою та
онукою за місцем їхнього проживання за
адресою: АДРЕСА_1 з 16.00 год. п*ятниці до
08.00 год. понеділка кожного першого та
третього тижня місяця з правом
відвідування місць загального
відпочинку громадян в м. Києві у
відсутності матері ОСОБА_4; проживання
дитини разом з позивачами протягом 30
днів поспіль будь-яких літніх місяців,
протягом яких вони зобов'язані
забезпечувати її харчування,
проживання та оздоровлення для
забезпечення санаторно-курортного
лікування та літнього відпочинку, з
правом виїзду в цей період за межі
санаторно-курортних зон України з
повідомленням ОСОБА_4 про місце
перебування дитини; з 01 січня по 15
січня для проведення новорічних та
різдвяних свят; відвідування два рази
на тиждень з 17.00 год. по 20.00 год. Будинку
дитячої творчості Подільської
районної адміністрації у м. Києві,
Танцювальний ансамбль "Калібрі". Свої
вимоги обґрунтували тим, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 від шлюбу мають доньку ОСОБА_5.
Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14.02.2012 р. шлюб між сторонами
розірвано та визначено місце
проживання малолітньої ОСОБА_5 з
матір'ю. Позивачі проживають за однією
адресою та після припинення шлюбних
відносин дитина більше часу перебувала
з ними, а з 20.01.2012 р. по 15.10.2012 р. постійно
проживала з ними, перебуваючи на
повному утриманні батька - ОСОБА_3 На
думку позивачів, ОСОБА_4 неналежно
ставиться до своїх материнських
обов'язків, порушує право дитини на
охорону здоров'я, а з 15.10.2012 р. створила
їм умови, які унеможливлюють приймати
участь у вихованні дитини, чинить
перешкоди в спілкуванні.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 8 серпня 2013 року позов
задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_3, ОСОБА_1. ОСОБА_2 у спілкуванні з
малолітньою донькою та онукою
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено час та місце зустрічей
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 з дочкою та
онукою ОСОБА_5 кожну середу з 16.00 год. до
18.00 год. у Оболонському районному у м.
Києві Центрі соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді (м. Київ, вул..
Лайоша Гавро,7-Г) та протягом перших
шести місяців з моменту набрання
рішенням чинності, за участю дитячого
психолога.

Після виповнення малолітній ОСОБА_5 12
років, визначити ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2
спосіб участі у вихованні доньки та
онуки в наступному порядку:

- спільного спілкування першого та
третього тижня кожного місяця з 18.00 год.
п'ятниці до 18.00 год. неділі за місцем
проживання батька з правом
відвідування місць загального
відпочинку в м. Києві, за погодженням з
матір'ю ОСОБА_4;

- спільного спілкування протягом
будь-яких п'яти днів поспіль новорічних
та різдвяних свят в період з 01 січня по
15 січня за погодженням з матір'ю ОСОБА_4;

- спільного спілкування протягом
будь-яких тридцяти днів поспіль літніх
місяців для забезпечення літнього
відпочинку малолітньої, за погодженням
з матір'ю ОСОБА_4, з правом виїзду за
межі м. Києва по території України.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянти
підтримали подану скаргу, із
викладених в ній підстав, відповідач і
її представник проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно статей 151, 163 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.
Батьки та дитина мають право
безперешкодного спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно ч. 3 ст. 157 СК України той з
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Частиною 1 статті 159 СК України
встановлено, якщо той із батьків, з яким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

У частині другій вказаної статті
встановлено, що суд визначає способи
участі одного з батьків у вихованні
дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
його проживання тощо), місце та час
їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Відповідно до вимог ст. 257 СК України
баба, дід мають право спілкуватися зі
своїми внуками, брати участь у їх
вихованні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі
з 27.09.2008 р., від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у
них народилась донька ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14.02.2012 р. шлюб було
розірвано, цим же рішенням визначено
місце проживання малолітньої дитини -
ОСОБА_5 з матір'ю ОСОБА_4 (а.с.7-8).

У зв'язку з ігноруванням вказаного
рішення позивачами, які без
повідомлення матері та її згоди
забрали дитину та утримували за своїм
місцем проживання, на підставі рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 19.09.2012 р., яке набрало законної сили
і виконувалося у примусовому порядку
органами ДВС, малолітня ОСОБА_5 була
відібрана у батька - ОСОБА_3, і
передана ОСОБА_4 ( а.с. 130, 131, 134, 135, 136, 139).

Відповідно до висновків Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 04-11-1401 від 04.04.2012 р.
комісія з питань захисту прав дитини
вважає за доцільне визначити способи
участі позивачів у вихованні
малолітньої доньки та онуки шляхом:
спілкування з нею першого і третього
тижня місяця з 17.00 год. п'ятниці до 19.00
год. неділі; влітку, у червні та серпні
місяці по 15 календарних днів на
оздоровлення дитини. (а..с. 41-42, 104-105).

В ході розгляду справи встановлено, що
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склались особисті
неприязні та конфлікті відносини як
колишнім подружжям, що в сукупності
впливає на мотиви поведінки кожного з
них, при цьому вони більше керуються
своїми інтересами, а не інтересами
самої дитини. Оскільки ОСОБА_3 є сином
позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як
наслідок неприязні стосунки склались і
у зазначених осіб з відповідачкою.

Разом з тим, судом не було встановлено і
обставин, які б могли бути підставою
для застосування до ОСОБА_3 та інших
позивачів повного обмеження контакту з
малолітньою дитиною.

В ході розгляду справи встановлено, що
відповідачка самоусувалась від
спілкування з позивачами, а також
чинила перешкоди позивачам у їх
спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5,
оскільки вважала, що таке спілкування
може негативно вплинути на психічний
стан дитини, враховуючи психотравмуючі
ситуації під час примусового виконання
судового рішення про відібрання
дитини, стан дитини під час проживання
її у батька та діда з бабою. З цих же
причин, сторони не могли дійти згоди
щодо місць зустрічей з дитиною.
Зазначене спростовує свідчення
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які
вказували, що у їх присутності
відповідачка будь-яких перешкод
позивачам у спілкуванні з дитиною не
чинила.

З огляду на викладене, суд
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги щодо зобов'язання відповідачки
не чинити позивачам перешкод у
спілкуванні з малолітньою донькою та
онукою ОСОБА_5, оскільки обставини
вчинення такої перешкоди були
встановлені в судовому засіданні на
підставі належних доказів.

При визначенні способу участі батька,
діда та баби у вихованні малолітньої
ОСОБА_5 судом були враховані
психологічний висновок від 12.10.2012 р.
Центру медико - психологічної,
соціально-реабілітаційної допомоги
лікарні "ОХМАТДИТ", згідно якого у
дитини високий рівень тривожності на
фоні порушень дитячо-батьківських
взаємовідносин (а.с.14); відгук психолога
Горбової Н.М. Центру соціальних служб
для сім'ї, дітей та молоді від 27.03.2013
року № 25-10-191, згідно якого в
індивідуальній картині сім'ї батько не
представлений, відсутність розуміння
поняття "батько", ( а.с. 121); висновок
психолога Пирхал О.П. від 23.06.2013 року,
згідно якого рекомендована батькам
психотерапія для виходу із
довготривалого конфлікту та співпраця
в інтересах виховання дитини ( а.с.212- 213).

Суд критично віднісся до висновків
психологів, і з цим погоджується
колегія суддів, в частинах негативних
проявів емоційних реакцій в стосунках
мати - дитина (а.с.14), а також
необхідності обмеження в спілкуванні з
батьком без матері, а дідом, бабою по
батьківській лінії до
дванадцятирічного віку, та в
майбутньому лише з дозволу матері
дитини, оскільки психологи при
діагностичних зустрічах не
спілкувались, відповідно з матір'ю,
батьком, дідом та бабою, не
спостерігали характер їх спілкування з
дитиною.

Крім того, як вбачається з зазначених
висновків та пояснень сторін в судових
засіданнях, дитину вони налаштовують
один проти одного, у зв*язку із чим суд
першої інстанції визнав за доцільне
перші шість місяців проводити
побачення позивачів з дитиною у
присутності фахівця-психолога.

При визначенні часу та місця зустрічей
позивачів з малолітньою ОСОБА_5, суд
виходив з інтересів дитини, її віку (4
роки), стану здоров'я, відвідування
закладів дошкільного навчання та
розвитку, обставини ухвалень
попередніх судових рішень, думку
Органу опіки і піклування Оболонської
районної м. Києві державної
адміністрації, і того, що позивачі
проживають за однією адресою, де
створені всі належні побутові умови.

Суд також виходив із рівності прав та
обов'язків обох батьків щодо виховання
своїх неповнолітніх дітей, права та
бажання батька на підтримування
контакту зі своєю малолітньою донькою,
бажання та можливості піклування про
її здоров'я та розвиток обома батьками,
бажання та можливість участі діда та
баби у спілкуванні та вихованні онуки,
і визначив наступний порядок
зустрічей: кожну середу з 16.00 год. до 18.00
год. у Оболонському районному у м. Києві
Центрі соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді (м. Київ, вул. Лайоша
Гавро, 7-Г) та протягом перших шести
місяців з моменту набрання рішенням
чинності, за участю дитячого психолога,
а після виповнення малолітній ОСОБА_5 12
років, визначити позивачам спосіб
участі у вихованні доньки та онуки в
наступному порядку: - спільного
спілкування першого та третього тижня
кожного місяця з 18.00 години п'ятниці до
18.00 години неділі за місцем проживання
батька з правом відвідувань місць
загального відпочинку в м. Києві, за
погодженням з матір'ю; - спільного
спілкування протягом будь-яких п*яти
днів поспіль новорічних та різдвяних
свят в період з 01 січня по 15 січня за
погодженням з матір'ю; спільного
спілкування протягом будь-яких
тридцяти днів поспіль літніх місяців
для забезпечення літнього відпочинку
малолітньої, за погодженням з матір'ю, з
правом виїзду за межі м. Києва по
території України.

У задоволенні вимог позивачів про
відвідування малолітньою ОСОБА_5 два
рази на тиждень з 17.00 год. по 20.00 год.
Будинку дитячої творчості Подільської
районної адміністрації у м. Києві,
Танцювальний ансамбль "Калібрі" суд
відмовив, пославшись на те, що
задоволення цих вимог не відповідає
інтересам дитини, враховуючи її вік,
місце проживання та можливість матері
її супроводжувати.

Колегія суддів погоджується і з
висновками суду першої інстанції, які
стосуються визначення місця побачень
позивачів з дитиною в Центрі
соціальних служб для сім'ї
Оболонського району м. Києва у перші
шість місяців у присутності
фахівця-психолога, а також
встановленого судом способу участі
позивачів у вихованні дитини після
досягненню нею 12 років.

Разом із тим, колегія не може
погодитися, і визнає обґрунтованими
доводи апеляційної скарги в тій її
частині, щодо яка стосується
встановленої судом умови - досягнення
дитиною 12 річного віку, до якого
позивачі будуть спілкуватися із
донькою і онукою в Центрі соціальних
служб для сім'ї Оболонського району м.
Києва.

Враховуючи те, що дитині на час
розгляду справи виповнилося лише
повних чотири роки, визначений судом
спосіб участі позивачів у вихованні
дитини на наступні вісім років
протягом двох годин кожної середи на
нейтральній території, не можна
вважати таким, що відповідає як
інтересам дитини так і інтересам її
батька, а також діда з бабою, і порушує
право останніх на участь у вихованні і
спілкуванні, передбачене статтями 153,
159 і 257 СК України.

З огляду на встановлені фактичні
обставин у справі, а також те, що під
час її розгляду в суді апеляційної
інстанції, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
після дворічної перерви зустрілися зі
своєю онукою в присутності матері, і ця
зустріч не мала негативних факторі а бо
наслідків для жодного із її учасників,
колегія суддів вважає необхідним
змінити рішення і визначити термін,
протягом якого позивачі будуть
зустрічатися зі своєї донькою і онукою
в Центрі соціальних служб для сім'ї
Оболонського району м. Києва - до
досягненню дитиною шести років, а в
решті слід залишивши рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 8 серпня 2013 року змінити,
виклавши частини четверту
резолютивної частини рішення в такій
редакції:

Після виповнення малолітній ОСОБА_5 6
(шести) років, визначити ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні
доньки та онуки в наступному порядку.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: