У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,-
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом кредитної спілки
«Народний кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою кредитної спілки
«Народний кредит» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21 лютого 2014 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області
від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Кредитна спілка
«Народний кредит» (далі - КС
«Народний кредит») звернулася до суду
із позовом до відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості та з урахуванням
збільшених позовних вимог просила
відповідно до положень ст. 625 ЦК України
стягнути з відповідачів 3% річних у
розмірі 7 467, 61 грн. за період з 24 липня 2012
року до 26 листопада 2013 року, у зв'язку з
невиконанням судового рішення.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
21 лютого 2014 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області
від 22 травня 2014 року, в
задоволені позову КС «Народний кредит»
відмовлено.

У касаційній скарзі КС «Народний
кредит» просить вказані судові рішення
першої та апеляційної інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачами не надано належних
доказів щодо невиконання
відповідачами рішення апеляційного
суду Київської області від 24 липня
2012 року.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд зауважив, що
положення ст. 625 ЦК України щодо
стягнення 3% річних до даних
правовідносин не застосовуються,
поширюються лише на випадки
прострочення виконання грошового
зобов'язання, а не на невиконання
судового рішення.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна з таких
підстав.

Судами встановлено, що рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 24 липня 2012 року
позов КС «Народний кредит» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7 солідарно на користь КС
«Народний кредит» 215 882, 58 грн
заборгованості за кредитним договором,
2 158 грн судового збору та 120 грн витрат
пов'язаних зі сплатою
інформаційно-технічного забезпечення.
В решті позовних вимог відмовлено
(а.с.16-17).

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Києво-Святошинського
РУЮ Київської області від 22 листопада
2012 року відкрито виконавче провадження
з виконання згаданого вище рішення на
підставі виконавчих листів, виданих 11
жовтня 2012 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області у
справі №2-611/2011 (а.с. 18, 19).

Частиною другою статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки можуть
виникати з рішення суду (стаття 11 ЦК
України).

Отже, грошовим зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана сплатити гроші на
користь другої сторони (кредитора), а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну
природу правовідносин сторін, де
відповідач повинен сплатити кредитору
заборгованість за умовами кредитного
договору, такі слід вважати грошовим
зобов'язанням та на них поширюється дія
ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, в порушення ст.ст.
212-215 ЦПК України належним чином не
визначився з характером спірних
правовідносин, не надав належної
оцінки наявним у справі доказам,
зокрема, зауважуючи, що позивачем не
доведено невиконання боржником
судового рішення, залишив поза увагою
постанову державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження та,
не з'ясувавши належним чином чи таке
рішення виконане відповідачами.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, не врахував зазначене вище та
залишив рішення суду першої інстанції
без змін. Зауваживши, що зобов'язання у
відповідача виникло на підставі
судового рішення, а отже відсутні
підстави для застосування
відповідальності, передбаченої ч. 2
ст. 625 ЦК України, не врахував норми
матеріального права, які підлягають
застосуванню до вказаних
правовідносин, не взяв до уваги рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 24 липня 2012 року,
яке набрало законної сили, та наявність
грошового зобов'язання, яке виникло
саме на підставі даного судового
рішення в розумінні ч. 5 ст. 11 ЦК України,
не звернув уваги на те, що за ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів вважає, що рішення
першої та апеляційної інстанцій
повинні бути скасовані, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції, який повинен
урахувати зазначене та вирішити справу
з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу кредитної спілки
«Народний кредит» задовольнити
частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
21 лютого 2014 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 22 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук