Справа № 383/1087/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року Бобринецький районний
суд Кіровоградської області в складі
головуючого - судді Замши О.В.,

при секретарі - Машковій О.В.,

з участю

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Яриша Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бобринець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства "Світоч" про
витребування з незаконного
користування земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.08.2014 року звернувся до
суду з позовами до ОСОБА_3 про
витребування земельних ділянок з
незаконного користування відповідача.

Ухвалами суду за клопотанням сторін
замінено відповідача на належного ПП
"Світоч" та об'єднано позови в одне
провадження.

Позов обґрунтований тим, що позивач
ОСОБА_1 на підставі договорів оренди
від 11.10.2013 року набув право оренди
земельних ділянок розміром 4,7319 га. та
4,7287 га., які належать на праві власності
ОСОБА_4 та відповідно ОСОБА_5. Земельні
ділянки були передані йому згідно
актів прийому-передачі, проте
приступити до обробітку він не зміг з
тих підстав, що після обробітку землі
восени 2013 року, навесні 2014 року вказану
площу було засіяно відповідачем, а
восени 2014 року зібрано врожай. Вказує,
що відповідач порушує його право
оренди земельних ділянок, тому в
судовому порядку просив витребувати їх
з незаконного користування
відповідача.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав, пояснив, що
відповідачем порушується його право
орендаря. Протягом 2013 -2014 років він не
може використовувати землю згідно
договору оренди. Восени 2013 року він
зорав земельну ділянку, а потім
дізнався, що на ній здійснив посів, а в
2014 році зібрав урожай відповідач. На
даний час земельні ділянки без посівів
і фактично немає перешкод в
користуванні ними, однак він припускає,
що відповідач не допустить його до
обробітку землі, тому вважає, що
рішенням суду має бути вирішено
питання саме витребування земельних
ділянок та передачі їх позивачу на
підставі рішення суду.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечив позовні
вимоги, вказавши на те, що спірні
земельні ділянки ПП "Світоч" не
обробляє та жодних перешкод у
користуванні позивачу не чинить, тому
просить у задоволенні позову
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вона є власником
земельної ділянки, яку передала в
користування на правах оренди ОСОБА_1 в
2013 році. Хто здійснює обробіток землі
їй не відомо. Зі слів ОСОБА_1 відомо, що
земельну ділянку обробляв ПП "Світоч".
Вважає, що земельна ділянка має бути
передана ОСОБА_1 як законному
користувачу.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, відзначає
наступне.

Судом встановлено, що відповідно
до договорів оренди земельних ділянок
від 11.10.2013 року, укладених між
орендодавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
орендарем ОСОБА_1 орендарі як власники
земельних ділянок передали належні їм
ділянки позивачу. Договори оренди
зареєстровані відповідно до
законодавства (а.с.5, 58).

Стаття 152 Земельного Кодексу України
визначено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Обираючи спосіб захисту порушеного
права, позивач посилається на ст. 387 ЦК
України, за яким власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної підстави
заволоділа ним та на ст. 212 Земельного
кодексу України, за якою самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України. При
цьому, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач посилався на власні показання
та показання свідків, які на його думку
підтверджують користування земельною
ділянкою відповідачем.

Так, свідок ОСОБА_6 вказав на те, що він
на прохання ОСОБА_1 восени 2013 року
обробляв земельні ділянки, площею
близько 9 га., які орендував ОСОБА_1,
навесні, у травні 2014 року він бачив, що
ці земельні ділянки засівалися
технікою, що належить ПП "Світоч". На
яких підставах на цих земельних
ділянках була вказана техніка не знає.

Свідок ОСОБА_7 надав показання про те,
що навесні 2014 року він їздив з
позивачем за адресою Устинівське шосе,
щоб завезти папери щодо земельних
ділянок. До кого вони їздили, з яких
питань, щодо яких земельних ділянок
сказати не може.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Оцінюючи надані позивачем докази,
суд відзначає, що жодної обставини,
позивачем не доведено належними та
допустимими доказами.

Так, зазначені позивачем свідки
не підтвердили ні факту самовільного
зайняття земельних ділянок, ні вибуття
її з користування позивачем, ні
незаконність використання іншими
особами, в тому числі відповідачем.

Надані письмові докази - договори
оренди, витяги з реєстру речових прав
підтверджують законність права
орендаря ОСОБА_1, що ніким не
оспорюється, тому додатковому
доказуванню не підлягає.

Інших доказів на підтвердження
позовних вимог щодо незаконності
користування відповідачем земельною
ділянкою, її самовільне зайняття,
позивачем не надано. Крім того,
зазначено в судовому засіданні про
відсутність на даний час перешкод у
користуванні земельною ділянкою
будь-ким.

Таким чином, враховуючи, що підстави
звернення до суду з заявленим позовом
не доведені позивачем, перестали
існувати на час розгляду спору, у
задоволені позовних вимог відмовити у
зв'язку з необґрунтованістю позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 10.11, 60,61,88, 213,215, 224 ЦПК
України, суд України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
приватного підприємства "Світоч", треті
особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
витребування з незаконного
користування земельних ділянок -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Бобринецький районний
суд Кіровоградської області шляхом
подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

В повному обсязі рішення суду
виготовлене 06.10.2014 року.

Суддя
Замша О.В.