Справа № 361/521/14-ц Головуючий у І
інстанції Сердинський В.С.Провадження
№ 22-ц/780/5064/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 24 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Держземагентства у
Броварському районі Київської області,
треті особи Пухівська сільська рада
Броварського району Київської області,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Земприватсервіс",
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на земельну ділянку та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд
із зазначеним позовом, в якому
посилалася на те, що вона є власницею
земельних ділянок, загальною площею 0,848
га, що знаходяться на території с.
Пухівка Броварського району Київської
області. Земельна ділянка площею 0,250 га
надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, а земельна
ділянка площею 0,598 га - для ведення
особистого підсобного господарства.

У жовтні 2010 року позивачка звернулася
до землевпорядної організації ТОВ
«Земприватсервіс» з метою покладення
на вищевказану організацію обов'язку
по виконанню землевпорядних робіт,
пов'язаних з підготовкою технічної
документації по переоформленню
державного акту на право власності на
земельну ділянку для присвоєння в
подальшому вищевказаним ділянкам
кадастрових номерів. Актом від 30.11.2010
року було визначено межі та
встановлено площу земельної ділянки у
вказаних розмірах.

27.06.2012 року рішенням Пухівської
сільської ради Броварського району
Київської області затверджено
технічну документацію по проведенню
інвентаризації зазначених земельних
ділянок та підготовці державних актів.
У вересні 2013 року вона подала
відповідачу заяви про внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру реєстраційні
номери ЗВ-013, ЗВ-013, ЗВ-013
з метою призначення кадастрових
номерів відповідним земельним
ділянкам.

Однак, державний кадастровий
реєстратор Управління держземагенства
у Броварському районі відмовив у
внесенні відомостей до Державного
земельного кадастру, оскільки в
рішенні № РВ-013 невідповідності
електронного документа установленим
вимогам, а саме: перетин ділянок з
ділянкою :01:082:0079, площа співпадає
на 0,4989%; в рішенні № РВ-013
невідповідності електронного
документа установленим вимогам, а саме:
перетин ділянок з ділянкою
:01:017:0004, площа співпадає на 2,5674%; в
рішенні № РВ-013 невідповідності
електронного документа установленим
вимогам, а саме: площа вказана у
обмінному файлі (0,509 га) не співпадає з
площею описаної геометрії (0,525 га).

В ході виготовлення ТОВ
«Земприватсервіс» технічної
документації було виявлено, що розміри
та межі належних позивачці земельних
ділянок значно менші ніж передбачено
вищезазначеними документами,
державним актом на право приватної
власності на землю та відповідною
технічною документацією.

Позивачка вважає, що така ситуація
виникла із-за того, що при присвоєнні
кадастрових номерів сусіднім
земельним ділянкам, що належать третім
особам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не
вірно зазначено та внесено
розташування та межі їхніх земельних
ділянок в електронному вигляді до бази
АС ДЗК, тоді коли у фактичному
використанні межі та розташування
належних позивачці земельних ділянок
та сусідських не порушено. Відповідно
до кадастрового плану та
топографічного знімку чітко
вбачається, що сусідні земельні
ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1
розташовані на земельних ділянках
позивачки, що значно зменшує розміри та
звужує межі належних їй земельних
ділянок.

Крім того, при виготовленні
відповідної технічної документації
ОСОБА_1 на його земельну ділянку, ним не
було узгоджено з позивачкою межі, тобто
акту про встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки позивачка не підписувала.

Оскільки неможливо виправити помилку в
електронному документі кадастрового
реєстру, позивачка просила визнати за
нею право власності на земельну
ділянку, загальною площею 0, 848 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
наданої згідно державного акта на
право приватної власності на землю,
виданого Пухівською сільською радою
Броварського району Київської області.
Зобов'язати управління
Держземагенства у Броварському районі
Київської області скасувати раніше
присвоєні кадастрові номери земельним
ділянкам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
присвоїти кадастрові номери земельним
ділянкам, що знаходяться у власності
позивачки ОСОБА_2, загальною площею 0, 848
га, за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 червня 2014
року позов задоволено частково.
Скасовано раніше присвоєні кадастрові
номери земельним ділянкам, що
розташовані на території Пухівської
сільської ради Броварського району
Київської області та належать ОСОБА_1,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Зобов'язано управління
держземагенства у Броварському районі
Київської області присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці,
що знаходиться у власності ОСОБА_2
загальною площею 0,848 га, що розташована
за вказаною адресою. В задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності на земельну ділянку
відмовлено.

У апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_1 просить скасувати зазначене
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що таке рішення суду грубо
порушує його право власності на
земельні ділянки, яке він набув 25.10.2005
року на підставі державних актів на
право власності на дві земельні
ділянки, які є документами, що
посвідчують право власності і
видаються на підставі відповідних
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.

Кадастровий номер присвоюється
земельній ділянці з визначеними
межами, як суб»єкту нерухомого майна,
для можливості його ідентифікації, він
має суто технічний характер і
використовується не для визначення
наявності прав на земельну ділянку, а
виключно для виокремлення земельної
ділянки від інших земельних ділянок.
Нормативно-правові акти, які регулюють
земельні правовідносини, не містять
порядку виключення з Державного
земельного кадастру кадастрових
номерів.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд повинен
вирішити, зокрема, такі питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;
які правові норми підлягають
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене судом рішення зазначеним
вимогам не відповідає, оскільки суд
належним чином не встановив характер
правовідносин сторін, зміст позовних
вимог та правові норми, які підлягали
застосуванню до цих правовідносин.

Так, скасовуючи раніше присвоєні
кадастрові номери земельним ділянкам,
що належать ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
зобов'язуючи управління
Держземагенства у Броварському районі
Київської області присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці,
що знаходиться у власності ОСОБА_2, суд
виходив з того, що в судовому засіданні
встановлено, що при внесенні даних до
електронної комп'ютерної бази
інформації щодо графічного зображення
земельної ділянки ОСОБА_2 було виявлено
допущену помилку, а саме, при
присвоєнні кадастрових номерів
суміжним земельним ділянкам ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не вірно було
зазначено та занесено розташування та
межі їх земельних ділянок в
електронному вигляді до бази АС ДЗК.

Однак, з такими висновками суду
повністю погодитись не можливо,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст. 193 ЗК України державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами. Державний земельний
кадастр є основою для ведення
кадастрів інших природних ресурсів.

За правилами ст. 194 ЗК України
призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Згідно ст. ст. 202, 204 ЗК України державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється у Державному земельному
кадастрі в порядку, встановленому
Законом.

Ведення Державного земельного
кадастру здійснюється відповідно до
закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державний земельний кадастр» від 7
липня 2011 року у цьому Законі наведені
нижче терміни вживаються в такому
значенні: державний земельний кадастр -
єдина державна геоінформаційна
система відомостей про землі,
розташовані в межах державного кордону
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами; державна реєстрація
земельної ділянки - внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про формування земельної ділянки та
присвоєння їй кадастрового номера;
кадастровий номер земельної ділянки -
індивідуальна, що не повторюється на
всій території України, послідовність
цифр та знаків, яка присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Судом встановлено, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 13.04.1998 року
на підставі рішення Пухівської
сільської ради від 26 березня 1998 року,
ОСОБА_2 передана у приватну власність
земельна ділянка площею 0,848 га на
території с. Пухівка Броварського
району Київської області. Землю
передано для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель - 0,250 га, для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,598 га (а.с.14).

Як убачається з матеріалів справи,
позивачка у 2010 році замовила у ТОВ
«Земприватсервіс» технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) на зазначену
земельну ділянку.

Встановлено, що згідно акту про
встановлення на місцевості та
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки від 30.11.2010 року суміжні
землевласники треті особи ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 не погодили межі земельних
ділянок, що належать позивачці. (а. с. 9,
24).

Встановлено, що Державний кадастровий
реєстратор Управління Держземагенства
у Броварському районі Київської
області 25.09.2013 року відмовив ОСОБА_2 у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру з таких
підстав: рішення № РВ-013 -
невідповідності електронного
документа установленим вимогам, а саме:
перетин ділянок з ділянкою
:01:082:0079, площа співпадає на 0,4989%;
рішення № РВ-013 - невідповідності
електронного документа установленим
вимогам, а саме: перетин ділянок з
ділянкою :01:017:0004, площа співпадає
на 2,5674%; рішення № РВ-013 -
невідповідності електронного
документа установленим вимогам, а саме:
площа вказана у обмінному файлі (0,509 га)
не співпадає з площею описаної
геометрії (0,525 га). (а. с. 30-54).

Встановлено, що згідно двох державних
актів на право власності на земельну
ділянку, виданих 25.10.2005 року на підставі
рішення Пухівської сільської ради від
15.04.2005 року, ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, кадастровий номер :01:017:0004
та земельної ділянки площею 0,4123 га для
ведення особистого селянського
господарства, кадастровий номер
:01:017:0005, розташованих по АДРЕСА_2.
(а.с.168-169).

За правилами ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Згідно роз»яснень п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з
наступними змінами та доповненнями,
виходячи з положень статей 8, 124
Конституції, статей 26, 30, 87 - 90, 97, 100, 102, 118,
123, 128, 143 - 146, 149, 151, 153 - 158, 161, 210, 212
Земельного кодексу України (далі - ЗК),
глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК), статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК), статті 12 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) судам (підсудні) справи за заявами,
зокрема: з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками; про примусове припинення
права на земельну ділянку з
передбачених ЗК підстав; про визнання
недійсними угод купівлі-продажу,
дарування, застави, обміну, ренти
земельних ділянок, договорів довічного
утримання, за якими набувачеві
передаються у власність земельні
ділянки, укладених із порушенням
встановленого законом порядку; про
вирішення земельного спору, що
відповідно до визначеної ЗК
компетенції розглядався органом
місцевого самоврядування чи органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, з рішенням якого одна зі
сторін у земельному спорі не
погоджується.

Як убачається з позовної заяви,
позивачка просила зобов'язати
управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області
скасувати раніше присвоєні кадастрові
номери земельним ділянкам ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та присвоїти кадастрові
номери належним їй земельним ділянкам.

Позивачка, звертаючись до суду з даним
позовом, не звернула уваги на те, що
такий спосіб захисту прав як
присвоєння земельним ділянкам чи
скасування кадастрових номерів не
передбачено ст. 152 ЗК України, оскільки
кадастровий номер присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування, тобто є
невід»ємною частиною державного акта
на право власності на земельну ділянку
і не може бути самостійним предметом
позову.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
задоволення позову в частині
скасування кадастрових номерів,
присвоєних земельним ділянкам, що
належать ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
зобов'язання присвоїти кадастровий
номер належній позивачці земельній
ділянці.

Крім того, суд першої інстанції,
скасовуючи раніше присвоєні
кадастрові номери земельним ділянкам,
які належать третім особам ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, не звернув уваги на те,
що вирішив питання про права і
обов»язки осіб, які вуспереч вимогам
ст. 33 ЦПК України не були залучені до
участі в справі в якості відповідачів
або співвідповідачів.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в позові про визнання
права власності на земельну ділянку в
апеляційному порядку не оскаржується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеног та керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 червня 2014
року скасувати в частині задоволення
позову і в цій частині ухвалити нове
рішення.

Відмовити в задоволенні позову про
зобов»язання скасувати кадастрові
номери, присвоєні земельним ділянкам,
які належать ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
та про зобов'язання управління
Держземагенства у Броварському районі
Київської області присвоїти
кадастровий номер земельній ділянці,
що належить ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді