Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/694/14-ц
Провадження № 2/670/228/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого-судді О.М. Волкової

з участю секретаря В.О. Сікорської

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Віньківці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів до
досягнення дитиною 23-х річного віку,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1 із вказаним позовом,
у якому просила стягнути із
відповідача на її користь на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
розмірі 1500 щомісячно у твердій
грошовій сумі, починаючи з дня подання
до суду позовної заяви та до виповнення
сином 23-років.

Також просила допустити негайне
виконання судового рішення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі із
відповідачем, але через конфліктні
ситуації різного характеру вона
звернулась до суду із позовом про
розірвання шлюбу, що розглядається
судом. Від шлюбу є син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею
та знаходиться на її утриманні. Після
закінчення Барського автодорожнього
технікуму син вступив до Вінницького
національного аграрного університету
на факультет - «процеси машини та
обладнання агропромислового
виробництва», денної форми навчання на
платній основі. Відповідачу про
навчання сина відомо, він усвідомлює
матеріальну потребу у коштах для
навчання сина, але не допомагає. Тому
позивачка самостійно змушена
проводити оплату навчання дитини,
використовуючи кошти від сільського
господарства, батьківську допомогу, та
неофіційну заробітну плату. У зв'язку з
навчанням син потребує більших витрат,
якими самостійно ОСОБА_2 забезпечити
його не в змозі, оскільки ще виховує та
матеріально забезпечує доньку ОСОБА_7,
тому посилаючись на вимоги ст. ст. 180, 199
СК України просила стягнути із
відповідача аліменти у зв'язку з
навчанням сина через суд.

У судовому засіданні 24 вересня 2014 року
позивачка ОСОБА_2 позов підтримала в
повному обсязі та просила
задовольнити, присудивши розмір
аліментів у тверді грошові сумі у
розмірі 1500 гривень. Пояснила, що цього
року син ОСОБА_4 вступив на навчання в
університет одразу на третій курс на
платній основі на два роки, вартість
навчання становить 13 тисяч гривень,
тобто 6500 гривень на рік, які позивачка
заплатила самостійно. Син живе в
гуртожитку, за що ОСОБА_2 платить 250
гривень у місяць. Крім того, йому
необхідні кошти на проїзд, приблизно 200
гривень, на харчування та одяг близько
1500 гривень на місяць. Оскільки син
навчається на платному відділенні, то
стипендії отримувати не буде.
Позивачка не працює, живе за рахунок
підсобного господарства, а також
фінансово їй допомагають її батьки.
ОСОБА_2 у суді стверджувала, що
відповідач має можливість сплачувати
аліменти на утримання сина у розмірі 1500
гривень в місяць, бо під час їхнього
спільного проживання він заробляв до
трьох тисяч гривень щомісячно, але
доказів на підтвердження цього у неї
немає.

У судове засідання 01.10.2014 року
позивачка не з'явилась, надала до суду
письмову заяву про розгляд справи за
її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково, погодившись сплачувати
аліменти на утримання сина у зв'язку з
його навчанням у розмірі не більше 300
гривень щомісячно. Пояснив, що на
теперішній час проживає один. Працює
слюсарем по ремонту автомобілів у
приватного підприємця, та отримує
мінімальну заробітну плату. Окрім того,
з нього присуджено аліменти у розмірі 30
% від прожиткового мінімуму на дочку.
Вказував, що йому відомо про навчання
сина на платній основі, а тому за
наявності більших заробітків
зобов'язується додатково допомагати
ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Із письмових матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, та його батьками є ОСОБА_1
та ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 13 серпня 2002 року, виданим
Віньковецьким відділом РАЦС.

Позивачка та відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі, але на
теперішній час спільно не проживають і
подружніх стосунків не підтримують.
ОСОБА_3 після фактичного припинення
шлюбних відносин між його батьками
залишився проживати із матір'ю, тобто
позивачкою.

Згідно ксерокопії договору про
навчання (денна форма) № 109.14д від 19
серпня 2014 року між Вінницьким
національним аграрним університетом
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 зарахований на
навчання з 01 вересня 2014 року по
спеціальності процеси машини та
обслуговування агропромислового
виробництва, строк навчання два роки,
вартість навчання 13000 гривень.

Вказані обставини відповідач у
судовому засіданні не оспорював.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про
захист прав дитини (далі Конвенції), суд
повинен докласти всіх можливих зусиль
для того, щоб забезпечити визнання
принципу загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну
відповідальність за виховання та
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або
інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного
Кодексу України регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально важливим урахуванням
інтересів дитини.

Статтею ст. 198 Сімейного Кодексу
України передбачено, що батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дітей, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Відповідно до ст. 199 цього Кодексу, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

У відповідності до положень статті 200
СК України ,суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено ,що до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

Згідно ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що повнолітній син
сторін ОСОБА_3 є непрацездатним,
навчається, стипендії не отримує, та у
зв'язку з цим потребує матеріальної
допомоги з боку батька, оскільки мати,
тобто позивачка, сама неспроможна його
утримувати.

Відповідач ОСОБА_1 здатний частково
утримувати свого повнолітнього сина -
ОСОБА_3, що він не заперечував у суді,
погодившись сплачувати 300 гривень
щомісяця.

Разом з тим, як випливає із пояснень
відповідача та підтверджується
довідкою про його доходи за 2014 рік,
ОСОБА_1 працює слюсарем по ремонту
автомобілів у приватного підприємця
ОСОБА_5, та з березня по серпень 2014 року
його щомісячна заробітна плата складає
1218 гривень.

За таких обставин розмір аліментів має
бути визначений судом у відповідності
до ст. 183 СК України в частці від
постійного доходу відповідача.

При цьому, суд бере до уваги, що
позивачка у позовній заяві просила суд
стягнути аліменти в твердій грошовій
сумі, але фактично предметом спору є
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, а спосіб
стягнення має визначати суд з
врахуванням обставин справи щодо
наявності у позивача регулярного
заробітку (доходу) чи нерегулярного,
мінливого доходу з одержанням частини
доходу в натурі.

Визначаючи частку від доходу, яка
підлягає стягненню на утримання сина
ОСОБА_6 як аліменти, суд бере до уваги
наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 213 ЦПК України
суд вирішує спір на засадах
змагальності. Кожна сторона доказами
повинна довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Проаналізувавши досліджені у судовому
засіданні докази, суд дійшов висновку,
що доводи позивачки про реальну
можливість сплати відповідачем 1500
гривень аліментів щомісячно свого
підтвердження не знайшли. При цьому суд
враховує також, що згідно судового
наказу Віньковецького районного суду
від 10.09.2014 року, стягнуто з відповідача
ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 на
утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти у розмірі 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 01 вересня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, які
підлягають стягненню із відповідача,
суд враховує стан його здоров'я та
матеріальне становище, наявність у
нього постійної роботи, інших
утриманців, а також бере до уваги стан
здоров'я та матеріальне забезпечення
сина ОСОБА_4, потребу коштів на його
навчання, матеріальне становище
позивачки, і вважає, що ОСОБА_1 здатний у
подальшому сплачувати аліменти на
утримання свого повнолітнього сина, що
частково покриє витрати, пов'язані із
його навчанням.

Таким чином, беручи до уваги зазначені
обставини, положення ч. 2 ст. 182 СК
України щодо гарантованого
законодавством мінімального розміру
аліментів на одну дитину, суд приходить
до висновку, що з ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_4 до закінчення навчання
слід стягнути аліменти у розмірі 1/3
всіх видів доходу щомісячно.

Позивачка просила допустити негайне
виконання рішення суду, однак
відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання рішення
про стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону
України «Про судовий збір» № 3674- VІ із
відповідача слід стягнути судовий
збір у розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 198-201 Сімейного Кодексу
України, ст. ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів до досягнення дитиною 23-х
річного віку задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається,
аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходу
щомісяця, починаючи з 01 вересня 2014 року
і до закінчення навчання, але не більше
як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти
трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 243,60 гривень до Державного
бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення
суду про стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Хмельницької області через
Віньковецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М.
Волкова