Справа № 442/3918/13
Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/965/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі
Дрогобицького ТВБВ №10013/0242 філії
Львівського обласного управління АТ
"Ощадбанк" на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 18 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі
Дрогобицького ТВБВ №10013/0242 філії
Львівського обласного управління АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення суми
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення.

Звернуто стягнення за договором
іпотеки від 19.03.2008 року, укладеним між
ВАТ "Державний ощадний банк України" та
фізичними особами - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідченим приватним
нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованим у реєстрі за №916 на
іпотечне майно, а саме: двохкімнатну
квартиру, загальною площею 50,5 кв.м.,
житловою площею 28,1 кв.м., що на першому
поверсі двохповерхового житлового
будинку, що знаходиться за адресою: м.
Дрогобич, АДРЕСА_1, яка належить на
праві сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в рахунок
погашення 222418 грн. заборгованості за
кредитним договором №2203-6763 від 19.03.2008
року, укладеним між Філія - Дрогобицьке
відділення №6307 ВАТ "Ощадбанк" шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", з дотриманням
вимог Закону України "Про іпотеку", за
початковою ціною 283279 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Державний ощадний
банк України" в особі Дрогобицького
ТВБВ №10013/0242 філії Львівського
обласного управління АТ "Ощадбанк" про
призупинення зобов'язань за договором.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі Дрогобицького ТВБВ №10013/0242 філії
Львівського обласного управління АТ
"Ощадбанк" просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов повністю.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що судом не враховано той факт, що
позивачем виконано вимоги Закону
України «Про іпотеку» щодо
направлення іпотекодавцю вимоги про
добровільне звільнення помешкання.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи нежитлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Тобто чинне
законодавство передбачає виселення
мешканців з жилого приміщення, яке було
передано в іпотеку, у разі звернення
стягнення на вказане приміщення для
задоволення вимог іпотеко держателя.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення на підтримання скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Задовільняючи позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
першої інстанції виходив з
доведеності факту неналежного
виконання відповідачами кредитного
зобов`язання. Відмовляючи в
задоволенні позовної вимоги про
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з
того, що банком порушено процедуру
повідомлення мешканців спірної
квартири про добровільне звільнення
житлового приміщення, що передбачена
ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Однак з такими висновками суду в
повній мірі погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.03.2008 року між Дрогобицьким ВОБ №6307 АТ
"Ощадбанк'' та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір №2203-6763 на суму 279000
грн., терміном на 120 місяців під 17,5%, на
споживчі цілі, з остаточним терміном
повернення не пізніше 18 березня 2018
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
19.03.2008 року між банком та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки №2203-6763/1,
згідно якого поручитель зобов'язалась
перед кредитором відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
ОСОБА_2 зобов'язання за договором
відновлювальної кредитної лінії
№2203-6763 від 19.03.2008 року, а також
додатковими угодами до нього. 19.03.2008
року між сторонами укладено договір
іпотеки за реєстром №916. Предметом
іпотеки є нерухоме майно, а саме:
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. Вказане
майно належить майновим поручителям
(відповідачам) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
власності на квартиру, виданого 31.01.2006
року Комісією з питань приватизації
житла при виконкомі Дрогобицької
міської ради згідно розпорядження від
31.01.2006 року за №2/13 і зареєстровано в
Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО за №15867 в
книзі №53 від 15.02.2006 року, реєстраційний
номер 13865959.

У зв'язку з невиконання позичальником
умов кредитного договору щодо
погашення кредиту, виникла
заборгованість, яка станом на час
подання позову складає 222418,11 грн., з них:
основний борг - 137175,00 грн.; прострочений
борг - 60430 грн. 14 коп., відсотки за
невчасну сплату платежу - 8504 грн. 89 коп.,
пеня за невчасну сплату - 16308 грн. 08 коп.,
що підтверджується
довідкою-розрахунком за №373 від 16.05.2013
року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки: або шляхом проведення
прилюдних торгів, або шляхом
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

Стаття 38 цього Закону встановлено, що
якщо рішення суду або договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
(відповідне застереження в іпотечному
договорі) передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві,
іпотекодержатель зобов'язаний за 30
днів до укладення договору
купівлі-продажу письмово повідомити
іпотекодавця та всіх осіб, які мають
зареєстровані у встановленому законом
порядку права чи вимоги на предмет
іпотеки, про свій намір укласти цей
договір. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед такими особами
за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
визначився з відповідною правовою
нормою, яка підлягає застосуванню до
спірних правовідносин та правильно
виходив із того, що у зв'язку із
невиконанням умов кредитного договору
позивальником, банк має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
реалізації предмета іпотеки у один із
способів передбачених Законом України
«Про іпотеку», а саме шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних торгах.

Враховуючи, що рішення суду в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості,
яка виникла станом на 30.05.2013 року не
оскаржується, то законність рішення
суду в цій частині не переглядається.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передану в іпотеку квартиру є
підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.
ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.05.2013 року Банк направив відповідачам
вимоги про добровільне звільнення
житлового приміщення. Зазначені вимоги
отримані відповідачами 30.05.2013 року, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
(а.с.87-88). А відтак Банк повністю виконав
вимоги ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону
України "Про іпотеку" щодо направленням
всім мешканцям письмової вимоги про
добровільне виселення з квартири
протягом місяця з дня отримання такої.

За таких обставин обґрунтованими є
мотиви апеляційної скарги, про те, що
30.05.2013 року відповідачі отримали вимогу
Позивача від 28.05.2013 року про звільнення
в 30-ти денний термін з часу її отримання
нерухоме майно, передане в іпотеку, у
встановлений строк вимога банку не
виконана, що давало право на звернення
до суду про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 як власників квартири.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції не можна вважати законним та
обґрунтованим і таке підлягає
скасуванню в частині відмови в
задоволенні позову про виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
ухваленням нового рішення про
задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 ,
314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі
Дрогобицького ТВБВ №10013/0242 філії
Львівського обласного управління АТ
"Ощадбанк" - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 18
листопада 2013 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі Дрогобицького ТВБВ №10013/0242 філії
Львівського обласного управління АТ
"Ощадбанк" про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким позов - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
з квартири АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: