Справа № 591/3955/14-ц
Провадження № 2/591/1594/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року
м. Суми

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді -
Міліціанов Р.В.,

за участю секретаря - Бузова Т.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачки -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і свої вимоги
мотивує тим, що 01.03.2014 р. він уклав
договір позики з відповідачкою, згідно
якої він передав у власність останній
149800,00грн. на строк до 01.06.2014р. включно.
Борг в обумовлений строк відповідачка
не повернула, тому просить стягнути з
неї борг за договором позики позивача

Відповідачка пред'явила зустрічний
позов про визнання недійсним договору
позики від 01.03.2014р. з тих підстав, що
договір було укладено в результаті
психологічного тиску та насильницьких
дій, кошти від позивача вона не
отримувала.

Позивач та його представник позов
підтримали повністю, просили його
задовольнити, проти задоволення
зустрічного позову заперечували.

Відповідачка та її представник просили
задовольнити зустрічний позов, проти
задоволення первісного позову
заперечував.

Суд, вивчивши матеріали даної
цивільної справи, вважає, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню з
таких підстав:

Судом при розгляді справи встановлено,
що 01.03.2013р. сторонами власноруч
складено підписано в присутності
приватного нотаріуса договір позики
грошових коштів (а.с.6) на суму 149800,00грн.
на строк до 01.06.2014р. включно.

Положеннями ст.6 ЦК України закріплено
презумпцію щодо свободи договору.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти (ст..11 ЦК України).

В силу ст.202 ЦК України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

В силу ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Таким чином, суд оцінює що своїм
підписом в тексті договору позики
відповідачка підтвердила факт
отримання грошових коштів. Питання про
недійсність підпису в судовому
засіданні не ставилось.

Позивачці було роз'яснено положення
договору, норми чинного законодавства,
наслідки укладення договору, підстави
припинення та розірвання, що
підтверджено показами приватного
нотаріуса ОСОБА_5

ОСОБА_4 прийняла виконання правочину,
що підтверджується показами свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які попереджалися про
кримінальну відповідальність зав дачу
завідомо неправдивих показів та
повідомили суду, що відповідачка
підписала договір добровільно, без
тиску, отримала грошові кошти - долари
США в паперовому згортку (газеті), які
перераховувала. Також, з даних коштів
вона розрахувалась з ОСОБА_7

Не довіряти даним позам у суду підстав
не має.

Таким чином, між сторонами виникло
договірне грошове зобов'язання, яке
станом на час розгляду справи не
виконано ОСОБА_4

Згідно зі ст.ст.59, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідачка в судовому засіданні не
заперечувала, що саме вона підписала
договір позики від 01.03.2014 р., її підпис
недійсним не визнавався.

При оцінці показів свідка ОСОБА_6, який
в ході перевірки підписав пояснення
щодо передачі коштів після підписання
договору, суд враховує його свідчення
під присягою надані безпосередньо суду
в ході судового розгляду відносно того,
що він особисто бачив як передавались
кошти.

Факт укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_6
договору найму житлового приміщення
(а.с.65) з прив'язкою до моменту виконання
обов'язку за спірним договором позики,
не підтверджує факт примусу, а може
свідчити про наявність
забезпечувального зобов'язання на
користь третьої особи з метою
належного виконання умов договору
позики від 01.03.2014р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої сум, якщо інший
розмір процентів не встановлено
договором.

Таким чином, ОСОБА_4 порушено строк
виконання грошового зобов'язання, тому
первісний позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

В силу ст.231 ЦК України, правочин,
вчинений під впливом насильства, може
визнаватися недійсним внаслідок
відсутності волі самої особи на
вчинення правочину, а волевиявлення,
яке має місце, відображає волю не
самого учасника правочину, а волю
будь-якої іншої особи, яка здійснює
вплив на учасника правочину.

Під насильством розуміється фізичний
або психічний тиск на особу з метою
примушення її до вчинення правочину.
Насильство може мати будь-які прояви:
фізичне насильство (катування, биття,
заподіяння болі); психічне насильство
(залякування, загроза вбивством,
заподіянням тілесних ушкоджень самій
особі або її близьким); насильство дією
(викрадення дитини, пошкодження майна
особи. Характерною рисою насильства є
його незаконність, а також те, що воно є
результатом активної поведінки
винного.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_4 щодо
підписання договору під тиском під
тиском, оскільки вказані обставини не
підтверджені жодними доказами.
Відповідачка, окрім власних пояснень,
не просила допитати свідків,
призначити експертизу з приводу
визначення факту підписання договору
під тиском або в стані сильного
душевного хвилювання.

За фактом звернення відповідачки до
правоохоронних органів складено
висновок від 11.07.2014р. про припинення
перевірки, відомості до ЄРДР не
внесено, підозру жодній особі не
пред'явлено.

Отже, суду не доведено, що будь - які
особи чинили тиск на відповідачку з
метою підписання оспорюваного
договору, тому підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки зустрічний позов залишено без
задоволення, то понесені відповідачкою
витрати не підлягають відшкодуванню.

Оскільки, позивач звільнений від
сплати судового збору як інвалід
другої групи, то судові витрати зі
сплати судового збору за подачу
первісного позову слід покласти на
відповідачку в розмірі 1% ціни позову,
що складає 1498,00грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 526, 1049 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики від
01.03.2014р. в сумі 149800,00грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору позики від 01.03.2014р. -
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 1498,00грн.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми, шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду (для осіб, що не були
присутні при проголошення рішення, в
той же строк з часу вручення копії
рішення) апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
Р.В. Міліціанов