Дата документу 11.06.2014
Справа № 334/471/14-ц
Провадження № 2/334/930/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 Червня 2014 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Дубини Л.А., при
секретарі Філіпповій Ю.В., за участю
адвоката ОСОБА_1 розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «
Державний ощадний банк України» в
особі філії Запорізьке обласне
управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, яка діє від власного імені та
представляє інтереси неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, 3-ті особи Управління
державної міграційної служби
Управління у Запорізькій області,
Служба (управління) у справах дітей
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, -

у с т а н о в и в:

17.01.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Запорізьке
обласне управління АТ «Ощадбанк» ( далі
Банк) звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє від власного
імені та представляє інтереси
неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 3-ті
особи Управління державної
міграційної служби Управління у
Запорізькій області, Служба
(управління) у справах дітей Ленінської
районної адміністрації Запорізької
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення у
якому вказує, що 26.12. 2007 року мiж ВАТ
"Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладений Договiр
про iпотечний кредит № 2624, згідноу мов
якого останній отримав кредит у сумі -
429 250,00 грн. строком на 360 мiсяцiв з
терміном остаточного погашення
кредиту не пiзнiше 26.12.2037 року, на
придбання квартири розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. За користування
кредитом, згiдно умов договору
встановлено плату у розмiрi - 14,5 % рiчних,
якi повиннi сплачуватися щомiсячно.

З метою забезпечення виконання умов
договору про iпотечний кредит мiж
Банком та ОСОБА_2 укладено Іпотечний
договiр, вiдповiдно до якого предметом
iпотеки є нерухоме майно, а саме:
трикiмнатна квартира АДРЕСА_1. Квартира
має загальну площу 71 ,63 кв.м., житлову
площу 46,51 кв.м.

Свої зобов' язання за Кредитним
договором Позичальник не виконав, а
саме своєчасно не погашав кредит та
нapaxoвaні відсотки відповідно до умов
договору.

Сума боргу станом на 01.12.2013 року складає
384467,83 грн., iз них: заборгованiсть за
кредитом складає - 278 824,08 грн.;
заборгованiсть за вiдсотками - 29 056,81
грн.; пеня за прострочення вiдсоткiв - 5
302,87 грн.; пеня за пpострочення кредиту -
53 631,86 грн.; заборгованiсть 3 % рiчних вiд
простроченої суми вiдсоткiв по кредиту
- 3 982,77 грн.; заборгованiсть 3% рiчних вiд
простроченої суми кредиту - 10 135,46 грн.;
сума простроченого боргу з урахуванням
iндексу iнфляцiї - 3 533,98 грн.

Згідно умов Договору про iпотечний
кредит - Банк має право вимагати вiд
Позичальника дострокового поверненпя
суми кредиту в цiлому, або у визначенiй
Банком частинi, сплати процентiв за його
користування та iнших платежiв, що
належать до сплати за цим договором, у
випадку невиконання чи неналежного
виконання Позичальником будь яких
зобов'язань за Iпотечним договором
заборгованостi за кредитом чи
процентами бiльше нiж 2 (два) мiсяцi, а
також в iнших випадках, передбачених
цим договором, вимагати дострокового
повернення кредиту, нарахованих
процентiв та iнших платежiв за цим
договором та стягнути заборгованiсть
за цим договором в примусовому порядку,
в тому числi, шляхом звернення
стягнення на предмет iпотеки за
Iпотечним договором.

Оскільки позивальник не приступив до
виконання умов за Договором про
іпотечний кредит і не вживає заходів
щодо погашення заборгованості після
отримання вимоги про усунення
порушень та добровільне звільнення
житлового приміщення, то Банк вважає,
що у нього виникло право вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки та вимагати виселення
позичальника та інших членів його
родини з вказаної вище квартири.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за Договором про
іпотечний кредит у сумі 384467,83 грн.
шляхом звернення на предмет іпотеки -
квартира АДРЕСА_1; виселити всіх
мешканців з вказаної квартири зі
зняттям з реєстраційного обліку;
стягнути з ОСОБА_2 понесені судові
витрати на оплату судового збору у
сумі 3897,60 грн.

Протягом судового розгляду позивач
неодноразово уточнював позовні
вимоги, і уточнивши їх 05.06.2014 року
просив суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за Договором про
іпотечний кредит у сумі 501 835,44 грн., iз
них: заборгованiсть за кредитом - 233 824,08
грн.; заборгованiсть за вiдсотками -
144374,04 грн., пеня за прострочення
вiдсоткiв - 21 839,37 грн.; пеня за простроче
кредитуе - 52 895,39 грн., заборгованiсть 3 %
рiчних вiд простроченої суми вiдсоткiв
по кредиту - 7896,01 грн.; заборгованiсть 3 %
рiчних вiд прострочено'i суми кредиту - 13
847,04 грн.; сума простроченого боргу з
урахуванням iндексу iнфляції - 27159,58
грн. шляхом звернення на предмет
іпотеки - квартира АДРЕСА_1 у м. Запорiжжi
шляхом його реалiзацi'i на прилюдних
торгах за початковою ціною його
реалiзацi'i на пiдставi оцiнки проведеної
суб'єктом оцiночної дiяльностi
незалежнимм експертом на стадії оцiнки
майна пiд час проведення виконавчих
дій; виселити всіх мешканців з
вказаної квартири зі зняттям з
реєстраційного обліку; стягнути з
ОСОБА_2 понесені судові витрати на
оплату судового збору у сумі 3897,60 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у редакції від 05.06.2014 року і
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Адвокат відповідача ОСОБА_2 проти
позову заперечував і просив відмовити
у його задоволенні з наступних
підстав.

Так, за розрахунками відповідача
він вважає, що станом на 02.06.2014 року
має переплату по тілу кредиту та
приводить свій розрахунок, згідно
якого за розрахунковий період з
01.01.2008 року до 02.06.2014 року ним по тілу
кредиту фактично сплачено 195425,92 грн .,
а при умові дотримання виконання
графіку погашення мав би сплатити
92851,52 грн. , тобто переплата складає
102574,40 грн.

Крім того, вважає, що оскільки є
незрозумілим і неточним розрахунок
заборгованості, то суд має при
вирішенні питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки дати
оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та
вартості іпотечного майна.

Крім того, адвокат вважає, що у
задоволенні вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення необхідно відмовити, т.я.
боржник і іпотекодатель є однією
особою, а члени родини боржника не
були письмово повідомлені про
необхідність виселення з жилого
приміщення.

Відповідач ОСОБА_3 про час і місце
судового засідання повідомлена
належним чином, але повторно у судове
засідання не з'явилася, причини неявки
суду не повідомила, з заявою про
розгляд справи у її відсутність до
суду не зверталася.

Представники 3-х осіб Управління
державної міграційної служби
Управління у Запорізькій області та
Служби (управління) у справах дітей
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради у судове
засідання не з'явилися, у своїх заявах
до суду просять розглядати справу у їх
відсутність.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані докази та
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
такого висновку.

Судом установлено, що 26.12. 2007 року мiж
ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладено
Договiр про iпотечний кредит № 2624,
згідно умов якого останній отримав
кредит у сумі 429 250,00 грн. строком на 360
мiсяцiв з терміном остаточного
погашення кредиту не пiзнiше 26.12.2037 року,
на придбання квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. За користування
кредитом, згiдно умов договору
встановлено плату у розмiрi - 14,5 % рiчних,
якi повиннi сплачуватися щомiсячно. ( а.с.
13-16)

Відповідно до п. 1.5 Договору погашення
Кредиту має відбуватися рівними
частинами в сумі 1192,36 грн. , щомісячно,
та сплачувати проценти за
користування кредитом до 25 числа
кожного місяця.

Сторони у Договорі погодили графік
погашення кредиту та сукупну вартість
споживчого кредиту та реальну
процентну ставку ( а.с.17-24).

17.12.2008 року сторони уклали Додатковий
договір №1 до Договору про іпотечний
кредит, і п. 1.5 та 1.12. виклали у новій
редакції, згідно якої погашення
кредиту мало відбуватися рівними
частинами у сумі 1209,69 грн. щомісяця, ,
та сплачувати проценти за
користування кредитом до 25 числа
кожного місяця, а також змінилися
розміри комісійних винагород за
надання банківських послуг ( а.с. 26).

З метою забезпечення виконання умов
Договору про iпотечний кредит мiж
Банком та ОСОБА_2 26.12.2008 року укладено
Іпотечний договiр, вiдповiдно до якого
предметом iпотеки є нерухоме майно, а
саме: трикiмнатна квартира АДРЕСА_1.
Квартира має загальну площу 71 ,63 кв.м.,
житлову площу 46,51 кв.м., як а належить
останком у на підставі Договору
купівлі-продажу від 26.12.2007 року. ( а.с.
31-32).

Ст.. 509 ЦК України визначає, що
зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України
сторони є вільні в укладанні договору
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмір на та
на умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідач припустився порушення
виконання зобов'язання за Договором
про іпотечний кредит, і станом на
06.09.2010 року мав заборгованість за
кредитом, по відсоткам, по пені за
прострочення відсотків та по пені за
прострочення кредиту на загальну
суму 487 302,10 грн.

Позивач скориставшись наданим йому
правом відповідно до п.3.4 Договору про
іпотечний кредит заявив вимогу про
дострокове повернення суми кредиту в
цілому, і відповідно до рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 16.06.2011 року на користь
банку з ОСОБА_2 стягнуто
заборгованість за кредитом 413731,99 грн.;
по відсоткам - 66092,09 грн.; по пені за
прострочення відсотків - 5944,60 грн. та по
пені за прострочення кредиту - 1533,42
грн., на загальну суму 487 302,10 грн.

Рішення набрало законної сили та
звернуто до виконання, але до часу
розгляду даної справи не виконано, що
вбачається зі змісту листа
начальника Ленінського ВДВС ЗМУЮ від
01.04.2012 вих. №12 ( а.с.126).

Звертаючись з даним позовом до суду
Банк здійснив розрахунок
заборгованості за весь період дії
Договору про іпотечний кредит,
починаючи з 26.12.2007 і до 02.06.2014 року, і
обрахував загальну суму
заборгованості у розмірі 501 835,44 грн., iз
них: заборгованiсть за кредитом - 233 824,08
грн.; заборгованiсть за вiдсотками -
144374,04 грн., пеня за прострочення
вiдсоткiв - 21 839,37 грн.; пеня за
прострочення кредиту - 52 895,39 грн.;
заборгованiсть 3 % рiчних вiд
простроченої суми вiдсоткiв по кредиту
- 7896,01 грн.; заборгованiсть 3 % рiчних вiд
простроченої суми кредиту - 13 847,04 грн.;
сума простроченого боргу з урахуванням
iндексу iнфляції - 27159,58 грн.

Але з розрахунку заборгованості за
кредитом вбачається, що з 03.05.2012 року
відбувається погашення по кредиту, і
станом на 02.06.2014 відповідачем внесено
на погашення суми кредиту 179907,91 грн.,
у зв'язку з чим тіло кредиту
зменшилося з 413731,99 грн. до 233824,08 грн., а
щодо нарахування по відсоткам за
користування кредитом, то після
нарахування заборгованості станом на
06.09.2010 року, і до 02.06.2014 року ОСОБА_2
внесено 116092 ,09 грн. ( а.с.146-148)

Тобто, після відкриття виконавчого
провадження 01.11.2011 року по примусовому
виконанню рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2011
року на загальну суму 487 302,10 грн.
ОСОБА_2 внесено на погашення кредиту і
відсотків за користування кредитом
296000 грн. ( 179907,09 грн. +116092,09 грн.), які
мали бути зараховані позивачем, а
тому звертаючись з даним позовом до
суду позивач мав лише донарахувати
різницю суми заборгованості по
відсоткам за користування кредитом
за період з 07.09.2010 року по 02.06.2014 року з
урахуванням внесених сум, т.я. тіло
кредиту було вже стягнуто за судовим
рішенням.

Крім того, відповідач вважає, що
станом на 02.06.2014 року має переплату по
тілу кредиту та у письмових
запереченнях на позов приводить свій
розрахунок, згідно якого за
розрахунковий період з 01.01.2008 року
до 02.06.2014 року ним по тілу кредиту
фактично сплачено 195425,92 грн ., а при
умові дотримання виконання графіку
погашення мав би сплатити 92851,52 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

З огляду на наведене, суд приходить
до висновку, що позивач не довів і не
обґрунтував своїх вимог щодо
розрахунку суми заборгованості за
кредитом, а наданий розрахунок є
суперечливим.

Оскільки є суперечливими суми
заборгованості по кредиту та
відсоткам , так само є суперечливим і
розрахунок суми індексу інфляції та
3% річних за прострочення виконання
зобов'язання за Договором про
іпотечний кредит, хоча відповідно до
роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 (Із змінами, внесеними згідно з
Постановою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 № 7) "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником не припиняє
правовідносин кредитного договору, і
не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання .

Щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3.1.3 Іпотечного договору
віл 26.12.2007 року іпотекодержатель має
право звернути стягнення на предмет
іпотеки в порядку, передбаченому
договором, у випадку невиконання або
неналежного виконання за Договором
про іпотечний кредит, зокрема, у разі
невиконання або неналежного
виконання іпотекодавцем зобов'язання
за Договором про іпотечний кредит в
цілому або в будь-якій його частині,
якщо прострочення строку будь-якого з
платежів або його частина становить
більше 2-х місяців.

З розрахунку заборгованості по
договору, наданому позивачем
вбачається, що ОСОБА_2 мав
прострочення строків по платежам, і
цього не заперечував і його адвокат у
судовому засідання, а отже, у позивача
виникло право заявляти вимогу про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
"Про іпотеку" за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право звернення стягнення на
предмет іпотеки також виникає з
підстав, встановлених ст.12 цього
Закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
"Про іпотеку", у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та /або умов іпотечного
договору іпотеко держатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо від є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менше ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодежателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Аналогічні положення містить розділ 6
Іпотечного договору від 26.12.1007 про
порядок звернення стягнення на
предмет іпотеки.

На виконання умов Іпотечного
договору та приписів Закону України «
Про іпотеку» Банк 13.11.2013 року
направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про
звільнення житлового приміщення, яка
була отримана ним 18.11.2013 року ( а.с. 43-44),
і 05.1.22013 року ОСОБА_2 Банком було
надіслано вимогу про усунення
порушення зобов'язань за Договором
про іпотечний кредит, яка була ним
отримана 11.12.201 3 року ( а.с.45-47).

Ст. 40 Закону України « Про іпотеку»
передбачає, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок
чи житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
всіх мешканців проводиться у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 (Із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 7) "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Згідно довідки МКП «Основаніє» від
18.09.2013 року №3140 у квартирі АДРЕСА_1
окрім ОСОБА_2 зареєстровані та
проживають члени його родини: дружина
ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.48).

Як установлено судом ОСОБА_3, яка діє
за себе та в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 вимога про звільнення жилого
приміщення надіслана та вручена не
була, що дає суду підстави дійти
висновку, що вони не були у
встановленому порядку сповіщена про
необхідність виселення.

Крім того, за змістом абзацу 2 п. 42
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" При цьому суд
не може одночасно звернути стягнення
на предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України "Про іпотеку"
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Тобто з змісту наведеного вбачається,
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором виключає
звернення стягнення на предмет
іпотеки у тому випадку, коли боржник і
іпотекодавець є однією особою.

У даному випадку боржник за
Договором про іпотечний кредит від
26.12.2007 №2426 та іпотекодавець за
Іпотечним договором від 26.12.2007 року є
однією особою - ОСОБА_2

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, і
сторони у справі мають рівні права
щодо надання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку, що заявлені позовні
вимоги є необгрутованими та
недоведеними належними і допустимими
доказами, суперечать нормам діючого
законодавства, а тому суд приходить
до висновку , що у їх задоволенні
необхідно відмовити у повному обсязі,
в тому числі і у частині стягнення
понесених позивачем судових витрат
на оплату судового збору при подачі
позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 209,212,213 ЦПК
України, ст. 509,525,526,627, 1054 ЦК України,
Законом України Про іпотеку», суд, -

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и Публічному
акціонерному товариству « Державний
ощадний банк України» в особі філії
Запорізьке обласне управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє
від власного імені та представляє
інтереси неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, 3-ті особи Управління державної
міграційної служби Управління у
Запорізькій області, Служба
(управління) у справах дітей Ленінської
районної адміністрації Запорізької
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Дубина Л. А.