Справа № 337/ 3045/13-ц
Провадження № 2/337/1276/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року Хортицький районний
суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми за договором
позики, трьох відсотків річних,
інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом.

У позові вказав, що 14.11.2012 року він за
договором позики позичив відповідачу
ОСОБА_2 16 550 грн., що підтверджується
розпискою від 14.11.2012 року. Строк
повернення грошових коштів, отриманих
відповідачем за договором позики
встановлено розпискою- до 16.11.2012 року.
До теперішнього часу суму позичених
грошей відповідач не повернув, тому
просив стягнути у судовому порядку
суму за договором позики, три відсотки
річних за несвоєчасне повернення суми
позики у розмірі 257 грн. 09 коп., 46 грн. 65
коп. інфляційні втрати, сплачений
судовий збір. 02.06.2014 року позивач
збільшив позовні вимоги і просив
стягнути з відповідача 16 500 грн. суму
за договором позики, 761 грн. 75 коп.- три
відсотки річних за несвоєчасне
повернення суми за договором позики; 1191
грн.ю 60 коп. інфляційні втрати.

У судове засідання позивач, будучи
повідомленим про час і місце слухання
справи, не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_3
підтримала позовну заяву. Суду
пояснила, що відповідач взяв у позивача
у борг грошові кошти. Посилання
відповідача у письмових запереченнях
на надані квитанції про сплату
грошових коштів на рахунок
підприємства, є безпідставними,
оскільки ці грошові кошти були оплатою
за товар, а не поверненням боргу за
договором позики, грошові кошти
відповідач брав у борг особисто у
ОСОБА_1, а не на підприємстві. Просить
позовні вимоги, за уточненою позовною
заявою задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи неодноразово
повідомленим про час і місце слухання
справи, про що у матеріалах справи є
докази, у судове засідання не з'явився.
Суду направив письмову заяву, з якої
вбачається, що він позовні вимоги не
визнав, посилаючись на те, що розписка
ним була написана під диктовку ОСОБА_1,
який був його працедавцем. Він від
позивача ніяких грошових коштів не
отримував, крім того, розписка не
містить ні паспортних даних ОСОБА_1 ні
його адреси. Вказані грошові кошти, це
кошти, які він загубив та які сплатив
йому замовник за придбаний товар, а він
не вніс їх до каси підприємства.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_4
проти задоволення позову заперечує.
Суду пояснила, що відповідач є її сином.
Він працював на підприємстві,
засновником якого є ОСОБА_1 ОСОБА_2
отримавши гроші за товар від покупця,
не вніс їх до каси підприємства, не здав
касиру, оскільки каса ввечері була
зачинена, а взяв із собою, до каси банку
не здав, але гроші були викрадені. У
зв'язку з цим виникла розписка, яку
писав відповідач під тиском з боку
ОСОБА_1 і працівників охорони
підприємства. З цього приводу
відповідач до правоохоронних органів
не звертався. Також не звертався і до
суду з приводу оскарження написаної
ним розписки, оскільки боявся втратити
роботу на підприємстві. Вона та бабуся
відповідача внесли на рахунок фірми
грошові кошти у рахунок погашення
втраченої суми, не відшкодованими
залишилося 3000 грн., але сплатити їх не
могли, бо на підприємстві їх не брали,
сина звільнили. Ніколи відповідач
гроші у борг у ОСОБА_1 не брав, тому
просить позов залишити у повному
обсязі без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягаючими
задоволенню з наступних підстав.

14.11.2012 року позивач ОСОБА_1 за договором
позики позичив відповідачу ОСОБА_2
грошові кошти у сумі 16 550 грн., що
підтверджується розпискою від 14.11.2012
року ( а.с.2). Строк повернення грошових
коштів, отриманих відповідачем за
договором позики встановлено
розпискою- до 16.11.2012 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

До теперішнього часу суму позичених
грошей відповідач не повернув, що
підтвердили у судовому засіданні як
представник позивача, так і
представник відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Доводи відповідача, викладені у
письмовій заяві та представника
відповідача у судовому засіданні про
те, що відповідач сплатив суми
грошових коштів на рахунок ТОВ
«Арсенал-Центр», що підтверджується
фіскальними чеками, протиречать
обставинам справи, із зазначених чеків,
які відповідач надав на підтвердження
виконання свого боргу перед позивачем
не вбачається будь-яке зобов'язання
ОСОБА_2 перед вказаним підприємством.

Фіксальні касові чеки, видані ТОВ
«Арсенал-Центр» - це розрахункові
документи, що підтверджують проведення
розрахунків за продані товари або
надані підприємством послуги, та не є
підтвердженням того, що ці кошти
перераховані відповідачем ОСОБА_2 на
виконання свого зобов'язання перед
позивачем за договором позики.

Крім того, договір позики ( а.с.2), не
містить вказівки про те, що отримані
за ним грошові кошти повинні бути
перераховані на рахунки ТОВ
«Арсенал-Центр».

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що
позовні вимоги позивача у частині
стягнення з відповідача суми за
договором позики у розмірі 16 550 грн.
підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплачувати суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки сума позики у встановлений у
розписці строк- 16.11.2012 року
позичальнику ОСОБА_1 повернута не була,
суд, вважає позовні вимоги позивача у
частині стягнення з відповідача 3-х
відсотків річних від простроченої
суми у сумі- 761 грн. 75 коп., суми
інфляційних у розмірі 1191 грн. 60п.,
підлягаючими задоволенню.

Також, відповідно до ст.. 88 ЦПК України,
підлягають задоволенню і позовні
вимоги у частині стягнення з
відповідача суми сплаченого судового
збору 229 грн. 41 коп.

Керуючись 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,
ст.ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 16 550
грн. за договором позики, три відсотки
річних від простроченої суми 761 грн. 75
коп., інфляційні втрати у сумі 1191 грн. 60
коп., 229 грн. 41 коп. сплачений судовий
збір, а всього 18503 грн. 35 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів через Хортицький
районний суд м.Запоріжжя.

Суддя:
Г.Є. Гнатик