У х в а л а

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М.,
Висоцької В.С.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди; за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_6, Приморський районний відділ
Одеського міського управління
Головного управління МВС України в
Одеській області в особі департаменту
у справах Громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Шевченківського відділу міліції
Приморського районного відділу
Одеського міського управління
Головного управління МВС України в
Одеській області, про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,
усунення перешкод в користуванні
власністю, відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою, поданою представником ОСОБА_5 -
ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду
Одеської області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення, відшкодування моральної і
майнової шкоди, який в подальшому
уточнив та остаточно попросив стягнути
з ОСОБА_5 моральні та майнові збитки,
відмовившись від вимог про усунення
перешкод в користуванні квартирою та
вселенні.

В подальшому, ухвалою суду від 27 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 залишено
без розгляду у зв'язку з поданою ОСОБА_4
заявою про залишення його позовних
вимог без розгляду.

У березні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 в
якому просила суд ухвалити рішення,
яким визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування квартирою за
адресою: АДРЕСА_1 з 1 лютого 2004 року,
визнати дії ОСОБА_4, щодо вселення у
вказану квартиру протиправними,
зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користуванні
вказаною квартирою, стягнути з ОСОБА_8
на користь ОСОБА_5 витрати на лікування
на загальну суму 3 725 грн 98 коп. та
моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн, а
також зобов'язати ОСОБА_4 забрати його
особисті речі, що знаходяться на
зберіганні у ОСОБА_9, стягнути з ОСОБА_8
на користь ОСОБА_5 витрати пов'язані із
зберіганням його речей в сумі 13 450 грн
та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5
витрати на правову допомогу в сумі 4
тис. грн.

Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовано
тим, що у вересні 2001 року вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, який було
розірвано у березні 2012 року. Під час
перебування у шлюбі, сторони проживали
в квартирі, яка належить ОСОБА_5 та її
доньці (від першого шлюбу) ОСОБА_6, за
адресою АДРЕСА_1, а починаючи з 2004 року
бувше подружжя проживало в квартирі
батьків ОСОБА_5, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

У липні 2007 року ОСОБА_5 надала згоду на
реєстрацію ОСОБА_4 в квартирі
квартиру АДРЕСА_1, однак дана
реєстрація мала виключно формальний
характер, при цьому з лютого 2004 року
ОСОБА_8 вказану квартиру не відвідує,
участі в її утриманні не приймає,
належного йому майна чи особистих
речей в квартирі не має, у в'язку з чим,
на думку ОСОБА_5 останній втратив право
користування цією квартирою, однак на
теперішній час ОСОБА_8 виявив бажання
вселитися у вказану квартиру, почав
погрожувати та влаштовувати сварки, з
приводу чого ОСОБА_5 неодноразово
зверталася до органів внутрішніх
справ, крім того ОСОБА_4 декілька разів
намагався силоміць увірватися в
належну ОСОБА_5 та її доньці квартиру.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_5 Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, з 1 лютого 2004 року.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
витрати пов'язані із зберіганням його
речей в сумі 13 450 грн та витрати на
правову допомогу в сумі 2 тис. грн. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 червня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 27 лютого 2014 року в частині
задоволених позовних вимог скасовано
та ухвалено в цій часині нове рішення,
яким позовні вимоги залишено без
задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_7 просить скасувати ухвалене
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки ОСОБА_8 у
відповідності до положень чинного
житлового законодавства України не
втратив право користування спірним
житловим приміщенням, при цьому
апеляційним судом, відповідно до ст. 212
ЦПК України, повно і всебічно
досліджено і оцінено обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює, а наведені у касаційній скарзі
доводи висновків апеляційного суду не
спростовують.

Таким чином, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст.
332 ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу і
залишити рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу, подану представником
ОСОБА_5 - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук В.С.
Висоцька І.М. Фаловська