У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Дем'яносова
М.В.,
Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Міністерства Оборони України про
стягнення заборгованості та виселення,
за касаційною скаргою Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка на рішення
апеляційного суду м. Києва від 21 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Київський
національний університет імені
Т.Шевченка звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Міністерства Оборони України про
стягнення заборгованості та виселення,
обґрунтовуючи вимоги тим, що починаючи
з 1995 року між Київським національним
університетом ім. Т.Шевченка та
Міністерством оборони України було
укладено ряд договорів та додаткових
угод до них про підготовку
спеціалістів. Відповідно до умов
зазначених договорів, для проживання
офіцерів, офіцерів-слухачів та членів
їх сімей, університетом Міністерству
оборони України у користування було
передано блок-секції в гуртожитку
АДРЕСА_1, за які сім'ї
військовослужбовців мали провадити
оплату особисто в бухгалтерію
університету в розмірі, встановленому
за згодою сторін договору.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі
вищезазначених договорів у 1998 році
були заселені до кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4 гуртожитку за вказаною адресою.

За умовами зазначених договорів
Міністерство оборони України
зобов'язалось до кінця 2011 року провести
виселення всіх сімей
військовослужбовців, звільнених в
запас, та передати вивільнені житлові
кімнати студентському гуртожитку
НОМЕР_1.

Вказуючи, що починаючи з 01 січня 2012 року
університет не має жодних договірних
відносин з Міністерством оборони
України, позивач просив в порядку ст. 132
ЖК України виселити відповідачів із
займаних кімнат та стягнути з них суму
боргу за весь період проживання у
гуртожитку в розмірі 89 623,14 грн.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 листопада 2013 року,
позов задоволено. Виселено ОСОБА_2,
ОСОБА_3 із займаних кімнат № НОМЕР_3, №
НОМЕР_4 та НОМЕР_2 гуртожитку АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
21 травня 2014 року, рішення суду першої
інстанції було скасовано та у справі
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі Київський
національний університет імені Тараса
Шевченка просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу суд першої інстанції,
виходив із наявності підстав для
задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з
безпідставності позовних вимог.

Судами встановлено, що розпорядженням
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації від 11.03.2011 року
№ 147 «Про затвердження Реєстру
житлових будинків, які
використовуються під гуртожитки у
Голосіївському районі м. Києва» у
реєстрі гуртожитків під № 35
рахується гуртожиток по АДРЕСА_1,
балансоутримувачем якого є Київський
Національний університет ім.
Т.Г. Шевченка.

Починаючи з 1995 року між Київським
національним університетом ім.
Т.Шевченка та Міністерством оборони
України було укладено ряд договорів
(Договір № 135 від 22 грудня 1997 року;
Договір про підготовку спеціалістів
від 11 вересня 1995 року; Договір № 67 від
24.07.2006 року) та додаткових угод до них
про підготовку спеціалістів та про
надання в тимчасове користування
приміщень Міністерству оборони
України.

Згідно з умовами договору «Про
підготовку спеціалістів» від 11.09.1995
року та додаткових угод до нього № 07-94
від 21.02.1997 року № 07-94-1 від 28.10.1998
року Київський національний
університет ім. Т. Шевченка
передав у користування Міністерству
оборони України блок-секції у
гуртожитку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для
проживання офіцерів, офіцерів-слухачів
та членів їх сімей на термін навчання.

Пунктом 6 додаткової угоди від 28.10.1998
року № 07-94-1, яким внесено зміни до п. 2.10
договору від 11.09.1995 року, встановлено,
що сім'ї військовослужбовців, оплату за
проживання проводять особисто в
бухгалтерію університету, розмір якої
визначається за згодою сторін.

Окрім вищезазначеного Договору, 22
грудня 1997 року було укладено Договір №
135 про підготовку спеціалістів.

Також, з сім'ями військовослужбовців
було укладено Додаткову угоду № 303/44/09
від 19.08.2009 року.

Відповідно до розділу 2 зазначеної
додаткової угоди Міністерство оборони
України зобов'язалося після введення в
експлуатацію житлового будинку по
АДРЕСА_2 вивільнити та передати
університетові житлові кімнати в
студентському гуртожитку НОМЕР_1
зайняті десятьма сім'ями
військовослужбовців у тому числі
звільнених у запас або відставку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі
вищезазначених договорів у 1998 році
були заселені до кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4 гуртожитку за вказаною адресою.

Згідно з п. 2.2. міністерство
зобов'язалося протягом 2010 року
провести відселення решти сімей
військовослужбовців, які проходять
військову службу, і передати
університету вивільнені житлові
кімнати в студентському гуртожитку
НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2.3. додаткової угоди, до
кінця 2011 року Міністерство оборони
України мало провести відселення всіх
сімей військовослужбовців, звільнених
у запас, або відставку, і передати
університету вивільнені житлові
кімнати в студентському гуртожитку
НОМЕР_1.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та члени
його сім'ї переселені із гуртожитку не
були.

Відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР
сезонні, тимчасові працівники і особи,
що працювали за строковим трудовим
договором, які припинили роботу, а
також особи, що вчились у навчальних
закладах і вибули з них, підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку, який їм було
надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств,
установ, організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни або
вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших
підстав, ніж ті, що зазначені в
частині другій цієї статті, а також
осіб, перелічених у статті 125 цього
Кодексу, може бути виселено лише з
наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України встановлено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що у зв'язку з невиконанням
договірних зобов'язань Міністерством
оборони України, відповідачі не можуть
бути виселені як особи, які порушили п.
2.3 додаткової угоди від 19 серпня 2009 року
та не підлягають під категорію осіб,
які можуть бути виселені без надання
іншого жилого приміщення з підстав,
передбачених ст. 132 ЖК України.

Також суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку про безпідставність
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги, оскільки
відсутні докази для вірного
нарахування належних до сплати сум.

Зазначений висновок апеляційного суду
відповідає обставинам справи, а також
узгоджуються з нормами матеріального
та процесуального права, які судом
правильно застосовано.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Попович

О.В. Ступак