АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8641/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Борисов С. А. Доповідач - Повєткін
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2013 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
посилаючись на те, що Позивач звернувся
до суду з вищевказаним, посилаючись на
те, що 25.03.2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, згідно умов якого
відповідач отримала кредит у розмірі
6.730,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Однак,
взятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 не
виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2013
року має заборгованість за кредитним
договором у розмірі 24.344,35 грн. Позивач
просив суд стягнути з відповідача на
його користь зазначену заборгованість
(а.с.1-4).

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 19
грудня 2013 року позовні вимоги -
задоволено (а.с.32-33).

В апеляційній скарзі (а.с.104-106) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалите нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, оскільки:

- судове рішення не відповідає вимогам
ст.214 ЦПК України;

- позивач звернувся до суду з позовом 15
жовтня 2013 року, а тому з урахуванням
положення ст.ст.256,258 ЦК України строк
позовної давності пропущено;

- в справі відсутні докази щодо
погодження сторонами подовженої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України;

- суд, відкривши провадження 07
листопада 2013 року при зверненні
позивача до суду 15 жовтня 2013 року,
порушив вимоги ч.4 ст.122 ЦПК України;

- судом не проведено попереднє судове
засідання та порушено строки розгляду
справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є обґрунтованою і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що сторони
уклали кредитний договір, внаслідок
порушення умов якого з боку
позичальника виникла заборгованість.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановленр судом першої інстанції,
25.03.2008 року між сторонами був укладений
кредитний договір, за умовами якого
відповідач отримала кредит у розмірі
6.730,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а.с.8-9)
згідно з «Умовами та правилами надання
банківських послуг» (а.с.10-16).

Згідно з розрахунком банку
заборгованість за кредитним договором
станом на 31.08.2013 року становить
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 24.344,35 грн., яка складається з
заборгованості: з кредиту в сумі 6729,42
грн., відсотків за користування
кредитом в сумі 14561,55 грн., з комісії за
користування кредитом в сумі 1656,03 грн.,
штрафів - фіксованої частини в сумі 250,00
грн. та процентної складової в сумі 1147,35
грн. (а.с.5-7).

Як вбачається з розрахунком останній
платіж з погашення кредиту здійснено
відповідачем - 30.01.2009 року, з погашення
відсотків - 23.01.2009 року (а.с.5).

Відповідно до п.5.4. Роздіду II «Умов та
правил надання банківських послуг»
строк погашення кредиту за платіжними
картками: процентів - щомісячно за
попередній місяць, а кредиту у повному
обсязі - не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці
(а.с.10-16).

Згідно з заявою відповідача кредитна
картка та ПІН нею отримані 25.03.2008 року
(а.с.8-9).

Відповідно до п.9.12. Роздіду I «Умов та
правил надання банківських послуг»
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін (а.с.10-16).

Відомості щодо звернення будь-кого зі
сторін з заявою про припинення дії
картки в матеріалах справи відсутні.

Тому згідно з умовами кредитного
договору строком погашення кредиту за
платіжною карткою у повному обсязі
слід вважати 31.03.2010 року.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Банк звернувся до суду з позовом до
відповідача 15.10.2013 року після спливу
строку позовної давності (а.с.1-4).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що в
заяві до суду першої інстанції про
перегляд заочного рішення відповідач
просила застосувати строк позовної
давності (а.с.38-40).

Відповідно з ч.1 ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Тому відсутні підстави для задоволення
позову про стягнення боргу, відсотків
та неустойки у формі штрафу на залишок
кредиту, щодо якого сплив строк
позовної давності.

Зазначені обставини залишились поза
увагою суду першої інстанції.

Тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, та порушенням норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на це та зважаючи на наявність
підстав, передбачених ч.1 ст.257 та ч.4
ст.267 ЦК України, колегія суддів вважає,
що в задоволенні позову банку до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором слід відмовити за
спливом строку позовної давності.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,309,314,316 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 19
грудня 2013 року - скасувати.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: