У Х В А Л А

І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 р. Справа №607/16546/14-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області
Стельмащук П.Я., ознайомившись із
заявою дочірнього підприємства
«Люкс-1» приватного підприємства
«Люкс» про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 заборгованості за утримання
будинку та прибудинкової території ,-

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємства
«Люкс-1» приватного підприємства
«Люкс» звернулось в суд із заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за утримання будинку та
прибудинкової території.

Відповідно до Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» від 23.12.2011 N 14,
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України .
Разом із тим лише той факт, що договірні
зобов'язання (наприклад, у частині
оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Із роздруківки
заборгованості, наданої заявником,
вбачається, що заборгованість
боржників перед ДП «Люкс-1» ПП «Люкс»
нарахована за період з 01.01.2006року по
01.09.2014року та становить 1951,67грн.,
залишок на 01.01.2006року становить
1288,13грн., а відтак суд вбачає із заяви
пропуск позовної давності.

Згідно із вимогами п.2 ч.3 ст.100
Цивільного процесуального кодексу
України, суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви та поданих документів
вбачається, що між сторонами існує спір
про право.

Враховуючи наведене, з матеріалів
справи вбачається, що між сторонами
існує спір про право, який підлягає
вирішенню в порядку позовного
провадження.

За вказаних обставин у прийнятті заяви
слід відмовити, що не позбавляє права
заявника звернутись із вказаними
вимогами в порядку позовного
провадження.

Керуючись п.2 ч.3 ст.100 Цивільного
процесуального кодексу України, -

у
х в а л и в:

У прийнятті заяви дочірнього
підприємства «Люкс-1» приватного
підприємства «Люкс» про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості
за утримання будинку та прибудинкової
території – відмовити.

Роз’яснити стягувачу право на
звернення за захистом своїх порушених
прав та інтересів в частині таких
вимог у порядку позовного провадження
до відповідного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
П.Я.Стельмащук