АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Смирнова Є.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Болотова Є.В.,Поліщук Н.В.

при секретарі:
Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва, Публічного акціонерного
товариства «Банк «Меркурій» про
зобов'язання здійснити перерахунок по
комунальним платежам та списання
боргу.

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва, в якому ставила питання про
зобов'язання відповідача здійснити
списання із її особового рахунку
НОМЕР_1 боргу в сумі 656,62 гривень, а також
здійснити перерахування на її особовий
рахунок сплачених нею коштів в розмірі
792,74 гривень, з яких: 492, 58 гривень за
утримання будинку та опалення, 300,16 грн.
- за водопостачання, а також
переведення боргу за комунальні
послуги в сумі 792,74 гривень та штраф, що
виник станом на 01.05.2014 року в сумі 164, 04
гривень, на ПАТ «Банк «Меркурій».
Виходячи з того, що 18.12.2013 року вона
сплатила рахунок за комунальні послуги
за листопад 2013 року в сумі 792, 74 гривни
через касу ПАТ «Банк «Меркурій». Однак,
в порушення Закону України від 05.04.2001
року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», ПАТ «Банк
«Меркурій» привласнив транзитні кошти,
і КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва не
отримало вчасно сплачені нею кошти за
житлово-комунальні послуги . У зв'язку з
чим виникла заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 26 червня 2014 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
позивача подала апеляційну скаргу, де
ставила питання про його скасування та
постановлення нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.
Мотивуючи свою вимогу тим, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Сторони будучи належним чином
повідомленими про день і час розгляду
справи (а.с. 61-63) у судове засідання не
з'явилися, поважність причин своєї
неявки суду не повідомили. Судова
колегія, вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутність в силу вимог ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши суддю -доповідача,
вислухавши пояснення осіб які
з'явилися у судове засідання, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
подана апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3
просила (із урахування поданих
уточнень ) визнати ПАТ «Банк «Меркурій»
боржником перед КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва на суму 792,74 гривень починаючи з
20.12.2013 року; зобов'язати КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва здійснити перерахунок
нарахованих їй комунальних платежів з
урахуванням знижки за утримання
будинків та прибудинкових територій в
розмірі 10 % починаючи з грудня 2013 року, а
також здійснити списання із її
особового рахунку НОМЕР_1 боргу в сумі
697,63 гривень та зарахувати на вказаний
особовий рахунок оплату в сумі 792,74
гривень в тому числі 492, 58 гривень за
утримання будинку та опалення, і 300,16
гривень за водопостачання. Враховуючи
те, що саме ПАТ «Банк «Меркурій» несе
грошові зобов'язання перед КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва, позивач
просила суд задовольнити її вимоги.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову вважав такі доводи
ОСОБА_3 необґрунтованими, виходячи з
того, що із розрахунку заборгованості
ОСОБА_3 по наданим послугам з утримання
будинку та прибудинкової території та
центрального опалення за період з
01.11.2013 року по 01.06.2014 року, оплата
зазначених послуг за листопад 2013 року
на рахунок КП ГІОЦ та в подальшому на
рахунок КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва не
надходила. Із вимогами до ПАТ «Банк
«Меркурій» щодо невиконання або
неналежного виконання доручення на
переказ коштів по оплаті
житлово-комунальних послуг за листопад
2013 року ОСОБА_3 до суду не зверталася,
так як вважала, що вона взагалі не є
боржником перед КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва. До ПАТ «Банк «Меркурій» ОСОБА_3
не зверталася із вимогою повідомити
про стан виконання її доручення, що
міститься у квитанції на переказ
коштів на рахунок КП ГІОЦ.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон який їх
регулює.

У поданій скарзі апелянт зазначала про
те, що судом не було взято до уваги, що
її грошові зобов'язання перед
відповідачем КП «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
перейшли до банку «Меркурій». Крім
цього, між відповідачем КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» та Головним
інформаційно-обчислювальним центром
укладено договір відповідно до якого
КП доручило ГІОЦ отримувати на
розподільчий рахунок комунальні
платежі та їх розщеплювати для
перерахування постачальником послуг. А
відтак, боргові вимоги до ГІОЦ не
можуть бути висунуті, оскільки ГІОЦ не
є балансоутримувачем житлового
будинку.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не можуть бути
підставами для скасування рішення суду
та не свідчать про те, що судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального права, які б призвели до
скасування постановленого рішення. Так
як, у відповідності до положень ст. 1092
ЦК України у разі невиконання або
неналежного виконання платіжного
доручення клієнта саме банк несе
відповідальність відповідно до цього
Кодексу та закону.

Беручи до уваги те що позивач висувала
вимоги саме до КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради», та не ставила питання
щодо її заміни в порядку ст. 33 ЦПК
України в суді першої інстанції, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим. Підстав для його
скасування з доводів викладених у
апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 26 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: