22-ц/775/1446/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Федотова В.М.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого Гаврилової
Г.Л.

суддів Сорока Г.П.,
Попової С.А.

при секретарі Бєльченко
Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
земельної ділянки дійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 11
серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року позивач звернувся
до суду із позовом до відповідачів про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_1, оформленого по біржовому
контракту №3536 від 10 квітня 1995 року на
Маріупольській універсальній товарній
біржі. Вказував, що 10 квітня 1995 року між
ним та відповідачами подружжям ОСОБА_3
було укладено біржовий контракт №3536,
предметом якого була передача у
власність (повне господарське
володіння) земельної ділянки АДРЕСА_1,
площею 0,0612 га, в межах у відповідності з
планом, цільове призначення -
проведення будівельних робіт. Під час
укладення правочину сторони досягли
домовленості по ціні правочину - 60000000
карбованців, передали документи на
об'єкт нерухомості. З 1995 року вони не
мали претензій стосовно один одного.
Він вважав, що він є повноправним
власником даної земельної ділянки -
обробляв дану земельну ділянку,
сплачував витрати пов'язані з
утриманням даної земельної ділянки. До
відповідних органів, які здійснюють
реєстрацію права власності не
звертався, біржовий контракт
нотаріально посвідчений не був, також
не був зареєстрований у відповідних до
вимог закону органах. До відповідачів
не звертався з проханням нотаріально
посвідчити правочин. На даний час має
намір подарувати вказану земельну
ділянку своїй дружині, але зробити це
не може, оскільки дана земельна ділянка
досі не зареєстрована на його ім'я.
Вважає, що є всі підстави для визнання
даного біржового контракту дійсним.

Рішенням Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
11 серпня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення його
позовних вимог, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Посилається на доводи, викладені у
позовної заяві. Крім того, надає докази
того, що спірна земельна ділянка
дотепер належить на праві приватної
власності ОСОБА_4, у якого за біржовим
контрактом придбали землю відповідачі
ОСОБА_3. Оскільки , на його думку,
відповідно до діючого законодавства
станом на 1995 рік нотаріальне
посвідчення угод з купівлі продажу
земельних ділянок не було обов'язковим,
він набув права власності на спірний
об'єкт .

Відповідачі належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи до суду вдруге не з'явились,
ОСОБА_3 надала клопотання про розгляд
справи за її відсутність.( а.с.101)

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_1, який доводи
скарги підтримав, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволені позову суд
виходив з того, що правових підстав для
визнання угоди куплі- продажу
земельної ділянки не має.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 10 квітня 1995 року
на Маріупольській універсальній
товарній біржі між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено біржовий контракт
№3536 предметом якого була передача у
власність (повне господарське
володіння) земельну ділянку АДРЕСА_1,
площею 0,0612га, в межах у відповідності з
планом, цільове призначення -
проведення будівельних робіт. Під час
укладення правочину сторони досягли
домовленості по ціні правочину - 60 000 000
карбованців, передали документи на
об'єкт нерухомості(а.с.6)

Згідно відповіді з Управління
держкомагенства у м. Маріуполі від
02.10.2013р. №2013/4068 - станом на 01.01.2013р.
земельна ділянка АДРЕСА_1
приватизована.(а.с.8)

Згідно державного акту на право
власності на землю земельна ділянка
площею 0.0612 АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (
а.с89)

Відповідно до ст. 6 Земельного
кодексу ( 1992 року) громадяни набувають
право власності на земельні ділянки у
разі: одержання їх у спадщину;
одержання частки землі у спільному
майні подружжя; купівлі-продажу,
дарування та обміну.

Передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться місцевими Радами
народних депутатів відповідно до їх
компетенції за плату або безплатно.

Відповідно до ст. 17 Земельного
кодексу України ( 1992 року) передача
земельних ділянок у колективну та
приватну власність провадиться Радами
народних депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Власники земельних ділянок,
переданих їм Радою народних депутатів,
не вправі протягом шести років з часу
набуття права власності продавати або
іншими способами відчужувати належну
їм земельну ділянку, крім передачі її у
спадщину або Раді народних депутатів
на тих же умовах, на яких вона була їм
передана. При наявності поважних
причин суд за позовом власника може
скоротити зазначений строк.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки.

Отже, відповідно до законодавства,
чинного на час виникнення спірних
відносин, розпорядником землі були
виключно Ради народних депутатів, на
території яких розташовані земельні
ділянки та відповідно до рішення
Маріупольської міської Ради народних
депутатів від 16.03.1994 року за № 110/3
ОСОБА_4 передана у приватну власність
земельна ділянка площею 0,0612 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель за
адресою АДРЕСА_1 ( державний акт на
право приватної власності на землю від
06.06.1994 року ) ( а.с. 89)

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4,
всупереч вимог ст. 17 Земельного кодексу
України, продав дану земельну ділянку
по біржовому контракту від 17.10.1994 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у свою чергу 10.04.1995
року за біржовим контрактом продали її
ОСОБА_1 ( а.с. 6)

З пояснень ОСОБА_1 апеляційному суду
вбачається, що він без відповідного
дозволу побудував на даній земельній
ділянці будинок.

Відповідно до статті 48 ЦК України (
1961року) недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону, в тому числі
ущемлює особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

За таких обставин, оскільки спірна
земельна ділянка була відчужена
титульним власником землі ОСОБА_4
подружжя ОСОБА_3, які згодом передали її
позивачу без правових підстав, судова
колегія погоджується з висновками
суду, що укладена між сторонами угода
купівлі-продажу землі суперечить
чинному та час виникнення спірних
правовідносин законодавству та
підстав визнавати дану угоду дійсною
не має.

Отже,переглядаючи справу в межах
доводів апеляційної скарги , судова
колегія погоджується з висновками суду
щодо відмови у задоволенні позову, а
доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права є
безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись 303, 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді