Справа № 755/364/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/7216/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого
судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Ящук Т.І.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Кур’яти В.В.

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Кур’яти
Віталія Васильовича, який діє на
підставі довіреності в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк»на рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 9 квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24
червня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Родовід
Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 37.3/АА-00050.08.2,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику невідновлювану кредитну
лінію на загальну суму 10 821, 51 доларів
США, зі строком повернення по 24 червня
2013 року та сплатою 14, 50 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_5 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язався відповідати перед банком
в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті
ж строки що і позичальник, за виконання
зобов'язань позичальника щодо
кредитного договору.

В зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному
договору, станом на 12 вересня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 15
169, 23 доларів США та 1 703 120 грн. 54 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 9 квітня 2014 року задоволені
частково позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 15 169, 23 доларів США та 3% річних від
суми простроченого кредиту та
процентів по кредиту в розмірі 8 696 грн.
66 коп.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач Кур’ята В.В., який діє на
підставі довіреності в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк»,подав апеляційну
скаргу, в якій просить змінити рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення пені, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання не з»явилася
відповідач ОСОБА_5, будучи у
встановленому законом порядку
повідомленою про день та час розгляду
справи, у зв'язку з чим колегія суддів
вважала можливим розглянути справу у
її відсутність згідно з вимогами ч.2
ст.305 ЦПК України.

Представник ПАТ «Родовід Банк»
апеляційну скаргу підтримав у повному
обсязі та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти
доводів апеляційної скарги та просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з»явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як установлено судом першої інстанції,
між Відкритим акціонерним товариством
«Родовід Банк», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 37.3/АА-00050.08.2,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику невідновлювану кредитну
лінію на загальну суму 10 821, 51 доларів
США, зі строком повернення по 24 червня
2013 року та сплатою 14, 50 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_5 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язався відповідати перед банком
в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті
ж строки що і позичальник, за виконання
зобов'язань позичальника щодо
кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова,
установа зобов'язується надати грошові
кошти /кредит/ позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 своїх зобов'язань по кредитному
договору, у останнього утворилась
заборгованість, що станом на 12 вересня
2013 року становить 15 169, 23 доларів США та
1 703 120, 54 гривень та складається з суми
простроченої заборгованості по
кредиту в розмірі 9 739, 86 доларів США;
суми простроченої заборгованості за
відсотками у розмірі 5 429, 37 доларів США;
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом 1 117 839, 30
гривень; пені за несвоєчасне погашення
процентів по кредиту 576 584, 58 гривень;
трьох відсотків річних від суми
простроченого кредиту 5 737, 34 гривень;
трьох відсотків річних від суми
прострочених процентів по кредиту 2 959,
32 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.1052 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 ЦК України.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Установивши, що ОСОБА_4 було допущено
порушення термінів повернення кредиту
та сплати процентів, у зв'язку з чим у
банку виникло право вимоги погашення
кредиту, нарахованих процентів, пені у
порядку, встановленому договором, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Родовід Банк» про солідарне стягнення
з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості по
тілу кредиту та процентам.

Разом з тим, частково задовольняючи
позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» про
стягнення кредитної заборгованості,
суд першої інстанції фактично
звільнив відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
від сплати пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитись не може і доводи
апеляційної скарги вважає частково
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, пунктом 3.6 кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
позичальником строків повернення
кредитів чи сплати процентів, останній
сплачує банку за кожен день прострочки
пеню у розмірі 1,6 процента від суми
простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф,
пеня - це є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, тобто ця сума є
неустойкою.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. При
цьому закон дозволяє сторонами
домовитись про зміну розміру неустойки
у бік її зменшення або збільшення, крім
випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду
право у випадку виникнення спору з
приводу розміру штрафних санкцій
(неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір штрафних
санкцій (неустойки), зменшити її розмір
в тому випадку, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність з розміром
основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п.27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
справ, що виникають із кредитних
правовідносин», положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З урахуванням наведеного, колегії
суддів вважає, що суд першої інстанції
застосувавши положення ст. 551 ЦК
України, необґрунтовано звільнив
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від
сплати пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом, оскільки
зазначена норма закону передбачає лише
зменшення розміру неустойки, якщо
такий перевищує розмір збитків, а не
фактичне звільнення від сплати такого.

З урахуванням всіх встановлених
обставин справи колегія суддів вважає
необхідним зменшити розмір пені, що
підлягає сплаті відповідачами, на
користь позивача з 1 117 839, 30 гривень до
10 000 гривень, врахувавши матеріальний
стан ОСОБА_4, (а.с.62-64), вчинення ним в 2010
році дій направлених на мирне
врегулювання конфлікту з банком,
зокрема, звернення з заявою про
зменшення розміру щомісячних платежів
та звільнення від штрафних санкцій (
а.с.59).

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права,
а тому таке рішення підлягає
скасуванню в частині відмови у
стягненні з відповідачів пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, з ухваленням нового
рішення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Кур’ятиВіталія
Васильовича, який діє на підставі
довіреності в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 9 квітня 2014 року - скасувати
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог і ухвалити в цій
частині нове рішення наступного
змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та процентами в сумі 10 000
(десять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: