Справа № 2/679/285/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Нетішинський міський
суд Хмельницької області в складі:

головуючого -судді Савіцького Л.П.,

при секретарі -Сопронюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нетішині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі Відокремленого
підрозділу «Хмельницька атомна
електрична станція» про визнання права
власності, витребування майна та
зобов'язання його передачі, -

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними
вимогами до Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу
«Хмельницька атомна електрична
станція», які уточнив в ході розгляду
справи та просить визнати за ним право
власності на товарні вузли № 1 та № 2
крана кругової дії вантажопідйомністю
320/160/2x70; витребувати від відповідача та
зобов'язати передати його наступні
частини товарних вузлів № 1 та № 2 крана
кругової дії вантажопідйомністю
320/160/2x70: балку прольотну крана 320/160/2х70т.
в кількості 2 штук, балку кінцевого
крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук,
балансир моста крана 320/160/2х70т. в
кількості 4 штук, рейку підвізкового
моста крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук,
штангу тимчасового струмопровідного
крана 320/160/2х70т. в кількості 2 штук, рамку
візка в/п 320 т. в кількості 2 штук,
барабан візка в/п 320 т. в кількості 1
штуки, підвіску візка в/п 320 т. в
кількості 1 штуки, балансир 710 в/п 320 т. в
кількості 2 штук, раму візка в/п 160/2х70т. в
кількості 2 штук, підвіску 2x70 т. візка
в/п 160/2х70т. в кількості 2 штук, підвіску
160 т. візка в/п 160/2х70т. в кількості 1
штуки, редуктор підйому 2x70 т. в
кількості 1 штуки, редуктор підйому 160 т.
в кількості 1 штуки, барабан підйому 2x70
т. в кількості 1 штуки, барабан підйому
160 т. в кількості 1 штуки, драбину
порталу довжиною L-6 м. в кількості 2
штук, перила мосту крана в кількості 4
штук, блочну підвіску візка в/п 320 т. в
кількості 4 штук.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 14 березня 2002 року належні
ВП «Хмельницька АЕС» товарні вузли № 1
та № 2 крана кругової дії
вантажопідйомністю 320/160/2x70 з метою
погашення податкової заборгованості
були реалізовані на прилюдних торгах
Дочірньому підприємству фірми
«Капол-Інвест» товариства з обмеженою
відповідальністю «Капол» за кошти в
сумі 180 000 грн.

22 листопада 2007 року ОСОБА_1 придбав у
Дочірнього підприємства фірми
«Капол-Інвест» товариства з обмеженою
відповідальністю «Капол» за 225 000 грн.
товарні вузли № 1 та № 2 крана кругової
дії вантажопідйомністю 320/160/2x70, про що
було укладено договір купівлі-продажу
№ 9. 17 грудня 2007 року ним було сплачено
продавцю вартість зазначеного майна,
тому вважає, що у відповідності до п. 3.1
договору саме з цієї дати до нього
перейшло право власності на товар, а
тому він звернувся до відповідача з
вимогою повернути йому, як власнику,
вказані вище товарні вузли, які
продовжували у нього зберігатися, на що
отримав відмову через відсутність
оригіналів договору купівлі-продажу №
9 від 22.11.2007 року, акту приймання -
передачі від 22.11.2007 року та квитанції до
прибуткового касового ордеру № 56 від
17.12.2007 року.

Вказує на те, що оригінали названих
документів ним були втрачені,
можливості відновити останні немає,
оскільки ДП «Капол-Інвест» ТОВ «Капол»
ліквідовано.

Вважає, що за наявності невизнання
відповідачем за ним права власності на
спірне майно, він як власник останнього
має право на звернення до суду з
вказаним вище позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали
уточнені позовні вимоги, посилаючись
на зазначені в позові обставини. При
цьому. ОСОБА_1 пояснив, що оригінал
договору подавав відповідачу, коли
вимагав видати йому майно, однак в
даний час відповідач це заперечує і
договір приховує. Крім того
представник ОСОБА_2 вказав, що правовою
підставою для визнання права власності
на спірне майно є ст. 392 ЦК України,
оскільки позивачем втрачені оригінали
правовстановлюючих документів, а
відповідач вказаного права власності
не визнає. Обґрунтовуючи право
власності ОСОБА_1 на спірне майно,
вказав, що про таке свідчать наявний в
позивача оригінал паспорта на кран,
оригінал накладної та дії останнього
пов'язані з встановленням цього права в
судовому порядку. Крім того,
представник ОСОБА_2 просив поновити
строк позовної давності, визнавши
поважними причини пропущення позовної
давності, та захистити порушені права
ОСОБА_1 Мотивуючи таку заяву,
представник зазначив, що починаючи з
листопада 2011 року, тобто в межах строку
позовної давності, позивач намагався
захистити свої права та законні
інтереси, звернувшись з цього приводу
до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що позивач
невмотивовано вважає, що ВП ХАЕС
заволоділо купленим ним у ТОВ
«Капол-Інвест» майном. Подана
позивачем товарно-транспортна
накладна про вивіз з території ВП ХАЕС,
проданих з прилюдних торгів товарних
вузлів крану, вказує на те, що ТОВ
«Капол-Інвест» отримав 62 складських
місця майна на загальну суму 180 000 грн.,
тобто саме на вартість описаного майна.
При цьому, ОСОБА_1, ставлячи вимогу про
визнання права власності та
витребування майна, не надав доказів,
що б вказували на індивідуальну
визначеність оспорюваного майна,
доказів володіння вказаним майном та
не навів факти порушення його прав з
боку ВП ХАЕС. Вважає, що ксерокопії
договору від 22.11.2007 року № 9 та
квитанції № 56 від 22.11.2007 року не є
належними та допустимими доказами і не
можуть підтверджувати право власності
позивача на спірне майно. Крім того, за
обставин наявності двох різних
ксерокопій зазначеного вище договору.
Також ОСОБА_3 наполягав на застосуванні
ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмовити у
позові ОСОБА_1 у зв'язку з пропущенням
строків позовної давності, оскільки
здійснивши оплату спірного майна 17.12.2007
року, на чому наголошує позивач, та не
отримавши його у власність, останній
саме з цього моменту знав про порушення
своїх прав.

Заслухавши доводи сторін, покази
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод,
ратифікованого Законом України
від 17 липня 1997 року, кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як убачається з матеріалів справи та не
оспорюється представником
відповідача, Дочірне підприємство
«Капол-Інвест товариства з обмеженою
відповідальністю «Капол» 14.03.2002 року
придбало на прилюдних торгах товарний
вузол № 1 полярного крана та товарний
вузол № 2 полярного крана.

Згідно доводів позивача та його
представника, 22 листопада 2007 року між
ОСОБА_1 та ДП «Капол-Інвест», від імені
якого діяв ОСОБА_4, був укладений
договір купівлі - продажу № 9,
відповідно до якого позивач придбав
товарні вузли № 1 та № 2 полярного крана
кругової дії, кошти за які останнім
були проплачені 17 грудня 2007 року.

Проте, втрата оригіналів документів
набуття позивачем права власності на
спірне майно та оспорювання такого
відповідачем, стали підставою для
пред'явлення вказаного позову в
порядку ст. 392 ЦК України, яка, в даному
випадку на думку суду наділяє позивача,
як власника майна, таким правом.

В ході судового розгляду справи
знайшло своє підтвердження, що
власником товарних вузлів полярного
крана № 1 та № 2 є ОСОБА_1 і вказане
підтверджується наступним.

На дійсність укладення та існування
договору купівлі-продажу № 9 від 22.11.2007
року вказав свідок ОСОБА_4, який був
директором ДП «Капол-Інвест товариства
з обмеженою відповідальністю «Капол»
та підписував від імені юридичної
особи вказаний договір. Він же
зазначив, що ОСОБА_1 була передана лише
частина придбаного майна, а інша ще
залишалась на території ВП ХАЕС.

За накладною 01АЕ № 356103 від 25.03.2002 року
ДП «Капол-Інвест» товариства з
обмеженою відповідальністю «Капол»
через ОСОБА_4 отримало обладнання лише
в кількості 62 місць.

Факт знаходження на території ВП ХАЕС
складових крана, які є предметом спору,
встановлений також рішенням
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 06.12.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ДП НАЕК
«Енергоатом» від імені і за дорученням
якої діє ВП «Хмельницька атомна
електрична станція», яке апеляційною
інстанціє 14.03.2013 року залишено без змін.

Цей же факт встановлений і в ході
досудового розслідування
кримінального провадження № 0000652
за заявами генерального директора ВП
ХАЕС та ОСОБА_1 за ознаками
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 191 КК
України. Виявлення спірного майна
зафіксовано протоколом огляду місця
події від 28.11.2013 року та додатковим
протоколом огляду місця події від
12.02.2014 року (а.с. 73-109 кримінальне
провадження № 000065).

При цьому, матеріалами цього ж
кримінального провадження
підтверджується вивіз з території
відповідача лише частини придбаних ДП
«Капол-Інвест» товариства з обмеженою
відповідальністю «Капол» товарних
вузлів полярного крана. Зокрема, на це в
своїх письмових поясненнях вказали
свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 126-129
кримінальне провадження № 000065).

Про придбання ОСОБА_1 товарних вузлів №
1 та № 2 полярного крана свідчить і
наявність у нього паспорта на останній
та оригіналу зазначеної вище накладної
01АЕ № 356103 від 25.03.2002 року.

Крім цього, судом приймається до уваги,
що на час ліквідації ДП «Капол-Інвест»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Капол» у нього було
відсутнє спірне майно, що
підтверджується даними звіту
ліквідатора ОСОБА_7 та вказує на його
відчуження підприємством.

За вказаних обставин твердження
представника відповідача ОСОБА_3 про
отримання ДП «Капол-Інвест товариства
з обмеженою відповідальністю «Капол»
придбаних кранів в повній комплектації
і відсутності деталей таких на
території відповідача не заслуговують
на увагу. До цього ж вказані твердження
спростовані і наявною у справі
автотранспортною накладною 01АЕ № 356103
від 25.03.2002 року, яка вказує, що отримано
було від відповідача лише частину
комплектуючих без зазначення вартості.

За доведеності права власності
позивача на спірне майно та
перебування частини останнього у
відповідача, суд вважає за необхідне
захистити право власника у спосіб,
визначений ст. 387 ЦК України, та
витребувати майно з чужого незаконного
володіння. При цьому, суд враховує, що
спірне майно знаходиться у відповідача
без відповідної правової підстави та є
індивідуально визначеним у
відповідності до акту від 06.10.2008 року,
що також спростовує заперечення
представника відповідача з цього
приводу.

Що стосується заяви представника
відповідача про застосування до
позовних вимог строку позовної
давності, та суд вважає за необхідне
залишити її без задоволення, поновивши
ОСОБА_1 строк звернення до суду за
захистом його прав, оскільки останній,
виходячи з наявності в матеріалах
справи різних судових рішень з приводу
майна, яке є предметом даного спору, був
пропущений позивачем з поважних
причин.

Норма ч. 5 ст. 267 ЦК України надає суду
право поновлення строку позовної
давності: якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Тому, керуючись ст.ст. 321, 328, 387, 392 ЦК
України, ст. 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованого Законом України
від 17.07.1997 року, ст. ст. 215 - 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду за захистом його прав.

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Хмельницька атомна електрична
компанія» про визнання права
власності, витребування майна та
зобов'язання його передачі -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
товарні вузли № 1 та № 2 крана кругової
дії вантажопідйомністю 320/160/2x70.

Витребувати від Державного
підприємства Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Хмельницька атомна електрична
компанія» та зобов'язати передати
наступні частини товарних вузлів № 1 та
№ 2 крана кругової дії
вантажопідйомністю 320/160/2x70: балку
прольотну крана 320/160/2х70т. в кількості 2
штук, балку кінцевого крана 320/160/2х70т. в
кількості 2 штук, балансир моста крана
320/160/2х70т. в кількості 4 штук, рейку
підвізкового моста крана 320/160/2х70т. в
кількості 2 штук, штангу тимчасового
струмопровідного крана 320/160/2х70т. в
кількості 2 штук, рамку візка в/п 320 т. в
кількості 2 штук, барабан візка в/п 320 т.
в кількості 1 штуки, підвіску візка в/п
320 т. в кількості 1 штуки, балансир 710 в/п
320 т. в кількості 2 штук, раму візка в/п
160/2х70т. в кількості 2 штук, підвіску 2x70 т.
візка в/п 160/2х70т. в кількості 2 штук,
підвіску 160 т. візка в/п 160/2х70т. в
кількості 1 штуки, редуктор підйому 2x70
т. в кількості 1 штуки, редуктор підйому
160 т. в кількості 1 штуки, барабан
підйому 2x70 т. в кількості 1 штуки,
барабан підйому 160 т. в кількості 1
штуки, драбину порталу довжиною L-6 м. в
кількості 2 штук, перила мосту крана в
кількості 4 штук, блочну підвіску візка
в/п 320 т. в кількості 4 штук.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Хмельницької області
протягом 10 днів з дня отримання його
повного тексту через Нетішинський
міський суд.

Головуючий