Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С., суддів:
Кафідової О.В., Умнової О.В.,Писаної Т.О.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
розподіл майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 та її представника
ОСОБА_8 на рішення Київського районного
суду м. Харкова від 25 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 08 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 04 жовтня 2003 року по 19
липня 2012 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Під час шлюбу за спільні кошти
сторонами було придбане майно, а саме 15
комп'ютерів, 2 сервери, 6
кондиціонерів, 2 принтери, 15 столів, 2
дивани, 1 фотоапарат, 1 планшет на
загальну суму приблизно 105 500,00 грн. Крім
того, сторони придбали автомобілі ЛАДА
21112 та ГАЗ 3302020 ПБ на суму 114 240,00 грн,
земельну ділянку, а також створили
приватне підприємство «ДЄК» зі
статутним капіталом у розмірі 50 000,00
грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач
просила поділити майно, набуте за час
шлюбу, виділивши їй 2/3 загальної
вартості майна, а саме стягнути з
відповідача компенсацію за автомобілі
у розмірі 76 160,00 грн; компенсацію від
статутного фонду ПП «ДЄК» у розмірі 33
334,00 грн; компенсацію від загальної
вартості оргтехніки у розмірі 70 350,00
грн; залишок коштів на банківський
рахунках у розмірі 980,60 грн і судові
витрати.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 25 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 08 січня 2014 рок, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 28 354,80 грн грошової компенсації
за автомобілі ЛАДА 21112 та ГАЗ 3302020 ПБ
замість частки ОСОБА_6 у праві спільної
сумісної власності на майно і судові
витрати у розмірі 129,72 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та її
представник ОСОБА_8, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просять вказані
судові рішення скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 04 жовтня 2003 року
по 19 липня 2012 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час перебування у шлюбі сторони
придбали у 2007 році автомобілі ЛАДА 21112,
р.н. НОМЕР_1, і ГАЗ 3302020 ПБ, р.н. НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей, непрацездатних
повнолітніх дітей (за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування).

Відмовляючи у задоволені вимог
позивача щодо виділу їй частини
сумісного майна подружжя в розмірі 2/3,
суди дійшли висновку, що позивачем не
надані докази ухилення відповідача від
утримання дитини. Доводи, наведені у
касаційній скарзі висновки судів не
спростовують. Позивач не позбавлена
можливості звернутись до суду за
вирішенням спору про призначення
аліментів, стягнення додаткових витрат
на дитину, що викликані особливими
обставинами.

Доводи касаційної скарги про порушення
місцевим судом вимог ст. 71 СК України
щодо невнесення відповідачем грошової
суми на депозитний рахунок суду не
заслуговують на увагу, оскільки саме
позивач наполягала на отриманні від
колишнього чоловіка грошової
компенсації, що було задоволено
судами.

Не є обґрунтованими також доводи
касаційної скарги в частині
необхідності поділу статутного фонду
ПП «ДЄК» та оргтехніки, оскільки судами
не встановлено, а позивачем не
доведено, що оргтехніка придбавалась
за сімейні кошти в інтересах сім'ї. Із
наданих позивачем доказів вбачається,
що техніка придбавалась за кошти
приватного підприємства для
підприємства, і тому ці докази
свідчать,що оргтехніка є власністю
приватного підприємства а не спільною
власністю подружжя.

Відповідно до положень статей 57, 61 СК
України, ст. 52 ЦК України майно
приватного підприємства чи фізичної
особи - підприємця не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
Інший із подружжя має право тільки на
частку одержаних доходів від цієї
діяльності.

Оскільки позивач відповідні вимоги не
заявляла, суди обґрунтовано відмовили
у задоволені позову в цій частині.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
вірного висновку про поділ майна
подружжя у рівних частках та про
відсутність передбачених
законодавством підстав для
відступлення від рівності часток.

Вказаний висновок судів відповідає
обставинам справи та встановленим
судами обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ухвалюючи оскаржувані
судові рішення, суди правильно
визначилися з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, у результаті чого
ухвалили законні і обґрунтовані судові
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх скасування немає.

При розгляді справи судами дотримані
вимоги цивільного процесуального
закону, всебічно, повно й об'єктивно
з'ясовані обставини справи та надана їм
належна оцінка.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та її
представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 25 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 08 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. ВисоцькаСудді:
О.В. Кафідова Т.О. Писана О.В. Умнова
І.М. Фаловська