Київський районний суд м. Одеси
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5451/14-ц
Провадження № 2/520/4352/14
Київський районний суд м. Одеси в
головуючого-судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1, Державної
реєстраційної служби України про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність, виселення
12.05.2014 року позивач звернувся до суду
з позовом та просив суд ухвалити
рішення, яким: в рахунок виконання
основного зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 150105,42 дол. США,
що згідно курсу НБУ складає 1517445,71 грн.
за Договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 15.11.2006 року,
укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та
ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру: загальною
площею: 68,1 кв.м; житловою площею: 38,6
кв.м., що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1
, шляхом передачі іпотекодержателю
вказаного предмету іпотеки у власність
та визнання на нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ "Дельта банк"
(, місцезнаходження: 01001,
Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36,
корп. Б) припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_1, виселити з
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 іпотекодавця ОСОБА_1 та усіх
інших мешканців, які проживають і
зареєстровані за вказаною адресою;
витребувати від ОСОБА_1 технічний
паспорт та правовстановлюючі
документи на спірну квартиру, стягнути
на користь ПАТ "Дельта банк"
(, місцезнаходження: 01001,
Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36,
корп. Б) витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3654,00 грн. з ОСОБА_1

Свої вимоги мотивував тим, що 15.11.2006
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
укладено договір про надання
споживчого кредиту, згідно умов якого
відповідач отримав 102 000,00 дол. США, які
зобов'язався повернути у повному
обсязі в строк до 15.11.2016 року або
достроково зі сплатою 11,30 % річних за
користування кредитом..

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Банком і
ОСОБА_1 15.11.2006 року було укладено
договір іпотеки, згідно якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 68,1 кв.м., житловою площею: 38,6
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач стверджує, що на теперішній час
відповідач свої зобов'язання щодо
погашення заборгованості по наданому
кредиту належним чином не виконує, в
результаті чого має заборгованість за
кредитом, що і стало підставою, для
звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судовому засіданні представник
позивача не з'явився,надав заяву, в якій
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщалася належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Представник Державної реєстраційної
служби України у судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщався належним
чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Правовідносини між сторонами
врегульовані Цивільним Кодексом
України, зобов'язаннями щодо
кредитного договору.

В судовому засіданні встановлено, що
15.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
споживчого кредиту, згідно умов якого
відповідач отримав 102 000,00 дол. США, які
зобов'язався повернути у повному
обсязі в строк до 15.11.2016 року або
достроково зі сплатою 11,30 % річних за
користування кредитом..

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
Банком і ОСОБА_1 15.11.2006 року було
укладено договір іпотеки, згідно якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 68,1 кв.м., житловою площею: 38,6
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

На підставі рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ
«УкрСиббанк», яке є правонаступником
усіх прав та зобов'язань АКІБ
«УкрСиббанк».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що
виникло з кредитного договору у
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», останнім передано
Публічному акціонерному товариству
«Дельта Банк» на підставі договору
купівлі-продажу.

Отже на підставі ст. 514 ЦК України та
вказаного Договору до ПАТ «Дельта
Банк» перейшло право вимоги, що виникло
з кредитного договору та договору
іпотеки у повному обсязі та на умовах,
що існували у первісного кредитора.

Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору ОСОБА_1 зобов'язання за
вказаним договором не виконала, що має
своє відображення у розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
відповідно до якого Відповідач має
заборгованість - 150105,42 дол. США, яка
складається з наступного:

82446,06 дол. США - заборгованість за
кредитом;

67659,36 дол. США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Зазначене також передбачено
Договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки. Також у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону. Положення частини першої цієї
статті не є перешкодою для реалізації
права іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

В ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»
вказано, що одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що
уразі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, у рішенні суду зазначаються:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
банку про виселення відповідача ОСОБА_1
засновані на законі та відповідають
умовам укладених договорів, а тому є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Таким чином, ЗУ "Про іпотеку" передбачає
можливість виселення мешканців
квартири, яка перебуває в іпотеці, в
судовому порядку як під час
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки, так і в
подальшому, але з дотриманням
обов'язкової процедури письмового
попередження про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця.

Порядок виконання рішення про
виселення боржника передбачений ст.78
Закону України «Про виконавче
провадження». Частина 4 названої статті
встановлює, що виселення полягає у
звільненні приміщення, зазначеного у
виконавчому документі, від особи (осіб),
яка виселяється, її майна, домашніх
тварин та у забороні такій особі
користуватися цим приміщенням.
Примусовому виселенню підлягають
виключно особи, зазначені у
виконавчому листі.

Зважаючи на те, що позивач не надав суду
доказів того, що з ОСОБА_1 мешкають
будь-які інші особи, дані особи судом
не встановлювались та до участі у
справі не залучались, суд приходить до
висновку про те, що у даній частині
позову слід відмовити, так як не
можливо вирішувати питання про права
та обов`язки осіб, які взагалі не брали
участь при розгляді справи.

Крім того відповідно до пункту 8
частини 1 статті 346 Цивільного кодексу
України право власності на майно
припиняється у разі звернення
стягнення на нього за зобов'язаннями
власника.

Оскільки право власності відповідача
на квартиру, що є предметом іпотеки,
припиняється з набуттям права
власності на неї Банком, ОСОБА_1 слід
визнати такою, що втратила право
власності на вищевказаний об'єкт..
Враховуючи ту обставину, що право
власності включає в себе право
володіння, користування та
розпорядження, позовні вимоги банку в
цій частині є доречними.

Стаття 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» № 1382-IV від 11
грудня 2003 року вживає наступні терміни
в такому значенні:

1) місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік;

2) реєстрація - внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до статті 7 Закону України №
1382-IV «Зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.»

Крім того відповідно до ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
України» рішення суду про виселення,
яке набрало законної сили, є підставою
для зняття з реєстрації місця
проживання особи.

У відповідності до п. 2 ст. 118 Цивільного
процесуального кодексу України
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, які
пов'язані між собою.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов`язання має бути виконано
у гривнях. Якщо у зобов`язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
стягненню у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу , якщо інший порядок не
встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті
192 ЦК законним платіжним
засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю
на всій території України, є грошова
одиниця України - гривня.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18.12.2009
року, у зв'язку з цим при
задоволенні позову про стягнення
грошових сум суди повинні
зазначати в резолютивній частині
рішення розмір суми, що підлягає
стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України -
гривні. Також у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової
суми в іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення
рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи,
доходить до висновку про те, що в справі
міститься достатньо доказів для
ухвалення рішення про задоволення
позову в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки та визнання за ПАТ
«Дельта Банк» права власності на
предмет іпотеки.

Що стосується вимог щодо витребування
від ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»
технічного паспорту та
правовстановлюючих документів на
квартиру , яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 також задоволенню не підлягає,
оскільки за отриманням технічного
паспорту ПАТ «Дельта Банк» може
звернутися самостійно, а перелік
необхідних правовстановлюючих
документів, які необхідно витребувати,
позивачем не надано.

Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача також необхідно
стягнути сплачений при подані позовної
заяви до суду судовий збір у розмірі
3654,00 гривень.

Враховуючи викладене вище, та
керуючись ст.ст. 16; 554; 1054 Цивільного
кодексу України; ст.ст. 7, 12, 33, 34, 35, 39
Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 3; 27,
112, 118-120; 151; 152 Цивільного процесуального
Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1, Державної реєстраційної
служби України про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі у власність, виселення з
квартири, - задовольнити частково.

В рахунок виконання основного
зобов'язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 150105,42 дол. США,
що згідно курсу НБУ складає 1517445,71 за
Договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 15.11.2006 року,
укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та
ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру: загальною
площею: 68,1 кв.м; житловою площею: 38,6
кв.м., що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнання на
нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ "Дельта банк"
(, місцезнаходження: 01001,
Київська обл., м. Київ, вул. Щорса, буд. 36,
корп. Б) на підставі Іпотечного
договору від 15.11.2006 року, укладеного між
АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1.

Припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_1 відносно квартири
загальною площею: 68,1 кв.м.; житловою
площею: 38,6 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_1 з квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ПАТ "Дельта
банк" (, місцезнаходження:
01001, Київська обл., м. Київ, вул. Щорса,
буд. 36, корп. Б) витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3654,00 грн.

В решті позов залишити без задоволення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня оголошення
ухвали про залишення заяви без
задоволення.

Суддя
Маломуж А. І.

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ

65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3 «б»

телефон: 7189924

№ С26

___________ 2014 року

вих..№____________

ПАТ «Дельта Банк»

м. Київ, вул.. Щорса, 36-Б

ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Київський районний суд м. Одеси
надсилає на Вашу адресу заочне рішення
суду від 08.10.2014 року.

Додаток: на ______ аркушах.

Суддя:
А.І. Маломуж