Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ізумруд» про
стягнення безпідставно набутого майна
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, на рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 1 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 24 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що у ТОВ «Ізумруд» на зберіганні
знаходилось його майно: продукція у
вигляді чоловічих та жіночих
шкарпеток, дитячих колготок, загальною
вагою 19 741 кг. При отриманні ним цього
майна відповідач зобов'язав його
оплатити послуги зберігання майна в
сумі 8 тис. грн, відмовлявся повернути
майно без сплати цієї суми. Вважав, що
сплатив ці кошти безпідставно,
оскільки договори зберігання між ними
не укладались.

Ураховуючи наведене, позивач просив
стягнути на його користь з відповідача
суму безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від

1 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 червня 2014
року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_5, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов ОСОБА_4 у повному
обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), правильно застосувавши
положення ст. 1212 ЦК України, як підставу
позову, дійшли до правильного висновку
про те, що майно знаходилось у
відповідача на зберіганні згідно
передачі йому слідчим у рамках
кримінального провадження, а при
поверненні позивач добровільно
сплатив суму за зберігання майна,
підписавши 2 червня 2013 року
акт виконаних робіт.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 1
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 24
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник