Провадження №2/522/2955/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року, Приморський районний суд м.
Одеси, у складі :

головуючого судді - Турецького О.С.,

при секретарі - Гасуляк С.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представників позивача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представників відповідачів -
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Приморського
районного суду м. Одеси, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу, ОСОБА_7
про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
вище позовом про визнання недійсним
заповіту, який 26.10.2010 року залишила мати
позивача ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_7 (р. №1142) та
визнання дій приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7, по посвідченню
зазначеного заповіту, незаконними.

Неодноразово позивач змінювала та
уточнювала заявлені позовні вимоги.

В останній редакції позивач ОСОБА_1
просила визнати заповіт недійсним з
підстав, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 1257
ЦК України, виходячи з того, що
зазначений заповіт був складений
приватним нотаріусом з порушенням
вимог щодо його форми та посвідчення,
які передбачені Законом України «Про
нотаріат» та Інструкцією «Про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», а також, що волевиявлення
заповідача ОСОБА_8 не було вільним і не
відповідало її волі, оскільки
відповідач ОСОБА_6 здійснював на
заповідача психологічний тиск.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представники позовні вимоги
повністю підтримали та просили суд їх
задовольнити, посилаючись на підстави,
викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник,
адвокат ОСОБА_4, позов не визнали та
просили суд відмовити у його
задоволенні, посилаючись на
безпідставність та недоведеність
позовних вимог.

Відповідач приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7 та її представник,
адвокат ОСОБА_5, позовні вимоги не
визнали, проти їх задоволення
заперечували, посилаючись на їх
безпідставність та недоведеність, на
повну відповідність нотаріальної дії
по посвідченню заповіту вимогам закону
та нормативним документам, які
регламентують діяльність нотаріуса та
здійснення зазначеної нотаріальної
дії.

З'ясувавши обставини, якими сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, та правовідносини сторін,
що випливають з таких обставин,
вислухавши учасників цивільного
процесу, перевіривши їх доводи
наявними в справі доказами, дослідивши
матеріали справи, надавши їм правову
оцінку, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає повністю,
виходячи з наступного.

При ухваленні рішення суд керувався
положеннями ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Так, судом були встановлені наступні
фактичні обставини.

26.10.2010 року ОСОБА_8, мати позивача ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_6, склала заповіт.

Відповідно до вищевказаного заповіту,
ОСОБА_8 на випадок своєї смерті
заповіла своєму сину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, квартиру АДРЕСА_1.

26.10.2010 року зазначений заповіт був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7 (р. № 1142).

Заповіт був посвідчений у присутності
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, та за участю
ОСОБА_11 - особи, яка виконала підпис на
заповіті, у зв'язку з фізичними вадами
заповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла (свідоцтво
про смерть Серія НОМЕР_1).

Після смерті заповідача відкрилася
спадщина.

За заявою спадкоємця ОСОБА_6 про
прийняття спадщини, приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7 відкрила спадкову
справу № 4/2012.

ОСОБА_1, яка є непрацездатною особою
(пенсіонер за віком) і є спадкоємцем за
законом після померлої ОСОБА_8, згідно з
положеннями ч. 1 ст. 1241 ЦК України має
право на обов'язкову частку у спадщині,
незалежно від змісту заповіту, також
звернулася до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7 з заявою про прийняття
спадщини.

На підтвердження своїх позовних вимог
та заперечень, сторони посилалася на
такі докази: заповіт від 26.10.2010 року;
матеріали спадкової справи № 4/2012;
матеріали справи Благодійного Фонду
«Хесед Шаарей Ціон» відносно
підопічної ОСОБА_8, квитанції про
отримання грошових коштів з відділення
№ 7860/0338 банку АТ «Ошадбанк» за 2009-2010
роки; повідомлення ОСОБА_8 до
«Ощадбанку» від 09.11.2009 року про
доручення користування рахунком сину
ОСОБА_6; розпискою свідка ОСОБА_8 від
03.11.2010 року, яка виконана особисто
ОСОБА_8 при наданні пояснень свідка в
межах цивільної справи №2-3257/10;
відеоматеріали записів інтерв'ю та
телепередач з участю ОСОБА_8, пояснення
свідків ОСОБА_1, приватного нотаріуса
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Правовідносини сторін врегульовані
нормами Цивільного кодексу України,
Законом України «Про нотаріат»,
Інструкцією «Про порядок вчинення
нотаріальних дій».

Відповідно ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо
фізична особа у зв'язку з хворобою або
фізичною вадою не може підписатися
власноручно, за її дорученням текст
правочину у її присутності підписує
інша особа; підпис іншої особи на
тексті правочину, що посвідчується
нотаріально, засвідчується нотаріусом
або посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Стаття 1233 ЦК України регламентує, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення; заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем; якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 ЦК України; заповіт
має бути посвідчений нотаріусом або
іншими посадовими, службовими особами,
визначеними у ст. ст. 1251-1252 ЦК України.

Статтею 1248 ЦК України визначено, що
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів; нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів; у
цьому разі заповіт має бути уголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним; якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (ст. 1253 ЦК України).

Згідно ст. 1253 ЦК України, на бажання
заповідача його заповіт може бути
посвідчений при свідках; у випадках
встановлених абзацом третім частини
другої ст. 1248 і ст. 1252 ЦК України,
присутність не менше як двох свідків
при посвідченні заповіту є
обов'язковою; свідками можуть бути лише
особи з повною цивільною дієздатністю,
свідками не можуть бути: нотаріус або
інша посадова особа, службова особа,
яка посвідчує заповіт, спадкоємці за
заповітом, члени сім'ї та близькі
родичі спадкоємців за заповітом, особи,
які не можуть прочитати або підписати
заповіт; свідки, при яких посвідчено
заповіт, зачитують його вголос та
ставлять свої підписи на ньому; у текст
заповіту заносяться відомості про
особу свідків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК
України, заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Статтею 2 Закону України «Про нотаріат»
визначено, що правовою основою
діяльності нотаріату є Конституція
України, цей Закон, інші законодавчі
акти України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
нотаріат», нотаріус зобов'язаний
сприяти громадянам, підприємствам,
установам і організаціям у здійсненні
їх прав та захисті законних інтересів,
роз'яснювати права та обов'язки,
попереджати про наслідки вчинюваних
нотаріальних дій для того, щоб юридична
необізнаність не могла бути
використана їм на шкоду.

Відповідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
нотаріат», якщо фізична особа
внаслідок фізичної вади або хвороби не
може власноручно підписати документ,
то за її дорученням у її присутності та
в присутності нотаріуса цей документ
може підписати інша особа; про причину,
з яких фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, не могла
підписати документ, зазначається у
посвідчувальному написі; правочин за
особу, яка не може підписати його, не
може підписувати особа, на користь або
за участі якої його посвідчено.

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат»
передбачає випадки, які можуть бути
підставою для відмови нотаріуса або
посадової особи, яка вчиняє
нотаріальні дії, у вчиненні
нотаріальних дій. А саме, у разі, якщо: 1)
вчинення такої дії суперечить
законодавству України; 2) не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим
нотаріусом або посадовою особою, яка
вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у
тому, що фізична особа, яка звернулася
за вчиненням нотаріальної дії,
усвідомлює значення, зміст, правові
наслідки цієї дії або ця особа діє під
впливом насильства; 5) з проханням про
вчинення нотаріальної дії звернулась
особа, яка в установленому порядку
визнана недієздатною, або
уповноважений представник не має
необхідних повноважень; 6) правочин, що
укладається від імені юридичної особи,
суперечить цілям, зазначеним у їх
статуті чи положенні, або виходить за
межі їх діяльності; 7) особа, яка
звернулася з проханням про вчинення
нотаріальної дії, не внесла плату за її
вчинення; 8) особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла встановлені
законодавством платежі, пов'язані з її
вчиненням; 9) в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про
нотаріат», нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

Пункт 16 Інструкції «Про порядок
вчинення нотаріальних дій»
регламентує слідуюче: «Нотаріально
посвідчувані правочини, а також заяви
та інші документи підписуються у
присутності нотаріуса… Якщо фізична
особа внаслідок фізичної вади або
хвороби не може власноручно підписати
документ, то за її дорученням у її
присутності та в присутності нотаріуса
цей документ може підписати інша особа.
Про причини, з яких фізична особа, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, не могла підписати документ,
зазначається у посвідчувальному
написі. Правочин за особу, яка не може
підписати його, не може підписувати
особа, на користь або за участю якої
його посвідчено. Якщо фізична особа,
яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії є сліпою, нотаріус,
крім того, прочитує їй текст документа,
про що на документі робиться
відповідна відмітка. Якщо сліпа особа
письменна, вона сама підписує
документ».

Аналізуючи зібрані матеріали,
встановлені фактичні обставини, надані
письмові докази, пояснення свідків та
норми законодавства, які регулюють
правовідносини сторін, суд приходить
до висновків про те, що приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_7 не
порушувала вимог закону щодо вчинення
нотаріальної дії по посвідченню
заповіту ОСОБА_8, за реєстровим №1142 від
26.10.2010 року та здійснила його
посвідчення згідно з положеннями ст. 207,
1233-1234, 1247-1248, 1253 ЦК України, ст. 2, 5, 7, 45, 49
Закону України «Про нотаріат» та п. 16
Інструкції «Про порядок вчинення
нотаріальних дій».

Тому, у суду немає підстав для визнання
заповіту недійсним (нікчемним),
передбачених ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

З пояснень свідків - приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_7 та ОСОБА_15
- секретаря приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_7, вбачається, що
посвідчення заповіту здійснювалося за
вільним волевиявленням ОСОБА_8, яка
особисто з'явилася до приватного
нотаріуса з питання складання та
посвідчення заповіту та, у зв'язку з
наявністю у неї вад зору і неможливістю
прочитати та підписати заповіт,
посвідчення заповіту здійснювалося у
присутності особисто запрошених нею
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, за участю
ОСОБА_11 - особи, яка замість неї
підписала заповіт за проханням
заповідача та у її присутності.

З пояснень свідка ОСОБА_9, яка була
присутня при посвідченні заповіту та
свідка ОСОБА_13, яка здійснювала підпис
на заповіті від імені заповідача,
випливає, що ОСОБА_8 мала вади зору.

З матеріалів справи підопічної
Благодійного Фонду «Хесед Шаарей Ціон»
вбачається, що ОСОБА_8 була інвалідом І
групи, та, крім того, мала вади зору.

З огляду звітів про виконану
представником благодійного фонду
роботу, які містяться в матеріалах
зазначеної справи, а також з огляду
квитанцій про отримання грошових
коштів з відділення № 7860/0338 банку АТ
«Ошадбанк» за 2009-2010 року, вбачається, що
підпис ОСОБА_8 з часом становився
нерозбірливим.

Також, вбачається, що з перебігом часу
для отримання грошових коштів з
відділення № 7860/0338 банку АТ «Ошадбанк»,
ОСОБА_8 надала довіреність своєму
синові ОСОБА_6(т. 1, а.с. 225).

Таким чином, суд вважає, що твердження
позивача ОСОБА_1 щодо відсутності
підстав для посвідчення нотаріусом
заповіту у присутності свідків, не
відповідають встановленим фактичним
обставинам.

Крім того, у суду не має підстав для
сумнівів в діях нотаріуса, яка
виконувала свій професійний обов'язок
та в діях якої, згідно відповідей
Головного управління юстиції в
Одеській області, наданих на скарги
ОСОБА_1, порушень не виявлено.

Таким чином, судом встановлено, що
підстав для відмови у здійснені
нотаріальної дії - посвідчення
заповіту від імені ОСОБА_20, у нотаріуса
не було.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність
у заповідача ОСОБА_8 вільного
волевиявлення на посвідчення заповіту
з підстав психологічного тиску з боку
відповідача ОСОБА_6, то вони свого
підтвердження матеріалами справи не
знайшли, а тому підстав для задоволення
позову з приводу положень ч. 2 ст. 1257 ЦК
України не має.

Суд критично оцінює твердження свідка
ОСОБА_1, яка є позивачем у справі та
свідка ОСОБА_19, яка є донькою позивача,
а також свідків сторони позивача -
ОСОБА_18, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16 щодо
здійснення ОСОБА_6 психологічного
тиску на ОСОБА_8 з метою змусити матір
оформити заповіт на його користь та
боязні заповідачем свого сина,
оскільки це не підтверджується
встановленими по справі фактичними
обставинами та наданими суду
матеріалами справи.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_9, яка була
присутня при посвідченні заповіту, та
свідка ОСОБА_13, яка здійснювала підпис
на заповіті від імені заповідача,
вбачається, що ОСОБА_8 без будь-якого
примусу з будь-якого боку мала
волевиявлення на надання заповіту на
користь свого сина ОСОБА_6 і особисто
запросила їх, а також її знайомого
ОСОБА_10, бути свідками при посвідченні
нотаріусом заповіту, який вона бажала
скласти.

З пояснень свідків, оглянутих в
судовому засіданні відеоматеріалів,
вбачається, що ОСОБА_8 була дієздатною
та вольовою людиною, яка, незважаючи на
свій похилий вік (1923 року народження) і
стан здоров'я, була соціально активною
людиною і мала можливість самостійно
приймати рішення і захищати свої права.

У суду не має жодних доказів того, що
поміж ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були напружені
або погані стосунки, що ОСОБА_8
скаржилася на психологічний або
будь-який тиск з боку свого сина і що
ОСОБА_6 порушував будь-яким чином
будь-які права своєї матері.

Напроти, надання довіреності сину на
отримання грошей, догляд за матір'ю
(управління автомобілем, який був
наданий ОСОБА_8 як інваліду І групи,
супроводження матері при проходженні
нею санаторно-курортного лікування)
свідчать про добрі стосунки і
відсутність примусу на ОСОБА_8 з боку
ОСОБА_6 залишити заповіт щодо належного
їй нерухомого майна на його користь.

Крім того, суд враховує, що з часу
складання заповіту і до часу смерті
сплило більш одного року і у заповідача
була реальна можливість змінити чи
скасувати зроблений заповіт.

Отже, суд не знаходить підстав для
сумніву в волевиявленні заповідача і
вважає, що воно було вільним, а заповіт
є дійсним.

Таким чином, позивач, всупереч
положенням ст. 60 ЦПК України, не надав
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження своєї позиції по справі,
що дає суду всі підстави для відмови
ОСОБА_1 у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-60, 109, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд міста Одеси
шляхом подачі скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:

О.С.Турецький

29 вересня 2014 року