УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 23 липня 2014 року у справі за
позовом Сільськогосподарського
виробничого кооперативу імені
Суворова (далі - СВК імені Суворова) до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 20
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог СВК імені Суворова відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 23 липня
2014 року апеляційну скаргу СВК імені
Суворова задоволено, рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 20 червня 2014
року скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1, яка відповідно до
свідоцтва про право власності належить
СВК імені Суворова.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених вимог на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявників з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Згідно ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 23
липня 2014 року у справі за позовом
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені Суворова до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур