Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2682/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Гут Ю. О.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

16.10.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору дарування
нерухомого майна, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 16 вересня
2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5
про визнання недійсними договорів
нежитлових будівель та земельних
ділянок, укладених 25 грудня 2012 року та 27
грудня 2012 року між нею та відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог зазначала,
що вказані договори нею було укладено
під впливом тяжких для неї обставин і
на вкрай невигідних умовах.

Рішенням Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 16
вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
нежитлової будівлі (магазин ТПП), що
знаходиться в АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 25 грудня 2012 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований у реєстрі за №
1739.

Визнано недійсним договір дарування
нежитлової будівлі (магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_3»), що знаходиться в
АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
25 грудня 2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований у реєстрі за №
1741.

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 571,10 кв.м.,
кадастровий номер :51:000:0055, з
цільовим призначенням - під розміщення
магазину, розташованої на території
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
25 грудня 2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований в реєстрі за №
1743.

Визнано недійсним договір дарування
нежитлової будівлі (магазину), що
знаходиться в АДРЕСА_3, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 грудня 2012 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований у реєстрі за №
1767.

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 0,0240 га,
кадастровий номер :51:000:0333, з
цільовим призначенням - для розміщення
та обслуговування магазину,
розташованої на території Побузької
селищної ради Голованівського району
за адресою: АДРЕСА_3, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 27 грудня 2012 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований в реєстрі за №
1769.

Визнано недійсним договір дарування
нежитлової будівлі, що знаходиться в
АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
27 грудня 2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Голованівського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області, зареєстрований у реєстрі за №
1772.

Стягнуто з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця
АДРЕСА_5, (паспорт громадянина України
НОМЕР_2, виданий Голованівським РВ УМВС
України в Кіровоградській області
02.11.1998 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), на користь ОСОБА_3 судовий збір
в розмірі 1333 грн. 34 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставляться питання про скасування
рішення суду першої інстанції через
порушення, на його думку, норм
матеріального та процесуального права.
Просив суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановлено, що 12 грудня 2012
року між позивачем та відповідачем
було укладено шлюб, про що виконкомом
Побузької селищної ради
Голованівського району
Кіровоградської області в книзі
реєстрації шлюбів було зроблено
актовий запис за № 33 від 12 грудня 2012
року.

З 2004 року до офіційної реєстрації шлюбу
сторони проживали разом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі
народився син ОСОБА_6.

До реєстрації шлюбу з відповідачем
позивачем було набуто та перебувало у
її власності нерухоме майно, а саме:
нежитлова будівля (магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_3»), що знаходиться в
АДРЕСА_1, нежитлова будівля (магазин
ТПП), що знаходиться в АДРЕСА_1
нежитлова будівля, що знаходиться в
АДРЕСА_4, нежитлова будівля (магазин), що
знаходиться в АДРЕСА_4, земельна
ділянка площею 571,10 кв.м. (кадастровий
номер :51:000:0055.), цільове
призначення якої - для розміщення та
обслуговування магазину за адресою:
АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,0240 га
(кадастровий номер :51:000:0333.),
цільове призначення якої - для
розміщення та обслуговування магазину
за адресою: АДРЕСА_3.

18 вересня 2008 року позивачем було
укладено договір поруки № 1686-007/08Р з АКБ
«Правекс Банк», за яким остання
зобов'язалася нести солідарну майнову
відповідальність перед кредитором за
виконання її сестрою ОСОБА_7 кредитних
зобов'язань, взятих на себе останньою
відповідно до умов кредитного договору
№ 1686-007/08Ф від 18 вересня 2008 року.

Як вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, 05 грудня 2012 року
позивачем було отримано від ПАТ КБ
«Правекс Банк» вимогу-повідомлення про
дострокове погашення заборгованості
за кредитним договором № 1686-007/08Ф від 18
вересня 2008 року у сумі 322456,66 грн.
протягом 30 днів з дня отримання цієї
вимоги, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_7
зобов'язань за кредитом.

25 грудня 2012 року позивачем з
відповідачем було укладено договори
дарування, а саме: нежитлової будівлі
(магазин ТПП), що знаходиться в АДРЕСА_1,
від 25 грудня 2012 року, зареєстрований у
реєстрі під № 1739, вартість дарунку
згідно договору 13100 грн. 00 коп.,
нежитлової будівлі (магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_3»), що знаходиться в
АДРЕСА_2 від 25 грудня 2012 року,
зареєстрований у реєстрі під № 1741,
вартість дарунку згідно договору 19000
грн. 00 коп., земельної ділянки площею
571,10 кв.м., кадастровий номер
:51:000:0055, з цільовим призначенням -
під розміщення магазину, розташованої
на території АДРЕСА_1 від 25 грудня 2012
року, зареєстрований в реєстрі під №
1743, вартість дарунку згідно договору
50200 грн. 00 коп.

27 грудня 2012 року позивачем з
відповідачем було укладено договори
дарування, а саме: нежитлової будівлі
(магазину), що знаходиться в АДРЕСА_3 від
27 грудня 2012 року, зареєстрований у
реєстрі під № 1767, вартість дарунку
згідно договору 8750 грн. 83 коп.,
нежитлової будівлі, що знаходиться в
АДРЕСА_4 від 27 грудня 2012 року,
зареєстрований у реєстрі під № 1772,
вартість дарунку згідно договору 16830
грн. 90 коп., земельної ділянки площею
0,0240 га, кадастровий номер :51:000:0333,
з цільовим призначенням - для
розміщення та обслуговування магазину,
розташованої на території Побузької
селищної ради Голованівського району
за адресою: АДРЕСА_3 від 27 грудня 2012
року, зареєстрований в реєстрі під №
1769, вартість дарунку згідно договору
25452 грн. 00 коп.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що наявність тяжких для
позивача обставин, пов'язаних з її
складним фізичним та психічним станом
здоров'я, мало місце та підтверджується
випискою з медичної картки
амбулаторної хворої ОСОБА_8 № 112 від 28
травня 2014 року та дослідженої у
судовому засіданні самої медичної
картки, відповідно до яких, з 2008 року
позивач лікувалася з приводу другого
безпліддя до 2012 року. 23 липня 2012 року
встановлено вагітність малого строку.
Протягом вагітності у позивача
неодноразово діагностувалася загроза
аборту, страхи втрати вагітності, у
зв'язку з чим призначалось
реабілітаційне, зберігаюче та
антистресове лікування.

Наявність тяжких для позивача
обставин, пов'язаних з загрозою
втратити належного їй нерухомого
майна, внаслідок звернення на нього
стягнення, та втрати джерела доходів,
що могло б призвести до її банкрутства,
підтверджується: договором поруки №
1686-007/08Р від 18 вересня 2008 року,
вимогою-повідомлення ПАТ КБ «Правекс
Банк» від 26 листопада 2012 року,
повідомленням про вручення поштового
відправлення, відповідно до яких
позивачем мало бути сплачено на
користь ПАТ КБ «Правекс Банк» до 05
січня 2013 року 322456 грн.66 коп.
заборгованості за кредитом,
оспорюваними договорами дарування,
відповідно до змісту яких загальна
вартість подарованого позивачем
відповідачеві нерухомого майна, у тому
числі й земельних ділянок, склала 133333,73
грн., що значно менше, ніж сума
заборгованості позивача перед ПАТ КБ
«Правекс Банк», податкових декларацій
платника єдиного податку - фізичної
особи підприємця ОСОБА_8, договорами
оренди нежилого приміщення, відповідно
до яких протягом 2012 року відповідач
отримував доходи від здійснення
підприємницької діяльності з надання в
оренду й експлуатацію нерухомого
майна.

Суд першої інстанції надавши належної
оцінки доказам по справі у їх
сукупності, дійшов до справедливого і
законного висновку, що оспорюванні
договори дарування були укладені
позивачем на вкрай невигідних для неї
умовах, оскільки належне їй нерухоме
майно було передано у власність
відповідача безоплатно. При цьому,
після виходу вказаного майна з
власності позивача, вона фактично
позбулася не лише його, а й джерела
доходів, які отримувала від здавання в
оренду нерухомого майна, при тому що
будучи вагітною та маючи ускладнення
зі здоров'ям, іншим чином самостійно
забезпечувати себе вже не могла, а
також те, що за відсутності
повідомлення від ПАТ КБ «Правекс Банк»
про сплату заборгованості, позивачем
не було б вчинено оспорюванні
правочини взагалі. Зазначена обставина
була визнана відповідачем та його
представниками, які зазначали у тому
числі й у письмових запереченнях на
позов, про те, що договори дарування
було укладено позивачем після того, як
вона дізналася про необхідність сплати
заборгованості перед ПАТ КБ «Правекс
Банк» та з метою виведення нерухомого
майна з-під загрози його можливої
втрати, внаслідок звернення стягнення
на нього.

Колегія суддів судової
палати в цивільних справ апеляційного
суду Кіровоградської області вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
оспорюванні договори дарування були
укладені позивачем під впливом тяжких
для неї обставин та на вкрай невигідних
для неї умовах, а відтак її позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 717, 719 ЦК
України за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями ч. 1 ст. 233 ЦК України
передбачено, що правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в пункті 23 постанови від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин може
бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Правочини, що вчиняються особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах,
характеризуються тим, що особа їх
вчиняє добровільно, усвідомлює свої
дії, але вимушена це зробити через
тяжкі обставини.

Зі змісту викладеного випливає, що для
визнання правочину недійсним на
підставі ст. 233 ЦК України необхідна
наявність у сукупності двох умов:
правочин вчинено під впливом тяжкої
обставини і на вкрай невигідних умовах,
якими скористалася друга сторона
правочину.

За таких обставин колегія суддів
дійшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ч. 1
ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому підстав для
його скасування не має. Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 16
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді