АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Нежури
В.А.,

при секретарі: Меєчко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 14.07.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання
правочинів фіктивними та застосування
реституції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 14.07.2014 позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання
правочинів фіктивними та застосування
реституції - повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивачем подано апеляційну
скаргу, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість постановленої
ухвали. Апелянт зазначає, що залишаючи
позовну заяву без руху з підстав
несплати судового збору, в подальшому
повертаючи її, суд першої інстанції не
взяв до у ваги, що в даному випадку
виник спір, що має немайновий характер,
а тому відповідно до Закону України
«Про судовий збір» позивач має
сплатити судовий збір в розмірі 243, 60
грн. Крім того, апелянт зазначає, що
вона не може сплатити судовий збір, як
за вимоги майнового характеру,
оскільки вона на даний час не працює,
соціальної допомоги та інших доходів
не отримує, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей. Вважаючи
оскаржувану ухвалу такою, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати.

Позивач в судовому засіданні
підтримала апеляційну скаргу з підстав
викладених у ній, просила ухвалу суду
першої інстанції скасувати.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчить поштові
повідомлення про вручення, причини
неявки суду не повідомили. Виходячи з
положень ст. ст. 303-1, 305 ч. 2 ЦПК України,
їх неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 ЦПК України
окремо від рішення суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції щодо
повернення заяви позивачеві.

Справа № 754/10747/14 № апеляційного
провадження:№ 22-ц-796/10621/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Грегуль
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В. Судом
встановлено, що 25.06.2014 до Деснянського
районного суду м. Києва надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3
про визнання правочинів фіктивними та
застосування реституції.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 26.06.2014 позовну заяву ОСОБА_1 -
залишено без руху, з підстав її
невідповідності вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК
України та надано строк для усунення
виявлених недоліків протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали (а.с.4).

09.07.2014 на виконання вимог ухвали суду,
представник позивача звернувся із
заявою про зменшення судового збору
або розстрочення чи відстрочення в
якій, позивач та її представник просять
зменшити розмір судового збору або
розстрочити чи відстрочити його
оплату, посилаючись на те, що майновий
стан позивача ускладнює повну сплату
судового збору, оскільки вона не
працює, соціальної допомоги та інших
доходів не отримує і має на утриманні
двох неповнолітніх дітей (а.с.7).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходи в із того, що
позивач разом зі своїм представником,
не надали конкретних правових доказів,
що позивач не може працевлаштуватись, а
саме по собі небажання апелянта
працювати, відсутність у неї правових
підстав для виплати їй соціальної
допомоги та наявність у неї та її
чоловіка обов'язку по утриманню двох
своїх неповнолітніх дітей не є
правовими підставами для зменшення
розміру судового збору або розстрочки
чи відстрочки його оплати в даному
конкретному випадку, а тому, позивачем
не виконано вимоги ухвали суду від
26.06.2014.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі об'єктивного дослідження
матеріалів справи та в повній мірі
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 119 ЦПК України визначено форму
та зміст позовної заяви, зокрема
відповідно до ч. 5 зазначеної статті, до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 31 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 06.11.2009, у справах про визнання
правочину недійсним без застосування
наслідків недійсності судовий збір
сплачується як із немайнового спору. У
справах про застосування наслідків
недійсного (нікчемного) правочину
судовий збір сплачується залежно від
вартості відшукуваного майна, щодо
якого заявляються вимоги. У справах про
визнання правочину недійсним із
застосуванням наслідків недійсності
судовий збір сплачується відповідно до
пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за
загальною сумою всіх вимог.

Доводи апелянта про те, що відносини,
які оспорюються позивачем, в даному
випадку, мають немайновий характер, є
необґрунтованими та не заслуговують на
увагу колегії суддів, оскільки у
вказаній справі про визнання правочину
недійсним позивач просила про
застосування наслідків недійсного
(нікчемного) правочину, а тому судовий
збір сплачується залежно від вартості
відшукуваного майна, щодо якого
заявляються вимоги, а тому судовий збір
має сплачуватися як за вимоги
майнового характеру відповідно до п. 10.
ч. 1 ст. 80 ЦПК України за загальною сумою
всіх вимог.

Що ж стосується доводів апелянта про
те, що позивач не може на даний час
сплатити судовий збір, як за вимоги
майнового характеру, оскільки вона
тимчасово не працює, соціальної
допомоги та інших доходів не отримує,
та має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, не знайшли свого підтвердження
матеріалами справи, а тому колегією
суддів до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
постановлена з додержанням норм
процесуального права.

В порядку ст. 307 ч. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право, зокрема,
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 14.07.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти.

Головуючий:

Судді: