Справа № 185/6324/13-ц
Провадження № 4-с/185/45/14
У Х В А Л А

іменем України

21 серпня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабій С.О., при
секретарі судового засідання
Сліпченко С.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Гідзули С.О.,

В С Т А Н О В И В:

09.07.2014 р. скаржники звернулося до суду
зі скаргами на дії заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби відділу Державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області Гідзули С.О.,
в яких просять визнати неправомірними
дії Заступника начальника ВДВС
Павлоградського МУЮ Гідзули С.О. що до
винесення Постанов ВП № 43886997, ВП № 43886516
від 03 липня 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа), скасувати
вказані постанови та зобов'язати
суб'єкта оскарження прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження по
виконавчому листу № 185/6324/13-ц виданого
06.12.2013 року Павлоградським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області.

Скарги мотивовані тим, що судовими
рішеннями, яки набили законної сили,
скаржникам було встановлено порядок
спілкування скаржників з онуком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і 06 грудня 2013 року
скаржники отримали в Павлоградському
міськрайонного суді Дніпропетровської
області виконавчий лист, який 12 грудня
2013 року було подано до Відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
відділу державної виконавчої служби.

Станом на 14.02.2014 року рішення суду
боржником не було виконано, тому 14.02.14
р. суб'єктом оскарження було направлено
подання до правоохоронних органів про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності, та винесені
постанови про закінчення виконавчого
провадження (ВП № 41237919, ВП№ 41237732), а
виконавчий лист направлений до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області.

Зважаючи на те, що судом визначено
строк пред'явлення виконавчого листа
для виконання до 08 квітня 2028 року,
скаржник знову отримав виконавчий
лист, який подав до Відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного відділу державної
виконавчої служби. 03.07.2014 року суб'єктом
оскарження було винесено оскаржувані
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа).

Заступник начальника відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області Гідзула С.О., заінтересована
особа ОСОБА_5 у судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання були повідомлені належним
чином.

Скаржники ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник
скаржників ОСОБА_6 скаргу підтримали.

Суд, вислухавши доводи скаржників,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що
Павлоградським міськрайонним судом
Дніпропетровської області 06.12.2013 року
видано виконавчий лист № 185/6324/13-ц про
зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спікуванні з онуком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.164). Вказаний
виконавчий лист відповідає вимогам,
передбаченим Законом України «Про
виконавче провадження», строк
пред'явлення виконавчого документа
до виконання - до 08 квітня 2028 року
(а.с.164).

Відповідно до постанови
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області Гідзули С.О. від 13.12.2013 р.
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого листа
було відкрито (а.с.154, 165).

Враховуючи, що виконання рішення без
участі боржника неможливо, суб'єктом
оскарження двічі було винесено
постанови про накладення на боржника
штрафу, внесено подання до
правоохоронних органів для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом в
порядку ст. 382 КК України за невиконання
даного виконавчого документа (а.с.166).

Відповідно до постанов
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області Гідзули С.О. від 14.02.2014 р.
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого листа
закінчено на підставі п.11 ч.1, ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.156, 167).

Дані постанови заступника начальника
ВДВС Павлоградського МУЮ не оскаржені
та не скасовані, набули законної сили.

03.07.2014 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 повторно
звернулися із заявами до Державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області про
примусове виконання виконавчого листа
№ 185/6324/13-ц про зобов'язання ОСОБА_5 не
чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
спікуванні з онуком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Заступник начальника відділу
державної виконавчої служби відділу
Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області Гідзула С.О. оскаржуваними
постановами від 03.07.2014 року відмовив у
відкритті виконавчого провадження
(відмовив в прийнятті до провадження
виконавчого документа), з примусового
виконання вказаного виконавчого листа
на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
14.02.2014 року було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження за
даним виконавчим документом в порядку
ст. 49 п.11 ч.1 Закону, з мотивів того, що ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження» завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом, а повторне пред'явлення
виконавчого документу до виконання
передбачено для виконавчих проваджень,
завершених за ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження», до яких
провадження із примусового виконання
виконавчого листа № 185/6324/13-ц про
зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спікуванні з онуком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не відноситься
(а.с.157, 168).

Рішення дії, або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені в порядку,
передбаченому ст. 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу», ч.3 ст. 6, ч.1
ст. 12, ч.1 ст. 82 «Про виконавче
провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутись до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши чи діяв державний
виконавець в межах повноважень
відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", та чи
оскаржувані дії вчинені на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); своєчасно, тобто
протягом розумного строку, суд
доходять висновку, що оскаржувані дії
державного виконавця щодо винесення
оскаржуваних постанов в частині
відмови в прийнятті до провадження
виконавчого документа є
неправомірними, в решті - відповідають
закону.

Ч.1 ст.24 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачає
єдину підставу відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа:
державний виконавець відмовляє у
прийнятті до провадження виконавчого
документа, строк пред'явлення для
примусового виконання якого
закінчився, про що виносить відповідну
постанову.

Як встановлено судом, строк
пред'явлення для примусового
виконання виконавчого листа № 185/6324/13-ц
виданого 06.12.2013 року Павлоградським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області визначений до 08.04.2028р., тому дії
суб'єкта оскарження у частині відмови у
прийнятті до провадження виконавчого
документа є неправомірними. Натомість,
суб'єктом оскарження було правомірно
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, а відтак у суду немає
підстав для скасування оскаржуваних
постанов у цілому та зобов'язання
суб'єкта оскарження прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження по
виконавчому листу № 185/6324/13-ц виданого
06.12.2013 року Павлоградським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області, із огляду на наступне.

За правилами частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

П. 1 ч. 2 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
обов'язок державного виконавця
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Пунктом 3 частини 1 ст. 26 Закону
України „Про виконавче провадження"
визначено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі, якщо рішення,
на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання. Проте, при цьому, частина
перша статті 26 Закону встановлює ряд
обставин, за наявності яких державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження. Зокрема,
відповідно до пункту 8 вказаної статті
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження є наявність
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Такою обставиною є закінчення
виконавчого провадження у випадках,
передбачених ст. 49 вказаного Закону,
про що державним виконавцем виноситься
мотивована постанова.
Наслідком завершення виконавчого
провадження є неможливість розпочати
його знову, крім випадків, передбачених
законом (ст. 50 Закону).

Зокрема, відповідно до п.11 ч.1 ст. 49
Закону виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Стаття 75 Закону встановлює загальні
умови виконання рішень зобов'язального
характеру. Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01.10.2013 р. , на підставі якого
06.12.2013 р. видано виконавчий лист №
185/6324/13-ц, є зобов'язальним.

Так, згідно ч.3 ст.
75 Закону у разі якщо виконати рішення
без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до ст. 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Таким чином, враховуючи те, що
наявні не скасовані постанови
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 14.02.2014 р. з
виконання виконавчого листа № 185/6324/13-ц
про зобов'язання боржника ОСОБА_5 не
чинити перешкод у спілкуванні з онуком
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, винесені на
підставі п.11 ч.1 ст. 49, 75 ч.3 Закону,
законність якої відповідно до ст. 11 ЦПК
України в рамках даного судового
провадження не перевіряється, та які
перешкоджають повторному пред'явленню
стягувачем виконавчого документа до
виконання, підстав, передбачених
Законом для поновлення виконавчого
провадження не має, суд дійшов
висновку, що заступник начальника ВДВС
Павлоградського МУЮ Гідзула С.О.
правомірно відмовив у відкритті
виконавчого провадження за повторно
пред'явленим виконавчим листом №
185/6324/13-ц про зобов'язання боржника
ОСОБА_5 не чинити перешкод у
спілкуванні з онуком ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскаржувані постанови від
03.07.2014 р. у цій частині були прийняті
відповідно до Закону, а тому скарги у
відповідній частині задоволенню не
підлягають.

Твердження скаржників про те, що
державний виконавець зобов'язаний був
відкрити виконавче провадження за
повторно пред'явленим виконавчим
документом у зв'язку тим, що він містить
всі необхідні реквізити, поданий до
відповідного органу державної
виконавчої служби та строк
пред'явлення його до виконання не
закінчився, є безпідставними, оскільки
держаним виконавцем постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження прийнята не з підстав
пропуску встановленого строку
пред'явлення документу до виконання;
невідповідності виконавчого документу
вимогам закону, пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення (п.п.1,4,6 ч.1 ст. 26
Закону).

Згідно з вимогами частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі в
межах повноважень і в порядку, які
передбачені Конституцією та законами
України.

Керуючись ст. 55 Конституції України,
ст.ст. 6 ч.3, 12 ч.1, 26 ч.1 п.8, 49, 50, 75 ч.3, 82 ч.1
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу» ст.ст. 11, 60,
61, 209-210, 293, 383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Гідзули С.О. -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника
начальника ВДВС Павлоградського МУЮ
Гідзули С.О. щодо винесення Постанов ВП
№ 43886997, ВП43886516 від 03 липня 2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) у
частині відмови в прийнятті до
провадження виконавчого документа,
скасувати вказану постанову у частині
відмови в прийнятті до провадження
виконавчого документа, в решті -
залишити без змін.

В іншій частині скарги залишити
без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала суду, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.О. Бабій