КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/3776/14-ц
Провадження № 2/552/1498/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Інтернет видання « VPoltave. info»,
ОСОБА_2 про захист честі гідності та
ділової репутації, стягнення
моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2014 року ОСОБА_1, старший
дільничний інспектор сектору ДІМ
Київського РВ ПМУ УМВС України у
Полтавській області звернувся до суду
з позовом про захист честі , гідності,
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації, що викладена
в матеріалах інтернет видання « VPoltave.
info» від 29 травня 2014 року, стягнення з
відповідачів моральної шкоди.
Посилався на те, що він обіймає посаду
старшого дільничного інспектора
міліції сектору ДІМ Київського РВ ПМУ
УМВС України у Полтавській області.
28.05.2014 року до Київського РВ надійшла
заява від ОСОБА_3 про те, що по АДРЕСА_1 в
квартирах НОМЕР_2,НОМЕР_3,НОМЕР_4
займаються самогоноварінням. Того ж
дня він спільно із дільничними
інспекторами виїхав для проведення
перевірки заяви ОСОБА_3 та вилучили у
мешканки кВ.НОМЕР_1 0.25 л. самогону про що
був складений протокол про
адміністративне правопорушення. Через
декілька днів він дізнався, що на сайті
інтернет видання « VPoltave. info»,
опублікована стаття під авторством
ОСОБА_2, яка мала назву «Точки, де
торгують самогоном прийшов шукати
дільничний, який їх «кришує».
Безпосередньо під заголовком була
поміщена його фотокартка та автор під
нею зазначив «перевіряти точки, де
торгують самогоном прийшов той же
дільничний, який «закриває на це очі».
Вказана стаття містить інформацію, що
не відповідає дійсності та ганьбить
його честь, гідність і ділову
репутацію. Зазначає, що в статті
маються фактичні твердження про
вчинення ним ряд службових злочинів.
Таке твердження автора статті не є
його суб»єктивною думкою, а для читачів
інтернет видання « VPoltave. info», не
залишається вибору у оцінці його дій,
оскільки автор посилається на джерело
такої інформації, автора заяви до
міліції. Він тривалий час працює у
міліції, за місцем служби
характеризується позитивно , а
викладена інформація порочить його
честь, гідність і ділову репутацію. За
фактом цієї статті була проведена
службова перевірка та висновком
службового розслідування від 10 червня
2014 року встановлено, що факт його
бездіяльності не підтвердився.
Зазначає, що розповсюджена інформація,
що викладена у статті, спричинила йому
моральні страждання, довіра до нього
серед колег та керівництва
похитнулася, до нього стали ставитися
із підозрою та недовірою, крім того
вказана стаття могла підірвати його
авторитет як дільничного інспектора
серед населення. Позивач просив
визнати недостовірною та такою, що
порушує його особисті немайнові права,
як старшого дільничного інспектора
сектору ДІМ Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
поширену в інтерент видання« VPoltave. info»,
інформацію саме в частині
дворазового висловлювання у заголовку
статті та тексті статті щодо
«кришування» ним точок де торгують
самогоном, висловлювання під його
фотографією щодо перевіряння точок, де
торгують самогоном, тим же дільничним,
який «закриває на це очі»,
висловлювання щодо «спектаклю», де в
головній ролі зазначений саме він, як
старший дільничний інспектор СДІМ
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області , зобов»язати
інтернет видання« VPoltave. info», та ОСОБА_2
спростувати в день набрання законної
сили рішенням суду на веб сайті
вказаного видання в мережі інтернет
оспорюваної ним інформації під
заголовком «Спростування» наступного
змісту: « Я ОСОБА_2 спростовую
недостовірну інформацію поширену 29
травня 2014 року в розділі «новини»
інтернет видання « VPoltave. info», щодо
дворазового висловлювання в заголовку
до статті та у самому тексті статті
щодо «кришування» точок, де торгують
самогоном старшим дільничним
інспектором сектору ДІМ Київського РВ
ПМУ УМВС України в Полтавській області
ОСОБА_1, висловлювання під фотографією
із зображенням ОСОБА_1 щодо
перевіряння точок, де торгують
самогоном тим же дільничним, який
«закриває на це очі», висловлювання
щодо «спектаклю», де в головній ролі
виступає старший дільничний інспектор
СДІМ Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області ОСОБА_1 -
інформація не відповідає дійсності.
Просив стягнути з відповідачів на його
користь 5000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 частково
підтримав свої позовні вимоги, а саме
просив визнати недостовірною
інформацію поширену у статті від 29
травня 2014 року в розділі «новини»
інтернет видання «VPoltave. info», щодо
дворазового висловлювання в заголовку
то статті та у самому тексті статті
щодо «фришування» точок, де торгують
самогоном старшим дільничним
інспектором СДІМ Київвського РВ ПМУ
УМВС України в Полтавській області
ОСОБА_1, висловлювання під фотографією
із зображенням ОСОБА_1 щодо
перевіряння точок, де торгують
самогоном тим же дільничним, який
«закриває на це очі», висловлювання
щодо «спектаклю», де в головні ролі
виступає старший дільничний СДІМ
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області ОСОБА_1 Позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди
не підтримав.

Відповідач, інтернет видання « VPoltave.
info», свого представника у судове
засідання не направив, заяв про
неможливість розгляду у відсутність
їхнього представника не надавав.

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у їх задоволенні,
надав суду заперечення, в яких
зазначає, що стаття містить його
суб»єктивну оцінку діяльності
позивача, як старшого дільничного
інспектора Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області та
відповідає нормам ЗУ « Про
інформацію».

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступних висновків.

29 травня 2014 року в інтернет
виданні « VPoltave. info», в розділі «новини»
була опублікована стаття автором
якої є відповідач ОСОБА_2 « Точки де
торгують самогоном прийшов шукати
дільничний, який їх «кришує».

Як вбачається із оспорюваної
позивачем статті, що була розміщена в
інтернет виданні "VPoltave. info», автор
статті виклав інформацію щодо
позивача з посиланням на особу, яка є
джерелом цієї інформації.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_3,
адресовану до УМВС України в
Полтавській області , яка стала
джерелом інформації . Саме ця заява
містить посилання на те, що позивач ,
мовою оригіналу, « дает добро на
торговлю самогоном и спаиванию
населения».

Пункт 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 року
№1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
передбачає, що у випадку, коли
інформація була поширена у засобі
масової інформації з посиланням на
особу, яка є джерелом цієї інформації,
ця особа також є належним відповідачем.

Однак позивач не пред»являв
жодних вимог про спростування
інформації, що викладена в заяві
ОСОБА_3 , до самого ОСОБА_3

Із змісту статті вбачається ,
що її автор, констатує факт звернення
ОСОБА_3 до УМВС України в Полтавській
області та коментує заяву ОСОБА_3 з
висловленням оціночних суджень.

Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя (ст. 34
Конституції України).

Статтею 10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова,
преси, як захисника інтересів
громадськості, критика представників
держави, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.

Межі свободи вираження думок
залежить від їх змісту та від того, чим
займається особа, стосовно якої ці
думки висловлені.

Як вбачається із матеріалів справ
оспорювана позивачем стаття
стосується його професійної
діяльності, як працівника міліції,
старшого дільничного інспектора
СДІМ Київського РВ ПМУ УМВС України

Позивач не навів доказів того, що
відповідач виклав інформацію "з явним
злим умислом", нехтуючи питанням про
її правдивість чи неправдивість та
маючи на меті поширити відносно
позивача інформацію яка ганьбить його
честь, гідність і ділову репутацію.

Посилання позивача на дружні стосунки
відповідача з автором заяви ОСОБА_3,
який перебуваючи з ним у неприязнених
стосунках , має на меті звільнення
його з займаної посади , а для
досягнення своєї мети використав
відповідача по справі ОСОБА_2, не
знайшли підтвердження у судовому
засіданні .

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, на недоторканість
своєї ділової репутації.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України
"Про інформацію" під інформацією слід
розуміти документовані або публічно
оголошені відомості про події та явища,
що відбуваються у суспільстві, державі
та навколишньому природному
середовищі. В силу ст. 47-1 цього Закону
ніхто не може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень. Оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Додаткові підстави звільнення від
відповідальності засобів масової
інформації та журналістів
визначаються законами України : "Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні", "Про телебачення і
радіомовлення", "Про інформаційні
агентства" та "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів".

Викладені у статті спірні відомості
стосувалися діяльності позивача, як
посадової особи, старшого дільничного
інспектора Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області.

Положеннями абз.6 п. 3 рішення
Конституційного Суду України у справі
про поширення відомостей від 10 квітня
2003 року № 8рп/2003, встановлено, що
проблеми, пов'язані з особливостями
реалізації права громадян на свободу
вираження поглядів і критику стосовно
дій (бездіяльності) посадових та
службових осіб, неодноразово були
предметом розгляду Європейського суду
з прав людини. Застосовуючи положення
статті 10 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод в рішеннях у
справах "Нікула проти Фінляндії",
"Яновський проти Польщі" та інших,
Конституційний Суд підкреслює, що межі
допустимої інформації щодо посадових
та службових осіб можуть бути ширшими
порівняно з межами такої ж інформації
щодо звичайних громадян.

Інформація, яка викладена в
оспорюваній позивачем статті не
містить конкретики, а саме того, що
позивач скоїв службові злочини , що він
отримує хабарі та сприяє
самогоноварінню , а та обставина, що
позивач саме так сприйняв викладену
інформацію, не є підставою для
задоволення його позовних вимог.

Інформація, що викладена в
статті є оцінкою дій, та не містить
фактичних даних чи тверджень про
порушення позивачем, як старшим
дільничним інспектором Київського РВ
ПМУ УМВС України у Полтавській області,
законодавства чи моральних принципів .

Аналіз змісту статті говорить про те,
що вона направлена не на приниження
честі, гідності чи ділової репутації
позивача, а на доведення до широкого
кола людей оцінки діяльності позивача,
як старшого дільничного інспектора
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області.

Зазначені оціночні судження, думки та
переконання не є предметом судового
захисту, оскільки, будучи вираженням
суб'єктивної думки й поглядів
відповідача, не можуть бути
перевіреними на предмет відповідності
їх дійсності.

Оскільки в статті відсутня
недостовірна інформація, а за
висловлювання оціночних суджень
відповідачі не можуть бути притягнуті
до відповідальності, то підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И
В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його проголошення дол.
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м.
Полтави.

Суддя підпис
Л.М. Васильєва .

копія вірна: суддя
Л.М. Васильєва