Справа № 500/4861/14-ц
Провадження № 2/500/2313/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, зареєстрованого 25.04.1989 року
відділом запису актів громадянського
стану Ізмаїльського міськвиконкому,
актовий запис №286, мотивуючи тим, що
сторони не проживають однією сім'єю з
1994 року, спільного господарства не
ведуть, шлюбні відносини фактично
припинилися з тих підстав, що сторони
втратили почуття любові та поваги один
до одного. Вважає примирення
неможливим.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав у повному обсязі,
не заперечував проти задоволення
позову.

Вислухавши позивача, відповідача,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їхніх
дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їх дітей, які мають
істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в шлюбі з 25.04.1989
року, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від
25.04.1989 року, виданим відділом запису
актів громадянського стану
Ізмаїльського міськвиконкому (а.с. 5).
Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей
немає.

Спору щодо розподілу спільного майна
на даний час немає, що з огляду на
вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України є
обставинами, які не підлягають
доказуванню.

Оскільки сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, а також відповідач
позов визнав, наслідки визнання позову,
передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України
відповідачу відомі, суд вважає за
можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,174,208,209,212,213-215,218
ЦПК України, ст.ст. 110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 25 квітня 1989 року
відділом запису актів громадянського
стану Ізмаїльського міськвиконкому,
актовий запис №286 - розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_1
залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко