Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої внаслідок
дорожньої-транспортної пригоди та
витрат на ліки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 24.12.2013 року звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2, який згодом
01.09.2014 року уточнила (а.с.102-104) та просила
стягнути з відповідачки майнову шкоду
у зв'язку з пошкодженням її автомобіля
згідно з висновком судової
автотоварознавчої експертизи № 14/0-80
від 30.05.2014року у розмірі 20105,37 грн., що
складається з вартості матеріальної
шкоди в розмірі 13403,58 грн. та величини
втрати товарної вартості автомобіля
«Honda» у розмірі 6701,79 грн., а також
витрати на ліки у розмірі 138,20 грн.,
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.,
судові витрати у розмірі 917,60 грн., що
складається з оплати за проведення
судової експертизи у розмірі 562,88 грн. і
оплати судового збору у розмірі 228,40
грн. та послуг банку - 3 грн., оплати
судового збору за уточнену та
доповнену позовну заяву у розмірі 116,32
грн. та послуг банку - 7 грн., а також
стягнути витрати на правову допомогу у
розмірі 4000 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що 05.10.2013 року на вул.Польській в
м.Одесі сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобілів «Toyota» д/н
НОМЕР_1 під керуванням відповідачки
ОСОБА_2 та «Honda» д/н НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_1 Автомобіль
позивачки «Honda» д/н НОМЕР_2 отримав
механічні пошкодження, що
підтверджується довідкою ВДАЇ ОМУ
ГУМВС № 9278338 від 07.10.2013р. Дана
дорожньо-транспортна пригода сталася в
наслідок порушення ОСОБА_2 Правил
дорожнього руху України.

Також позивачці було завдано моральну
шкоду, так як пошкодження її автомобілю
призвели її до страждань, які полягають
у порушенні права власності, а саме в
наслідок пошкодження автомобіля вона
не має змоги їм користуватися, вимушена
шукати кошти на його ремонт, проводити
експертизи, технічні огляди, терпіти
незручності, також порушені нормальні
життєві зв'язки, з моменту пошкодження
автомобілю позивачка та її родина
змушені витрачати багато часу на
пересування по місту у міському
транспорті, не мають змоги виїхати за
місто, внаслідок чого не можуть
спілкуватися зі своїми рідними та
близькими, при цьому позивачкою
отриманий нервовий стрес під час ДТП,
вона постійно хвилюється за гроші, які
необхідно заплатити за ремонт
автомобіля, оскільки їх у неї немає. Всі
ці переживання супроводжуються
погіршенням настрою, постійною
схвильованістю, нервовою напруженістю,
порушенням сну та депресією, у зв'язку з
чим, вона повинна була звертатися до
лікаря-невропатолога, а також вимушена
була купувати ліки, тому моральну
шкоду вона оцінює у 10000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_3, якій діє на
підставі ордеру серії ОД № 044280 від
24.12.2013 року, позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити. При цьому
позивачка зазначила, що в неї був новий
автомобіль, при ДТП вона пережила
нервовий стрес, який в подальшому
виразився в погіршенні сну, нервовому
стані та на теперішній час вона
продовжує лікуватися. Представник
позивача в судовому засіданні
зазначив, що відповідачка свою вину
визнала, але заперечувала розмір шкоди,
тому була проведена експертиза, вина
відповідачки та шкода встановлені.
Також пошкодження автомобілю змусили
позивачку до страждань, що подіяло на
її життєві зв'язки.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4(діє на підставі довіреності від
27.02.2014р.) у судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Причини неявки до суду
не повідомили, заяв про розгляд справи
за їх відсутності не надавали.

При цьому в минулих судових засіданнях,
представник відповідачки позов не
визнав, зазначив, що автомобіль
відповідачки не застрахований,
рахунок-фактура не є належним
документом, та надав до суду
заперечення на позов (а.с.27-28,36), в яких
вказав, що позивачкою не надано доказів
того, що пошкодження її автомобілю були
значні або такі, що на тривалий час
унеможливили користування ним, а також
того, що спричинило порушення
нормальних життєвих зв'язків. При цьому
надані позивачкою в якості доказів
перенесеного нервово стресу та
душевних страждань квитанції на
придбання ліків не є належними
доказами, оскільки з них не вбачається
причинно-наслідкового зв'язку між
дорожньо-транспортною пригодою, що
відбулася 05.10.2013 року, та фактом
придбання ліків, що згідно наданих суду
квитанції, відбувалося 28.11.2013 року та
01.12.2013 року, тобто майже через два
місяці після події.

В додаткових запереченнях на позов,
наданих представником відповідача до
суду 14.08.2014 року, представник
відповідача зазначив, що відповідачка
ОСОБА_2 є малозабезпеченою особою, хоча
ї працюючою, середня заробітна плата за
останні шість місяців складає 2000 грн., у
зв'язку з чим просив позовну заяву
задовольнити в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір
відновлювального ремонту, який
становить 6701,79 грн. (а.с. 92-93)

Суд, вислухавши пояснення позивачки та
її представника, врахувавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
та проаналізувавши матеріали справи,
оглянувши в судовому засіданні
матеріали адміністративної справи №
522/26599/13-п відносно ОСОБА_2, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року
об 23 годині 30 хвилин на вул.Польській, 15
в м.Одесі сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Toyota» д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та
транспортного засобу «Honda» д/н НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_5

Транспортний засіб «Honda» д/н НОМЕР_2
належить на праві власності ОСОБА_1.
(а.с. 9).

Дана дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушення водієм
транспортного засобу «Toyota» д/н НОМЕР_1,
ОСОБА_2 п.п. 10.4 Правил дорожнього руху.
Її вина у зазначеній ДТП,
неправомірність дій, пошкодження
транспортного засобу «Honda» та
наявність складу адміністративного
порушення за ст.124 КпАП України,
встановлена Постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 08.11.2013 року
по справі №522/26599/13.(а.с. 6)

Цивільна відповідальність
відповідачки ОСОБА_2 на момент ДТП не
застрахована.

Внаслідок ДТП транспортний засіб «Honda»
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
було пошкоджено, а його власнику ОСОБА_1
спричинена майнова шкода, характер
якої та обсяг підтверджується:
довідкою ВДАЇ ОМУ ГУМВС № 9278338 про
дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7) та
довідкою ВДАІ від 05.10.2013р. (а.с. 8),
рахунком - фактурою №ДМцЗУ-000580 від
07.10.2013р. (а.с. 10).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Ухвалою суду від 16.04.2014 року по справі
було призначено судову авто-
товарознавчу експертизу.

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 14/0-80
ТОВ «Хавк Холдінг» від 30.05.2014 року,
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику автомобіля «Honda»
д/н НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП,
яке відбулось 05.10.2013 року, складає 13403
грн. 58 коп., розмір втрати товарного
виду вказаного автомобіля «Honda» д/н
НОМЕР_2 складає 6701 грн. 79 коп.(а.с. 64-86).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди;

Згідно із частинами другою, п'ятою
статті 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 22 ЦК України реальними збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року N
142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 24 листопада 2003 року за N
1074/8395 (далі - Методика) вартість
матеріального збитку (реальні збитки)
визначається як вартісне значення
витрат, яких зазнає власник у разі
пошкодження або розукомплектування
КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та
витрат, яких зазнає чи може зазнати
власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ
(втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики
вартість матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників КТЗ та
величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень
законодавства величина втрати
товарної вартості входить до вартості
матеріального збитку (реальних
збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що
величина втрати товарної вартості - це
умовна величина зниження ринкової
вартості КТЗ, відновленого за
нормативними вимогами після
пошкодження, порівняно з ринковою
вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено 2
випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і
відповідного ремонту виникає фізичний
знос, яким характеризується величина
втрати товарної вартості та який
виникає у разі пошкодження КТЗ і
відповідного ремонту: 1) унаслідок
передчасного погіршення товарного
(зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок
зниження міцності чи довговічності
окремих елементів складових частин,
захисних властивостей покриттів або
застосування для ремонту складових
частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення
товарного (зовнішнього) вигляду
транспортного засобу є однією зі
складових показника величини втрати
товарної вартості транспортного
засобу.

Втрата товарної вартості
транспортного засобу розглядається в
Методиці як економічне поняття, що
охоплює, серед іншого, і втрату
товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату
товарної вартості можна визначити як
зменшення вартості транспортного
засобу, викликане передчасним
погіршенням товарного (зовнішнього)
вигляду автомобіля та (або) його
експлуатаційних якостей у результаті
зниження міцності чи довговічності
окремих деталей, вузлів й агрегатів,
з'єднань і захисних властивостей
покриттів унаслідок ДТП і подальшого
ремонту. Передчасні зміни геометричних
параметрів, фізико-хімічних
властивостей, конструктивних
матеріалів і характеристик інших
процесів транспортного засобу, які є
результатом проведення окремих видів
ремонтних робіт, призводять до
погіршення зовнішнього (товарного)
вигляду, функціональних та
експлуатаційних характеристик і
зниження безвідмовності й
довговічності транспортного засобу.
Втрата товарного (зовнішнього) вигляду
транспортного засобу є однією з причин
фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ
і відповідного ремонту), яким
характеризується величина втрати
товарної вартості. Економічна
характеристика втрати товарного
вигляду дозволяє віднести витрати на
його відновлення до конкретних виявів
реальних збитків.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що з
відповідачки підлягає стягненню
майнова шкода у вигляді вартості
матеріальної шкоди, пошкодженого
автомобіля, згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 14/0-80
від 30.05.2013 року у розмірі 13 403,58 грн. та
втрати товарного виду вказаного
автомобіля «Honda» д/н НОМЕР_2 у розмірі 6701
грн. 79 коп.

Відповідно до ст. 23 ЦП України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Зі змісту п.5 Постанови Пленум
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, що наслідки ДТП призвели до
вимушених змін у способі життя
позивача, у зв'язку з чим вона до
теперішнього не має можливості
використовувати свій автомобіль для
власних потреб та потреб своєї сім'ї,, і
таким чином позивачці завдано моральні
страждання, що виразились у душевних
страждань та керуючись принципами
розумності і справедливості суд
вважає, що на користь позивача підлягає
стягненню моральна шкоду у розмірі 2 000
гривень .

Щодо вимог позивачки про стягнення з
відповідачки витрат на ліки у розмірі
138,20 грн., то вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
вказувала на те, що під час ДТП вона
зазнала нервово стресу, у результаті
чого в неї погіршився настрій, вона
відчуває напруженість, сталося
порушення сну, у зв'язку з чим вона була
вимушена звернутися до
лікаря-невропатолога, а також була
вимушена купувати ліки.

Позивачкою були надані суду квитанції
(чеки) на придбання ліків 28.11.2013р.,
29.11.2013р., 01.12.2013 р., 09.12.2013р., 26.08.2014р.,
03.10.2014р., амбулаторна медична карта з
поліклініки з записами лікаря від
28.11.2013 року, 28.08.2014 року та 03.10.2014 року
щодо призначень ліків, а також рецепт
лікаря від 28.11.2013 року та 03.10.2014 року.

Однак суд, не приймає до уваги
зазначені докази як належні, оскільки
позивачкою не доведено
причинно-наслідковий зв'язок між ДТП,
що відбулася 05.10.2013 року та фактом
призначення та придбання ліків у
зв'язку з погіршенням сну, майже через
два місяці після події, при цьому в
квитанціях відсутні відомості що саме
позивачкою були придбані вказані в
квитанціях ліки.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача коштів,
затрачених на правову допомогу, суд
вважає за можливе їх задовольнити, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
05.12.2013 року між позивачем та МПП
Адвокатське бюро «Казус» в особі
директора ОСОБА_3, який є фахівцем у
галузі права, було укладено договір№17
про надання юридичних послуг, згідно
п.3.1. якого вартість послуг адвоката
складає 4000 грн., що підтверджується
копією вказаного договору, наявною в
матеріалах справи.

Судом встановлено, що позивач поніс
витрати, які пов'язані з отриманням
правової допомоги та представництва
його інтересів у суді у розмірі 4 000,00
грн., про що свідчить наявна у
матеріалах справи квитанція № 18 від
05.12.2013 року, в якій платником вказаний
позивач, а підстава вказана: договір №
17 від 05.12.2013 року.

На виконання вимог ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню також судові витрати у
розмірі 912,60 грн., з яких оплата за
проведення судової експертизи - 562,88
грн., оплата судового збору у розмірі
228,40+5 грн., оплата судового збору за
уточнену та доповнену позовну заяву у
розмірі 116,32 грн. (а.с. 100-101). Проте не
підлягають стягненню з відповідача
кошти оплачені за послуги банку у
розмірі 3 грн. та 7 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 56 ч.2, 57, 60, 61,
64, 84, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України;
ст.ст.1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК
України; ст. ст., 12, 22, 24 Закону України «
Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
завданої внаслідок
дорожньої-транспортної пригоди та
витрат на ліки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_4) шкоду у
розмірі 22 105 грн.37 коп.. з яких:
матеріальний збиток у розмірі 20105
(двадцять тисяч сто п'ять) грн. 37 коп.(
вартість матеріальної шкоди 13 403,58 грн.
та величина втрати товарного виду 6 701,79
грн.), та моральну шкоду у розмірі 2000
(дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_4) витрати,
пов'язані з розглядом судової справи у
розмірі 4 912(чотири тисячі дев'ятсот
дванадцять) грн.. 60 коп.., а саме-витрати
на правову допомогу у розмірі 4 000
(чотири тисячі) гривень та судовий збір
у розмірі 912 (дев'ятсот дванадцять) грн.
60 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

07.10.2014