АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції -Горкава В.Ю.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

cуддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 19 серпня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Відділ державної виконавчої
служби Печерського районного
управління юстиції, про стягнення
аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_3 і просили ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача аліменти
щомісячно в розмірі ј частки всіх видів
заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для особи
відповідного віку до досягнення ОСОБА_2
двадцяти трьох років або припинення
ним навчання(залежно від події, яка
настане раніше).

Послались на те, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є спільним сином
позивачки та відповідача, навчається
на другому курсі відокремленого
підрозділу Національного університету
біоресурсів і природокористування
України - «Мукачевський аграрний
коледж»та потребує матеріальної
допомоги, а відповідач, маючи
можливість надавати таку допомогу,
ухиляється від виконання свого
обов'язку утримувати дитину, яка
продовжує навчання.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 19.08.2014 року у задоволенні
позову відмовлено за
недоведеністю./а.с.56-57/

В апеляційній скарзі позивачі
просять оскаржуване рішення скасувати
та ухвалите нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Посилаються на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неналежну оцінку наявних у матеріалах
справи доказів.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційну скаргу у межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі
судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується свідоцтвом про
народження /а.с. 5/, позивачка ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_3 від спільного
проживання мають повнолітню дитину -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно якого
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 08.08.2012 року відповідача
позбавлено батьківських прав.

На сьогоднішній день, як вбачається з
довідки №428 /а.с. 8/, позивач ОСОБА_2
навчається на другому курсі
відокремленого підрозділу
Національного університету
біоресурсів і природокористування
України - Мукачевського аграрного
коледжу за спеціальністю
«правознавство». У зв'язку з навчанням
у позивача виникла необхідність у
матеріальній допомозі, що й стало
причиною для звернення до суду з
позовом про стягнення з батька
аліментів на дитину, що продовжує
навчання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
недоведеності позивачами того факту,
що ОСОБА_2 дійсно потребує матеріальної
допомоги у зв'язку з навчанням.

Проте, колегія суддів з таким висновком
погодитися не може.

За змістом ст. 141 СК України, батьки
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, в тому числі і щодо її
утримання.

Відповідно до ст. 166 СК України, особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при
визначенні розміру аліментів, що
стягуються з батьків дитини, суд
повинен враховувати стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, доньки, сина, а також інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у
разі припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків з
ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син які продовжують навчання.

Згідно п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Умовою стягнення аліментів на
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання, є недостатність
забезпечення коштами як для навчання,
так і для інших необхідних потреб
(маються на увазі побутові потреби -
харчування, одяг, користування
транспортом, придбання навчальної
літератури, посібників).

Однією з підстав для відмови у позові
було ненадання позивачами копії
контракту(договору), з якого б
випливало, що ОСОБА_2 дійсно потребує
матеріальної допомоги у зв'язку з
навчанням. Разом з тим, судом першої
інстанції не враховано, що позивачеві,
крім плати за навчання, необхідно
здійснювати витрати й на побутові
потреби(харчування, одяг, проживання,
придбання навчальної літератури тощо).
Крім того, в апеляційній інстанції
позивачами надано копію договору №58-ПВ
на підготовку фахівця «молодший
спеціаліст» у ВП НУБіП України
«Мукачівський аграрний коледж», згідно
якого ОСОБА_1 повинна оплачувати
навчання сина в зазначеному
навчальному закладі в розмірі 5 000 грн.
на рік/а.с. 72/. Також, скаржники надали
довідку №261-23-Ч від 23.06.2014 року/а.с. 74/,
згідно яких слідує, що за навчання
ОСОБА_2 та за його проживання в
гуртожитку в 2013-2014 рр. сплачено 1650 грн. 00
коп.

За змістом ч. 1 ст. 200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і(або) у частці від доходу
платника аліментів, з урахуванням
обставин, передбачених ст. 182 цього
Кодексу.

Між тим, як встановлено судом, на цей
час відповідач має іншу сім'ю та
виховує малолітню дитину. Крім того,
його місячний заробіток складає не
більше 2.000 грн., у зв'язку з чим суд
вважає за необхідне частково
задовольнити позов, стягнувши аліменти
у розмірі 1/6 частини доходів
відповідача.

Що стосується вимог скаржників, про
стягнення аліментів з моменту
досягнення дитиною повноліття, то з
цього приводу колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Зазначений позов пред'явлено 02
червня 2014 року, в той час як ОСОБА_2
досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Посилання скаржників на поважність
неподання позовної заяви починаючи з 13
травня 2014 року не приймаються судом до
уваги.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає
негайне виконання рішень у справах про
стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в
порядку розподілу судових витрат з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 365 грн.
40 коп.

Враховуючи все викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2
дійсно потребує матеріальної допомоги
у зв'язку з навчанням, відповідач має
можливість таку допомогу надавати, а
тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

За змістом ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
на підставі ст.ст.185, 199, СК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Скасувати рішення Печерського
районного суду м. Києва від 19 серпня 2014
року та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6
всіх видів доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для особи
відповідного віку, починаючи з 02.06.2014
року і до припинення навчання ОСОБА_2,
але не більше, ніж до досягнення ним
двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 365 грн. 40 коп.

Допустити негайному виконанню рішення
в частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді