У х в а л а

іменем україни

02 жовтня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Дитячий заклад оздоровлення та
відпочинку «Примор'я» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 07 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що з 09
березня 1993 року по 22 лютого 2010 року
працював у відповідча на посаді
директора та заступника директора по
виховній роботі. В період з 23 лютого 2010
року по 22 липня 2010 року працював у
вказаному товаристві на підставі
договору підряду, а з 23 липня 2010 року
по 12 листопада 2013 року працював на
посаді заступника голови правління на
умовах трудового договору. 12 листопада
2010 року його було звільнено на підставі
п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що при
звільненні з ним не було проведено
розрахунок по заробітній платі в
строки, передбачені ст. 116 КЗпП України.

Посилаючись на наведені обставини та
положення ст. 117 КЗпП України, просив
стягнути на його користь з відповідача
278 997 грн 20 коп. середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
з роботи.

Заочним рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 16
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 07 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково,
стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Дитячий заклад
оздоровлення та відпочинку «Примор'я»
на користь ОСОБА_4 7065 грн 11 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні. В решті
позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог, апеляційний суд на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
правильно виходив з того, що відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні позивача з роботи з 12
листопада 2010 року по 26 грудня 2012
року, оскільки заборгованість виникла
в період коли останній займав посаду
керівника та заступника керівника
цього підприємства, а тому зобов'язаний
був вжити всіх необхідних заходів щодо
своєчасної виплати заробітної плати
всім працівникам підприємства, у тому
числі і собі.

Разом з тим, стягуючи з відповідача
суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку по заробітній
платі у період з 26 грудня 2012 року по
05 червня 2013 року у розмірі 7 056 грн 11 коп.,
апеляційний суд виходив із положень ст.
ст. 47, 117 КЗпП України та рішення
Конституційного Суду України від 22
лютого 2012 року № 4-рп/2012.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від
07 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова