Справа № 380/1263/13 Головуючий у І
інстанції Архангельський
А.М.Провадження № 22-ц/780/3092/14 Доповідач
у 2 інстанції КасьяненкоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Гуля В.В.,

При секретарі:Черепинець А.І.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тетіївського районного
суду Київської області від 21 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя , посилаючись
на те, що вона з 1999 року перебувала з
відповідачем у фактичних шлюбних
відносинах , а з 19.09. 2003 року по 6.03. 2012
року у зареєстрованому шлюбі. За час
перебування в зареєстрованому шлюбі ,
у вересні 2006 року вони купили житловий
будинок за адресою, АДРЕСА_1,
Тетіївського району, Київської
області, який пізніше добудували. Крім
того на час припинення спільного
проживання з відповідачем вони мали у
спільній власності рухоме майно, а
саме: диван, набір м»яких меблів для
кімнати , набір меблів для кімнати
стінку , холодильник , два телевізори «
Рекорд» супутникову антену, набір
меблів для кухні , ліжко двоспальне, 1
люстру , килим великий , бензопилу «
Штіль» , водяний насос, корову віком 6
років,вагою 600 кг,2 телички тільні віком
2роки по 350 кг.3 свиноматки порісні по 200
кг.

В судовому засіданні позовні вимоги
підтримала , не заперечувала проти
поділу будинку по будь-якому варіанту
проведеної експертизи та просила
стягнути з відповідача ? частину
вартості рухомого майна.

Рішенням Тетіївського районного
суду Київської області від 21 березня
2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної
власності на 46/ 100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 Тетіївського
району Київської області та виділено
їй в натурі кімнату № 1-4 , площею 8.7 кв.м.,
вартістю 6544 гривень, прибудову до
будинку, вартістю 35398 гривень, сіни- 1
площею 9.4 кв.м., сіни-11 площею 12.6 кв.м.,
вартістю 39046 гривень, криницю, вартістю
17481 гривня, вбиральню (літ."В"), вартістю
5911 гривень.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності на 54/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, Тетіївського району Київської
області та виділено йому в натурі
кімнату № 1-1 , площею 4.9 кв.м., кімнату №
1-2 площею 18.0 кв.м; кімнату №1-3 площею 7.7
кв.м., загальною вартістю 23017 грн., сіни
III, площею 17.1 кв.м., вартістю 30349 гривень,
хлів (літ. "Б"), вартістю 71497 гривень.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної
власності на диван, вартістю 400 гривень,
набір м'яких меблів для кімнати,
вартістю - 1000 гривень, 2 телевізори
рекорд, вартістю кожний 400 гривень на
суму 800 гривень, супутникову антену,
вартістю 800 гривень, набір меблів для
кухні, вартістю 1800 гривень, ліжко
двоспальне, вартістю 1300 гривень,
люстру, вартістю 80 гривень, килим
великий, вартістю 300 гривень, бензопилу
"Штіль", вартістю 1200 гривень, водяний
насос, вартістю 1200 гривень, корову
віком 6 років вагою 600 кг, вартістю 800
гривень, 2 телички віком 2 роки на
загальну суму 8000 гривень, 3 порісні
свиноматки, вартістю 10800 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
29360 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити , посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушенням судом
норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

За правилами ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини / навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо/ самостійного
заробітку / доходу/.

Відповідно до положень ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна , що належить їм на праві спільної
сумісної власності , незалежно від
розірвання шлюбу.

У ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

По справі встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
19.09. 2003 року по 6.03. 2012 року. 19.09.2006 року
між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1
Тетіївського району Київської області,
який було посвідчено 19.09.2006 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5

Стаття 657 ЦК України (в редакції яка
діяла на момент виникнення
правовідносин) вказує, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Стаття 640 ЦК України передбачає, що
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. Якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення і державної реєстрації - з
моменту державної
реєстрації.Підставою виникнення права
власності на цей будинок у покупця є
державна реєстрація договору.

Договір вважається укладеним з моменту
його реєстрації в Державному реєстрі
правочинів / п.10 договору/.

Враховуючи норми діючого на момент
виникнення правовідносин
законодавства та відсутність
державної реєстрації договору
купівлі-продажу житлового будинку,
який посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_5 19.09.2006р. випливає, що житловий
будинок АДРЕСА_1 Тетіївського району
Київської області не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Крім того, із наданого в судовому
засіданні представником відповідача
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 13.07.2013 року
вбачається, що власником спірного
житлового будинку за вищевказаною
адресою є ОСОБА_6

Проте суд на ці обставини не звернув
уваги, провів поділ будинку між
сторонами, який їм не належить по
першому варіанту будівельно-технічної
експертизи, при цьому виділивши
позивачці жилу кімнату розміром 8,7 кв.м.
, порушивши вимоги ДБН В.2.2.-15-2005»
Житлові будинки. Основні положення», в
яких передбачено, що площа загальної
кімнати у однокімнатній квартирі
повинна бути не меншою 15 кв.м.

Крім того, з листа Відділу
містобудування та архітектури
Тетіївської РДА від 19.02.2014 року
вбачається, що переобладнати
будинок,АДРЕСА_1 у два окремих
господарських двори неможливо.

А тому вимога про визнання права
власності за позивачкою на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1
Тетіївського району Київської області
є безпідставною та не підлягає до
задоволення.

Що стосується поділу рухомого майна ,
переліченого в позовній заяві та
вимоги про стягнення 18 890 гри., як
грошової компенсації за 1/2 частину
спільного нажитого рухомого майна, то
позивачкою не було надано до суду
жодних доказів на підтвердження
придбання даного майна під час шлюбу та
вартості такого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків , встановлених ст. 61
цього Кодексу.Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі .Доказуванню
підлягають обставини , які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі,
виникає спір.Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий позивачкою акт опису майна від
30.01.2012 року не можна вважати належним
та допустимим доказом, оскільки він
складений позивачкою в
односторонньому порядку та жодним
чином не підверджує придбання
вказаного майна за спільні кошти
сторін.

Суд першої інстанції не врахував вимог
та порушив як ст.ст. 10, 60 ЦПК України, так
і положення Постанови Пленуму ВСУ № 11
від 21.12.2007 року, виклав свої висновки в
рішенні, які не відповідають
матеріалам справи (оскільки належні та
допустимі докази підтвердження обсягу
та дійсної вартості спільно нажитого
рухомого майна - відсутні), а тому
рішення суду не може бути визнано
законним та обґрунтованим.

За таких обставин рішення суду І
інстанції не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності і
обгрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 309,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 21 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: