Справа №442/8426/13-ц
Провадження №2/442/223/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі: головуючої судді:
Гарасимків Л.І.

при секретарі -
Петрів В.М.

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника
відповідача : Бурмас Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дрогобич
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ «Дрогобицького заводу
автомобільних кранів» про стягнення
заборгованості з виплати заробітної
плати, компенсації за затримку виплати
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області з позовом, в якому з
урахуванням збільшення позовних
вимог, просить стягнути з відповідача
10649.31 гривень заборгованості з виплати
заробітної плати, 1200 грн. компенсації
частини заробітної плати у зв»язку з
порушенням термінів її виплати та 3000
грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що працював у
відповідача з 18.01.2008 року на посаді
слюсара цеху № 4 . Згідно наказу № 6-К
від 28.01.2014 року був звільнений за
власним бажанням у зв»язку з виходом на
пенсію. Проте, по даний час з ним не
було проведено повного розрахунку. На
неодноразові звернення до бухгалтерії
відповідача провести з ним повний
розрахунок - отримував відмову. З таких
підстав, для захисту своїх
конституційних прав на справедливу
винагороду за працю, змушений
звертатись до суду.

Окрім цього, просить стягнути з
відповідача 1200 грн. компенсації
частини заробітної плати у зв»язку з
порушенням термінів її виплати та
моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 3000
грн., оскільки внаслідок невиплати йому
заробітної плати та розрахункових
коштів він був змушений звертатись в
різні установи, організації за
захистом своїх порушених прав,
позичати гроші в знайомих, чим порушено
його нормальні життєві звязки.

Позивач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених у позовній заяві, просить
позов задоволити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов визнав
частково, не заперечив проти
задоволення стягнення 10649.31 гривень
заборгованості з виплати заробітної
плати на користь позивача. В частині
стягнення компенсаціїї частини
заробітної плати у зв»язку з
порушенням термінів її виплати та
відшкодуванні моральної школи
просить відмовити, оскільки вважає, що
позивачем не представлено розрахунку
компенсації, оскільки компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Такого розрахунку позивач не
представив, звідки він взяв суму 1200
грн., пояснити не зміг. Також і
моральна шкода не підверджується
ніякими доказами.

Зясувавши обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов слід задоволити
частково, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Статтею ст.43 Конституції України
встановлено, що право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Встановлено, що позивач
працювала у відповідача з 18.012008 року
на посаді слюсара цеху № 4. Згідно
наказу № 6-К від 28.01.2014 року був
звільнений за власним бажанням у
зв»язку з виходом на пенсію.

Згідно довідки ПАТ
«Дрогобицького заводу автомобільних
кранів» від 25.02.2014 року № 196
заборгованість відповідача перед
позивачем з виплати заробітної плати
станом на 24.02.2014 року становить 10649.31
грн.

Відповідно до ст.115 КЗпП
України заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцять календарних
днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено,
що в день звільнення працівника йому
проводиться виплата всіх сум, що
належить йому від підприємства.

Зазначені положення Кодексу
відповідачем порушено, так як виплати
заробітку та сум, що належать
працівнику при звільненні
відповідачем не проведена.

Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про
захист заробітної плати» 1994р. та ст.47
КЗпП України у день звільнення
роботодавець зобовязаний провести
повний розрахунок із працівником, який
звільняється. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми повинні бути виплачені не пізніше
наступного дня після предявлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відтак в частині стягнення 10649.31
гривень заборгованості з виплати
заробітної плати на користь позивача,
ці вимоги підлягають до задоволення.

Однак вимоги щодо стягнення
компенсації частини заробітної плати у
зв»язку з порушенням термінів її
виплати задоволенню не підлягають,
оскільки компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.,
а позивачем розрахунку такої
компенсації не представлено, звідки
він взяв суму 1200 грн. пояснити не зміг.

Порядок відшкодування
моральної шкоди у сфері трудових
відносин регулюється ст.237-1 КЗпП
України, яка передбачає відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує характер неправомірних дій
відповідача, його поведінку після
невиплати заробітної плати, тривалість
порушення прав позивача, як наслідок
порушення нормального ритму життя,
нормальних життєвих звязків, тяжкість
вимушених змін, час та зусилля
необхідні для відновлення
попереднього стану. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги
п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з
відповідача слід стягнути в користь
позивача 500 грн. моральної шкоди.

Таким чином розрахунок
заборгованості по зарплаті сторонами
не оспорюється і підлягає до
примусового стягнення. Стягненню з
відповідача підлягають моральна шкода
в розмірі 500 грн. та судовий збір в
розмірі 243.60 грн. . в дохід держави.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що позов підставний та підлягає
до часткового задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214
ЦПК України, ст.43 Конституції України,
ст. 115 КЗпП України, ст.12 Конвенції МОП
№95 «;Про захист заробітної плати» 1994р.,
п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4,
суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Дрогобицького заводу автомобільних
кранів» в користь ОСОБА_1 - 10649.31 гривень
заборгованості із заробітної плати, 500
гривень моральної шкоди , а всього:
11149.31 гривень.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Дрогобицького заводу автомобільних
кранів» в дохід держави 243.60 гривень
судового збору.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Дрогобицький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення з дня отримання такого.

Суддя

Л.І.
Гарасимків