РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2014 року
м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді:
Ванівський Ю.М.

при секретарі:
Радченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансекозахід» про
захист порушених прав споживача та
зустрічною позовною заявою Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Трансекозахід» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТзОВ «Трансекозахід» про захист
порушених прав споживача. Позовні
вимоги обґрунтовує тим, що він уклав з
ТОВ «Красненське АТП 24666» (після
перейменування - ТзОВ «Трансекозахід»)
Договір №11/04, згідно умовами якого
Товариство зобов'язувалося поставити
йому кран-маніпулятор з гідрозахватом
і гідросполученням. Свої зобов'язання
за Договором №11/04, як покупця, він
виконав в повному обсязі. Однак, кран
виявився несправним, а тому 25.05.2011 року
він повідомив відповідача, доказом
чого є підпис працівника на Договорі з
висновком про те, що не тримає захват.
Оскільки товариство відмовилося
здійснювати виконувати свої обов'язки
перед споживачем, позивач за власні
кошти здійснив ремонт. У зв'язку з цим,
просить суд стягнути з відповідача
кошти витрачені на ремонт у сумі 38 772,10
грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
та понесені ним витрати, в частині
оплати послуг представнику в сумі 1 850,00
грн.

В ході судового розгляду позивачем
було зменшено позовні вимоги, в
результаті чого він просить стягнути з
ТзОВ «Трансекозахід» кошти в сумі 38
103,60 грн. за спричинення шкоди,
внаслідок дефектів крана-маніпулятора
з гідрозахватом, гідросполученнями
«FERARI», стягнути моральну шкоду у
розмірі 5 000,00 грн. та понесені ним
витрати, в частині оплати послуг
представнику в сумі 1 850,00 грн.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом та просить суд
стягнути з позивача заборгованість у
розмірі 9 869,61 грн. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 11.04.2011 року між ТОВ
«Красненське АТП 24666» (після
перейменування - ТзОВ «Трансекозахід»)
та ОСОБА_1 був укладений Договір №11/04
про поставку крана-маніпулятора з
гідро захватом і гідро сполученням.
Згідно п. 2.2 вищезазначеного Договору
оплата товару, що поставляється за цим
Договором здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок постачальника. Однак,
Договір №11/04 від 11.04.2011 року було
анульовано Товариством, оскільки
ОСОБА_1 повідомив, що буде здійснювати
оплату готівкою. Згідно правил
розрахунків ТзОВ «Трансекозахід»
виконує роботи та продає товари лише по
безготівковому розрахунку, так як на
підприємстві немає касового апарату.
Про анулювання договору ОСОБА_1 було
повідомлено усно. В зв'язку з цим,
продаж крана-маніпулятора був
здійснений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2. ТОВ
«Красненське АТП 24666» (після
перейменування - ТзОВ «Трансекозахід»)
здійснювало лише роботи по
встановленню карна-маніпулятора на
автомобіль УРАЛ 4320,який належить
ОСОБА_1, про що було укладено Договір
№20/04 від 20.04.2011 року ТзОВ
«Трансекозахід» виконало умови
Договору та встановив кран-маніпулятор
гідравлічний на автомобіль замовника
УРАЛ 4320 н.з. НОМЕР_2, проте ОСОБА_1
відмовився підписувати вищезазначений
Договір та оплатити вартість виконаних
робіт.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
проти задоволення зустрічних позовних
вимог заперечував.

Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, проти задоволення
зустрічних позовних вимог
заперечували.

Представник відповідача - Бакаленко
О.І. заперечила проти задоволення
первісного позову та просила у
задоволенні такого відмовити,
зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, суд встановив наступне:

З Договору №11/04 від 11 квітня 2011 року,
укладеного між ТОВ «Красненське АТП
24666» та ОСОБА_1 вбачається, що ТОВ
«Красненське АТП 24666» зобов'язується
поставити кран-маніпулятор з
гідрозахватом і гідро сполученням та
встановити його на автомобіля покупця
УРАЛ 4320, а ОСОБА_1 зобов'язується
прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна
сума Договору на момент його укладення
становить 68 800,00 грн.

Згідно п. 2.2 вищезазначеного Договору
вбачається, що оплата товару, що
поставляється за цим Договором
здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника.

З пояснень представника відповідача
суду стало відомо, що Договір №11/04 від
11.04.2011 року було анульовано
Товариством, оскільки ОСОБА_1
повідомив, що буде здійснювати оплату
готівкою. Згідно правил розрахунків
ТзОВ «Трансекозахід» виконує роботи та
продає товари лише по безготівковому
розрахунку, так як на підприємстві
немає касового апарату. Про анулювання
договору ОСОБА_1 було повідомлено усно.

З виписок банку по рахунку ТОВ
«Красненське АТП 24666» (ТзОВ
«Трансекозахід»), належно завіреними
банком та долучених до матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 не
здійснював жодних перерахунків
Товариству.

В процесі розгляду справи позивачем не
було надано суду жодних документів
(наприклад чеків, квитанції), які
підтверджували факт оплати ОСОБА_1 по
Договору№11/04 від 11 квітня 2011 року на
рахунок ТОВ «Красненське АТП 24666» (ТзОВ
«Трансекозахід»).

А тому, враховуючи зазначені
обставини, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 не виконав свої обов'язки по
Договору№11/04 від 11 квітня 2011 року,
укладеного між ТОВ «Красненське АТП
24666» та ОСОБА_1 та не здійснював оплату
за кран-маніпулятор з гідрозахватом і
гідросполученням.

В своїй позовній заяві позивач вказує,
що кран-маніпулятор виявився
несправним. Про виявлені дефекти
товару він належним чином повідомив
ТзОВ «Трансекозахід», зокрема
начальник виробництва ТзОВ
«Трансекозахід» ОСОБА_6 визнав факт не
тримання захвату, здійснивши 25 травня
2011 року відповідний запис на самому
Договорі та проставивши власноручно
свій підпис.

Однак, такі твердження позивача не
можуть бути доказами по справі в
розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України,
оскільки суду невідомо, чи дійсно
здійснювався такий запис ОСОБА_6, суду
невідомо чи перебуває у трудових
відносинах з ТзОВ «Трансекозахід»
такий громадянин та чи входить до його
кола повноважень приймати звернення
контрагентів Товариства щодо якості
товарів та наданих послуг.

ОСОБА_1 також просить суд стягнути з
відповідача 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням
майна і відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 року під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації,моральних
переживаннях у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності,
прав, наданих споживачам, інших
цивільних прав, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків. Вищевказані
тлумачення Верховного Суду України
роблять неможливим задоволення позову
про стягнення моральної шкоди без
встановлення судом необхідних фактів
та обставин, а саме наявність моральної
шкоди, протиправна поведінка
заподіювача, докази, на підставі яких
можна зробити такі висновки, та
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправними діями та шкодою.

Проте позивач, протягом усього
розгляду справи не надав суду належних
та допустимих доказів, які б
підтвердили заподіяння йому моральної
шкоди та відповідно її розмір
компенсації в сумі, яка становить саме 5
000, 00 грн., а тому суд відмовляє у
задоволені вказаної вимоги в повному
обсязі.

Щодо судових витрат на оплату адвоката
, які як вказав позивач він поніс,
сплативши 1 850,00 грн., та які ОСОБА_1
просить суд стягнути з відповідача на
його користь, суд вважає зауважити
наступне.

Відповідно до ст. 79 ч.1, 3 п.2 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать: витрати на правову допомогу.

Однак, позивачем на підтвердження
своїх вимог не надано договору про
надання адвокатських послуг,
укладеного між ним та відповідним
адвокатом, квитанцій, якими би
підтверджувався факт оплати
адвокатських послуг, не додано
свідоцтва про зайняття адвокатською
діяльністю та суду не зрозуміло кому
саме з представників (а їх було
декілька) ОСОБА_1 сплатив 1 850,00 грн. Тому
підстав для стягнення 1 850,00 грн.
понесених судових витрат в частині
оплати послуг на адвоката з
відповідача суд не вбачає.

Відповідач, заперечуючи проти
первісного позову вказав, що продаж
крана-маніпулятора здійснювався
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2,
шляхом укладення Договору поставки
товару від 11 квітня 2004 року. ОСОБА_1
прийняв товар та оплатив вартість
крана-маніпулятора у сумі 65 650,00 грн.,
однак відмовився підписувати
зазначений Договір та накладну №1 від
27.05.2011 року.

У своїх поясненнях по зустрічній
позовній заяві представник
відповідача зазначає, що між
директором ТОВ «Красненське АТП 24666»
(після перейменування - ТзОВ
«Трансекозахід») та ОСОБА_1 було
досягнута домовленість, що усі роботи
по встановленню карна-маніпулятора на
автомобіль УРАЛ 4320, який належить
ОСОБА_1 здійснюватимуться ТОВ
«Красненське АТП 24666». Попередню
вартість робіт сторони оцінили у 20 000,00
грн., проте остаточна сума буде
визначена в Акті виконаних робіт.
Сторони домовилися, що позивач надасть
товариству автомобіль, на який
необхідно ставити кран-маніпулятор, а
відповідач здійснить всі необхідні
роботи. Після виконання робіт, позивач
мав оглянути виконані роботи, зробити
свої зауваження щодо якості наданих
послуг та підписати примірники
Договору №20/04 від 20.04.2011 року та Акту
виконаних робіт від 05 грудня 2011 року і
оплати вартість виконаних робіт. Однак,
ОСОБА_1 після огляду автомобіля,
самовільно забрав його з території
підприємства, не підписавши при цьому
документи та не сплативши грошові
кошти за виконанні роботи.

Відповідно до ст.ст. 11-14 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, можуть
виникати з договорів, а також
безпосередньо з актів цивільного
законодавства; особа здійснює свої
права на власний розсуд, а також
виконує обов'язки у межах, наданих їй
договором або актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчиняти на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не
заперечував той факт, що
кран-маніпулятор на його автомобіль
УРАЛ 4320 н.з. НОМЕР_2 був встановлений
саме ТОВ «Красненське АТП 24666» (після
перейменування - ТзОВ «Трансекозахід»).
А тому, суд приходить до висновку, що
позивач своїми діями, а саме надання
машини для встановлення
крана-маніпулятора та прийняття
виконання робіт, підтвердив факт
укладення між ним та відповідачем факт
укладення договору про виконання
робіт.

З Довідки №23/1/23-1/31338967 від 18.01.2012 року,
виданої Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Львова «Про результати позапланової
виїзної документальної перевірки ТзОВ
«Трансекозахід», з
питань взаємовідносин з ОСОБА_1 за
період з 01.04.2011 року по даний час»
вбачається, що суми податку на додану
вартість за податковими накладними
включено до податкових зобов'язань
відповідного періоду, відображених в
реєстрі виданих податкових накладних,
які відповідають даним додатку 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість, даним декларації з ПДВ
за грудень 2011 року. Станом на 04.11.2011 року
по рах. 361 по взаєморозрахунках з ОСОБА_1
рахується кредиторська заборгованість
у сумі 9 869, 61 грн.

В силу положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

ОСОБА_1 не надав суду належних та
допустимих доказів тих обставин на які
він покликається в своїх позовних
вимогах, а тому такі судом до уваги не
приймаються, та в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

В свою чергу відповідачем надано
належні докази правомірності його
права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення
боргу у розмірі 9 869, 61 грн. за надані
послуги по встановленню
крана-маніпулятора, та оскільки
позивач в добровільному порядку
відмовляється сплатити ТзОВ
«Трансекозахід» грошові кошти, то
зустрічний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансекозахід» про захист порушених
прав споживача - відмовити.

Зустрічний позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за
адресою: Львівська область,
Сколівський район, с. Коростів,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансекозахід», що
зареєстровано за адресою: м. Львів, пр.
Чорновола, 67а, , за
виконанні роботи грошові кошти у
розмірі 9 869,61 грн. (дев'ять тисяч
вісімсот шістдесят дев'ять гривень
шістдесят одна копійка).

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає за
адресою: Львівська область,
Сколівський район, с. Коростів,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансекозахід», що
зареєстровано за адресою: м. Львів, пр.
Чорновола, 67а, , судовий
збір у розмірі 214, 60 грн. (двісті
чотирнадцять гривень шістдесят
копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Франківський районний суд м.
Львова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович