Єдиний унікальний номер 725/2792/14-ц
Номер провадження 2/725/616/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача:ОСОБА_2

представника відповідача:ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя
особа Інтернет-портал «BukNews» про
спростування поширених засобами
масової інформації недостовірних
відомостей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним вище позовом до ОСОБА_4, третя
особа Інтернет-портал «BukNews» про
спростування поширених засобами
масової інформації недостовірних
відомостей.

Посилався на те, що 13.05.2014 року о 11 год. 28
хв. на Інтернет-порталі «BukNews» було
опубліковано заяву щодо заяву щодо
можливих корупційних дій і зловживань
з його боку як керівника міжрайонного
відділу СБУ.

Так, у заяві було зазначено, що він
здійснює:

· кришування розкрадання
лісодеревини державними
підприємствами-держлісгоспами
Берегометський, Путильський та
національний парк «Вижницький»;

· через тиск на керівництво
держлісгоспів, лобіювання інтересів
окремих комерційних структур щодо
укладення з ними угод на вирубку лісу,
було завдано збитків державі на суму
приблизно 2000000 гривень на рік;

· зазначено, що за вказані
дії він отримав 100000 євро винагороди;

· Аналогічно стверджується,
що він кришує інтереси інших своїх
кумів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, внаслідок чого
ним не вживаються заходи щодо
корупційних правопорушень зазначених
осіб;

· Також стверджується, що
через тиск на начальника відділу ВПС
«Фальків» ОСОБА_7 він покриває
контрабандне переміщення через
державний кордон України тютюнових
виробів, отримуючи при цьому
винагороду по 15 євро за одну коробку;

· Крім того, зазначається, що
на даний момент йому допомагає діюче
керівництво УСБУ в Чернівецькій
області; за незаконно отримані кошти
він побудував маєток поблизу
відпочинкової зони села Мигово.

Вважає, що розповсюджена відповідачем
інформація, яка була опублікована на
сайті Інтернет-порталу «BukNews», має
недостовірний характер та принижує
його як особу і посадовця, оскільки
його безпідставно звинувачено у
вчиненні тяжких та особливо тяжких
злочинів.

На підставі ст.ст. 3, 31 Конституції
України, ст.ст.3, 94, 201,277 ЦК України
просив визнати недостовірними, такими,
що не відповідають дійсності,
порушують права, свободи, ганьблять
честь, гідність та ділову репутацію
позивача відомості, що були
розповсюджені 13.05.2014 року об 11 год. 28 хв.
Інтернет-порталом «BukNews» в заяві щодо
можливих корупційних дій і зловживань
з боку керівника міжрайонного відділу
СБУ.

Також просив зобов'язати відповідача
спростувати відомості, поширені ним
13.05.2014 року об 11 год. 28 хв. в
Інтернет-порталі «BukNews» в заяві щодо
можливих корупційних дій і зловживань
з боку керівника міжрайонного відділу
СБУ у спосіб, найбільш близький до
способу її поширення: шляхом
публікації про те, що ним поширена
недостовірна інформація, така, що не
відповідає дійсності, порушує права,
свободи, ганьбить честь, гідність та
ділову репутацію працівника СБУ в
Чернівецькій області ОСОБА_1 не пізніше
30 днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Зобов'язати Інтернет-порталі «BukNews»
опублікувати спростування відомостей,
поширених відповідачем 13.05.2014 року об 11
год. 28 хв. в Інтернет-порталі «BukNews» в
заяві щодо можливих корупційних дій і
зловживань з боку керівника
міжрайонного відділу СБУ у такий же
самий спосіб, як і поширення не пізніше
30 днів з дня набрання рішенням законної
сили. Витрати, пов'язані зі
спростуванням відомостей, поширених
відповідачем покласти на ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримав та пояснив, що факти,
викладені в заяві щодо можливих
корупційних дій та зловживань відносно
нього є неправдивими та принижують
його честь та гідність, ганьблять його
як посадову особу. Претензій до
Інтернет-порталу «BukNews» він не має,
оскільки спір із організацією було
вирішено у добровільному порядку.
Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 також
позов підтримав та підтвердив,
викладені в ньому обставини. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнала.
Пояснила, що відповідач не є автором
спірної статті, заява була подана
громадськістю відносно публічної
особи ОСОБА_1 Щодо зобов'язання
відповідача спростувати недостовірну
інформацію зазначила, що ОСОБА_4 не є
власником Інтернет-порталу, а тому не
може її спростувати. Просила відмовити
в задоволенні позову.

Представник третьої особи
Інтернет-порталу «BukNews» у судовому
засіданні заперечував проти позову.
Зазначив, що опублікована заява не є
авторським текстом, а висловом
громадської думки та не підлягає
спростуванню. Крім того, вказував на те,
що відомості про автора заяви відсутні.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що мешкає
по сусідству з позивачем. 13.05.2014 року
він разом з іншими сусідами
ознайомився із змістом статті про
ОСОБА_1, в якій повідомлялось про
вчинення корупційних злочинів
останнім.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідка, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа
Інтернет-портал «BukNews» про
спростування поширених засобами
масової інформації недостовірних
відомостей необґрунтований та
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст.32 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

За змістом ст.297, ст. 299 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Честь, гідність та ділова
репутація фізичної особи є
недоторканими. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
її гідності, честі та ділової
репутації.

Положеннями ч. 1 ст. 275 ЦК України
закріплено право фізичної особи на
захист свого особистого немайнового
права від протиправних посягань інших
осіб. Захист особистого немайнового
права здійснюється способами,
встановленими главою 3 цього Кодексу.

Вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема, і права на
недоторканність честі та гідності
належить позивачеві. Зокрема, до
спеціальних способів захисту
відносяться і спростування
недостовірної інформації та/або право
на відповідь (стаття 277 Цивільного
кодексу України).

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є посадовою особою та обіймає
посаду начальника Вижницького МРВ УСБ
України в Чернівецькій області.
Зазначена обставина підтверджується
висновком за результатами службового
розслідування від 20.06.2014 року, який
наявний в матеріалах справи (а.с.86-91).

Як видно з поданої до суду заяви,
позивач вважає, що ОСОБА_4 розповсюдив
неправдиву інформацію про нього, яка
принижує його честь, гідність та ділову
репутацію, зокрема: 13.05.2014 року об 11 год.
28 хв. в Інтернет-порталі «BukNews» в заяві
щодо можливих корупційних дій і
зловживань з боку керівника
міжрайонного відділу СБУ (а.с.4-5).

Разом з тим, чинне законодавство не
містить визначення поняття честі,
гідності та ділової репутації.

Натомість, визначення вказаних понять
наведено у п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
відповідно до якого під гідністю слід
розуміти визнання цінності кожної
фізичної особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків.

При вирішенні даного спору суд
зауважує, що необхідною умовою для
задоволення позову є встановлення
судом юридичного складу
правопорушення, що являє собою
сукупність таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені)
(пункт 15 Постанови №1).

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Аналізуючи наведені позивачем
конкретні факти порушення його права
на недоторканність честі, гідності та
ділової репутації, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Так, у наведеній заяві щодо можливих
корупційних дій, яка була розміщена
13.05.2014 року об 11 год. 28 хв. в
Інтернет-порталі «BukNews», було викладено
думку громадськості щодо «службових
зловживань» керівника міжрайонного
відділу СБУ ОСОБА_1, а саме:

· кришування розкрадання
лісодеревини державними
підприємствами-держлісгоспами
Берегометський, Путильський та
національний парк «Вижницький»;

· через тиск на керівництво
держлісгоспів, лобіювання інтересів
окремих комерційних структур щодо
укладення з ними угод на вирубку лісу,
було завдано збитків державі на суму
приблизно 2000000 гривень на рік;

· зазначено, що за вказані
дії він отримав 100000 євро винагороди;

· Аналогічно стверджується,
що він кришує інтереси інших своїх
кумів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, внаслідок чого
ним не вживаються заходи щодо
корупційних правопорушень зазначених
осіб;

· Також стверджується, що
через тиск на начальника відділу ВПС
«Фальків» ОСОБА_7 він покриває
контрабандне переміщення через
державний кордон України тютюнових
виробів, отримуючи при цьому
винагороду по 15 євро за одну коробку;

· Крім того, зазначається, що
на даний момент йому допомагає діюче
керівництво УСБУ в Чернівецькій
області; за незаконно отримані кошти
він побудував маєток поблизу
відпочинкової зони села Мигово.

Досліджуючи спірну заяву, суд зауважує,
що вона адресована громадській раді
при Управлінні Служби безпеки України
в Чернівецькій області, яка була
утворена відповідно до меморандуму
співпраці УСБУ в Чернівецькій області
з громадськими організаціями,
об'єднаннями та активними громадянами,
що мають право на здійснення
громадського контролю від 22.04.2014 року.

Зі змісту меморандуму вбачається, що
сторони домовились про залучення на
добровільних засадах громадянського
суспільства краю до здійснення
громадського контролю за діяльністю
регіонального органу Служби безпеки
України у формі залучення
уповноважених представників до
співпраці щодо запобігання, виявлення
і протидії корупційних правопорушень,
інформування громадськості про
результати діяльності Управління в
межах надання публічної інформації,
тощо.

12 травня 20014 року громадська рада при
УСБУ в Чернівецькій області звернулась
до голови СБУ в Чернівецькій області з
заявою, в якій повідомила про
надходження заяви про можливі
корупційні правопорушення та злочини
керівника міжрайонного відділу СБУ
ОСОБА_1 (а.с.69).

При цьому, суд враховує положення ст. 40
Конституції України, відповідно до
яких усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Суд зазначає, що заява адресована
органу, завданням якого відповідно до
законодавства є ствердження
верховенства закону, зміцнення
правопорядку, а також захист від
неправомірних посягань гарантованих
Конституцією, іншими законами
України та міжнародними правовими
актами соціально-економічних,
політичних, особистих прав і свобод
людини та громадянина.

Також, зі змісту спірної заяви,
видно що вона подана від імені
мешканців Вижницького, Путильського та
Сторожинецького районів Чернівецької
області, конкретні імена яких відсутні.

Аналізуючи викладені факти, суд
враховує роз'яснення надані у п.9, п. 12
постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27.02.2009 року, відповідно
до яких відповідачами у справі про
захист гідності, честі чи ділової
репутації є фізична або юридична особа,
яка поширила недостовірну інформацію,
а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі
поширення оспорюваної інформації в
мережі Інтернет є автор відповідного
інформаційного матеріалу та власник
веб-сайта, особи яких позивач повинен
установити та зазначити в позовній
заяві. Якщо недостовірна інформація,
яка порочить ділову репутацію,
розміщена в мережі інтернет на
інформаційному ресурсі,
зареєстрованому в установленому
законом порядку як засіб масової
інформації, то при розгляді
відповідних позовів судам слід
керуватися нормами, що регулюють
діяльність засобів масової інформації.

Якщо позов пред'явлено про
спростування інформації,
опублікованої в засобах масової
інформації, то належними відповідачами
є автор і редакція відповідного засобу
масової інформації чи інша установа, що
виконує її функції, оскільки згідно зі
статтею 21 Закону України «Про пресу»,
редакція або інша установа, яка виконує
її функції, здійснює підготовку та
випуск у світ друкованого засобу
масової інформації.

Згідно ст.435 ЦК України, первинним
суб'єктом авторського права є автор
твору. За відсутності доказів іншого
автором твору вважається фізична
особа, зазначена звичайним способом як
автор на оригіналі або примірнику
твору

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не було
надано суду будь-яких доказів на
підтвердження тих обставин, хто
являється автором зазначеної вище
заяви, а також будь-яких відомостей
щодо власників веб-сайтів, на яких було
розміщено зазначену спірну інформацію.

Посилання позивача та його
представника в якості доказу про те, що
ОСОБА_4 є автором спірної заяви, на ту
обставину, що її було відіслано з його
електронної адреси, не може бути
прийняте до уваги судом, оскільки
зазначена обставина не свідчить про
створення (написання) заяви
відповідачем, на заяві відсутні
вказівки про те, хто являється автором
твору.

Також, суду не було надано доказів
звернення ОСОБА_4 на адресу
Інтернет-порталу «BukNews» з проханням
розмістити спірну інформацію, а отже не
надано доказів поширення саме
відповідачем вказаної інформації.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

За змістом ст.34 Конституції
України, ст.10 Конвенції про захист прав
людини і основних свобод кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір, в тому числі
право поширювати інформацію без
втручання органів державної влади, за
умови, що вони діють добросовісно і
надають правильну і достовірну
інформацію, не завдаючи при цьому шкоди
репутації окремих осіб і не порушують
їх прав.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Також, згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними в
абзацах 3 - 5 п. 19 постанови від 27 лютого
2009 року N 1 "Про судову практику у
справах про захист гідності, честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи",
відповідно до ст. 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки, поширені в засобі масової
інформації, принижують її гідність,
честь чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК
України та відповідним законодавством
правом на відповідь, а також на власне
тлумачення справи (ст. 37 Закону України
"Про пресу", ст. 65 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення") у тому ж
засобі масової інформації з метою
обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

Таким чином, вирішуючи питання про
визнання інформації недостовірною,
суди повинні визначитися з характером
такої інформації, та з'ясувати, чи є
вона фактичним твердженням, чи
оціночним судженням.

Суд також враховує положення
Декларації про свободу політичних
дебатів у засобах масової інформації
(далі - Декларація), схваленої 12 лютого
2004 року на 872-му засіданні Комітету
Міністрів Ради Європи, а також
рекомендації, що містяться у Резолюції
1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради
Європи про право на недоторканість
приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції
зазначається, що публічними фігурами є
особи, які обіймають державні посади і
(або) користуються державними
ресурсами, а також усі ті, хто відіграє
певну роль у суспільному житті (у
галузі політики, економіки, мистецтва,
соціальній сфері, спорті чи в будь-якій
іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується,
що оскільки політичні діячі та
посадові особи, які обіймають публічні
посади або здійснюють публічну владу
на місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
"виставити" себе на публічне політичне
обговорювання, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого захисту
своєї репутації та інших прав
порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики
щодо політичного діяча чи іншої
публічної особи є значно ширшою, ніж
окремої пересічної особи. Публічні
особи неминуче відкриваються для
прискіпливого висвітлення їх слів та
вчинків і повинні це усвідомлювати.

З урахуванням наведених положень, суд
при вирішенні даної цивільної справи
враховує, що позивач є публічною
особою, а тому постійно підлягає
ретельному громадському контролю і
потенційно може зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
він виконував або виконує свої функції.

Межа допустимої критики щодо позивача,
на думку суду, є значно ширшою, аніж
відносно приватної особи, на відміну
від останньої, позивач неминуче та
свідомо виставляє себе, свої слова та
вчинки на суворий суд журналістів та
широкої громадськості.

З огляду на вказане, висловлювання
наведені в заяві є лише критикою та
вираженням громадських поглядів щодо
особи позивача ОСОБА_1

Вільне вираження поглядів, передавання
почуттів є істотним чинником
повноцінного розвитку особистості в
суспільстві, як і здатність особи
сприймати заперечення, спонукання,
заохочення через ідеї, висловлені
іншими людьми.

Чинним законодавством не передбачена
можливість притягнення до
відповідальності за висловлювання
оціночних суджень, вони, як і думки,
переконання, судження, критична оцінка
певних фактів і недоліків не можуть
бути предметом судового захисту,
оскільки будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів не можуть
бути перевірені на предмет їх
відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів).

Крім того, суд при вирішенні
даного спору керується нормами
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
яка була ратифікована Україною 17.07.1997
року, а також роз'ясненнями наданими
Європейським судом з прав людини.

Так, рішенням Європейського суду з прав
людини від 10.06.2006 року, яке набрало
статусу остаточного, ухваленого у
справі «Ляшко проти України», було
встановлено порушення ст.10 Конвенції.
При цьому, Суд зазначив, що свобода
вираження поглядів являє собою одну з
важливих засад демократичного
суспільства та одну з базових умов його
прогресу та самореалізації кожного.
Предмет пункту другого статті 10
застосовується не тільки до
«інформації» чи «ідей», які були
отримані зі згоди чи розгля-даються як
необразливі чи як малозначущі, але й до
тих, які можуть ображати, шокувати чи
непокоїти. Преса відіграє важливу роль
в демократичному суспільстві. Хоча
вона не повинна переступати певні межі,
зокрема, що стосується захисту
репутації та прав інших, а також
розголошення конфіденційної
інформації, обов'язком преси, тим не
менш, є поширення інформації та ідей у
спосіб, сумісний із її обов'язком і
відповідальністю, щодо всіх питань, що
становлять громадський інтерес,
включаючи питання правосуддя. Це не
тільки завдання преси - поширювати
подібну інформацію та ідеї -
суспільство також має право отримувати
їх. Інакше чи здатна була б преса
відігравати цю життєво важливу роль
«вартового пса демократії».

Межі припустимої критики за певних
обставин можуть бути ширшими, коли
йдеться про державного службовця, що
виконує свої повноваження, ніж коли
йдеться про фізичних осіб.

У вказаній справі Суд визнав, що всі
опубліковані статті було викладено в
надзвичайно жорстких термінах. Проте, з
огляду на той факт, що вони були
написані з питань серйозного
суспільного інтересу та стосувалися
публічних осіб та політиків, Суд
вважав, що застосована термінологія не
може вважатися надмірною.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконання рішень і використання
практики Європейського суду з прав
людини» практика Європейського суду є
джерелом права у національній правовій
системі.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа Інтернет-портал «BukNews» про
спростування поширених засобами
масової інформації недостовірних
відомостей - до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 64, 79,
81, 83, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа Інтернет-портал «BukNews» про
спростування поширених засобами
масової інформації недостовірних
відомостей - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд
м.Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун