Справа № 495/5977/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5977/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

13.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
аліментів.

Так, позивач просить суд стягувати з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у
розмірі ? частки з усіх видів доходу
щомісячно на період навчання сина -
ОСОБА_3, тобто до 30.06.2016 року.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилася, але подала до суду заяву,
згідно з якою заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити, справу та розглянути за
її відсутності.

Відповідач - ОСОБА_2, в судове засідання
не з'явився, але подав до суду заяву,
згідно з якою з позовними вимогами
ОСОБА_1 згоден у повному обсязі,
претензій не має та просить розглянути
справу за його відсутністю.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
15.07.1995 року між позивачем - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано шлюб
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту
Білгород-Дністровському
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 208.

Від сумісного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3, що
підтверджується виданим 28.08.1996 року
Відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Білгород-Дністровської міської ради
народних депутатів Одеської області
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, актовий запис за №362.

Заочним рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.03.2014 року по справі № 495/1054/13-ц шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

За твердженням позивача, син ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, мешкає разом із матір'ю
та знаходиться на її повному утриманні.
Дитина навчається на третьому курсі
Коледжу ВНЗ «Одеська державна академія
технічного регулювання та якості» ІІІ
рівня акредитації, денна форма
навчання. Навчання син закінчує 30.06.2016
року.

Позивач - ОСОБА_1, посилається на те, що
вона самостійно несе витрати на
придбання для сина підручників,
канцелярських приладів, платежів за
період навчання, харчування, предметів
одягу та взуття, оплату комунальних
послуг. На неодноразові звернення до
відповідача з проханням про надання
матеріальної допомоги дитині
відповідач не реагує.

Зазначені вище обставини і стали
підставою для звернення позивача до
суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року,
ратифікованої Верховною Радою України
27.02.1991 року, кожна дитина має право на
рівень життя, необхідний для її
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.
Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15.05.2006 року встановлено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного
кодексу України, якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років, право
на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Згідно із ст.200 Сімейного кодексу
України, суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
ст.182 Сімейного кодексу України. При
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатного
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення (ч.1 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до
всіх платників аліментів, незалежно
від правових підстав їх праці (робота
за трудовим договором, відповідно до
вимог КЗпП, робота за контрактом за
кордоном тощо). Зазначені положення
передбачають мінімальний розмір
аліментів на одну дитину відповідного
віку, у той час як максимальний розмір
аліментів закон не встановлює.
Останній буде визначатися судом у
кожному конкретному випадку,
враховуючи як потреби самої дитини, так
і можливості платника аліментів -
матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України
передбачено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу
України передбачено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
з дня пред'явлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у
судовому порядку не поширюється
позовна давність. Позов може бути
пред'явлено у будь-який час, поки існує
право на аліменти. Право на аліменти
виникає у дитини з моменту її
народження. Якщо один із батьків (або
батьки) не виконує свого обов'язку щодо
утримання дитини, до нього може бути
пред'явлено позов про стягнення
аліментів на утримання дитини. У цьому
випадку, заінтересована особа, яка має
право на одержання аліментів на дитину,
вправі вимагати їх виплати у судовому
порядку незалежно від строку, що минув
з моменту виникнення у неї цього права,
а також незалежно від причин, у зв'язку
з якими вона раніше не зверталася до
суду з позовом. Аліменти звичайно
присуджуються на майбутнє. Водночас, як
виняток із загального правила,
відповідно до частини 1 даної статті,
стягнення аліментів відбувається не з
моменту (дня) набрання чинності
рішенням суду, а з моменту (дня)
пред'явлення позову. Причому дане
правило діє незалежно від того,
наскільки багато часу пройшло від того
як було пред'явлено позов до його
задоволення судом.

Як встановлено матеріалами справи та
підтверджено в судовому засіданні,
ОСОБА_3 (син ОСОБА_2 та ОСОБА_1.) дійсно є
студентом ІІІ курсу денного відділення
Коледжу ВНЗ «Одеська державна академія
технічного регулювання та якості» ІІІ
рівня акредитації, закінчує навчання
30.06.2016 року, що підтверджується
довідкою інспектора відділу кадрів ВНЗ
«Одеська державна академія технічного
регулювання та якості» № 112 від 08.07.2014
року.

Крім того, згідно із довідкою
Карналіївської сільської ради № 110 від
01.08.2014 року, на утриманні ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів
підлягають задоволенню шляхом
стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліментів на час
навчання на утримання повнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з дня подання позовної заяви
до закінчення навчання. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

В свою чергу, сторони не позбавлені
права звернутись до суду з позовом про
зміну (збільшення/зменшення) розміру
аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути
згодом змінено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось з них.

У зв'язку з тим, що матеріальне
становище, сімейний стан, а також стан
здоров'я платника аліментів або їх
одержувача можуть протягом часу
наявності аліментного зобов'язання
змінюватися, законом передбачено, що за
позовом якоїсь із цих осіб суд вправі
змінити раніше встановлений розмір
аліментів як в сторону їх зменшення,
так і в сторону їх збільшення.

Крім того, зменшення розміру аліментів
за наявності передбачених законом
причин не виключає можливості взагалі
звільнення від їх сплати.

Якщо розмір аліментів було визначено
за рішенням суду, заінтересована особа
вправі звернутися з позовом до суду про
його збільшення або зменшення. Під
зміною матеріального положення сторін
розуміється як покращення, так і
погіршення майнового положення
платника або одержувача аліментів.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, з
відповідача підлягають стягненню на
користь держави судові витрати за
розгляд позовної заяви.

Керуючись статтями 182-183, 191, 199-200
Сімейного кодексу України, статтями 3,
10, 11, 60, 88, 157, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) аліменти на час навчання
на утримання повнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви, а саме з
13.08.2014 року до закінчення навчання,
тобто до 30.06.2016 року. Право на утримання
припиняється у разі припинення
навчання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь держави судовий збір
за розгляд позовної заяви в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко