Справа № 495/5852/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

27 жовтня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Островерх В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий 18.12.1997 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_2 виданий 12.04.1996 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5852/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

08.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про розірвання
шлюбу.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29.09.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/5852/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Справу
призначено до розгляду.

Позивач - ОСОБА_1, в судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, а саме розірвати шлюб між
сторонами.

Відповідач - ОСОБА_2, в судовому
засіданні заперечувала проти позовних
вимог ОСОБА_1, просила у їх задоволенні
відмовити та зазначила, що згоду на
розірвання шлюбу не надає.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, заслухавши в судовому
засіданні пояснення сторін, суд дійшов
до висновку про законність,
правомірність та обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу з ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
11.08.1989 року між позивачем - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано шлюб
Виконавчим комітетом Чобручської
сільської ради Слободзейського району
республіки Молдова, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 33, що
підтверджується виданим 04.09.2014 року
дублікатом свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_3.

Від сумісного шлюбу у сторін
народилися діти - син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного
кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Такі положення національного
законодавства України відповідають
статті 16 Загальної декларації прав
людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

За твердженням позивача - ОСОБА_1,
одруження з відповідачем - ОСОБА_2,
виявилося невдалим. У сторін різні
погляди на життя. Шлюбні відносини
припинені та сторони проживають окремо
з травня 2009 року. Шлюб зберегти
неможливо. Примирення також не буде.
Шлюб фактично з того часу розпався.

Позивач також посилається на те, що у
нього склалася інша сім'я та він бажає
узаконити свої відносини з жінкою, з
якою проживає в цей час.

У свою чергу, відповідач - ОСОБА_2, в
судовому засідання не заперечувала та
підтвердила той факт, що сторони
проживають окремо, спільне
господарство не ведуть. Також
відповідачка зазначила, що під час
спільного життя її чоловік зловживав
спиртними напоями, не працював, у
сторін постійно виникали сварки,
скандали та навіть бійки, що наносило
їй фізичні та моральні страждання, що
нерідко ставало підставою для
побоювання за своє життя. Між тим, за
твердженням ОСОБА_2 вона згоду на
розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не надає, але
чому і з яких підстав пояснити не
змогла.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного
кодексу України передбачено право
кожного з подружжя припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу
(частина третя статті 105 Сімейного
кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 110
Сімейного кодексу України, позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення
(стаття 112 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного
кодексу України, документом який
засвідчує факт розірвання шлюбу судом,
є рішення суду про розірвання шлюбу,
яке набрало законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із
змінами та доповненнями), проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

У зв'язку з наведеними обставинами та
нормами чинного законодавства, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладені обставини,
норми чинного законодавства та той
факт, що сторони проживають окремо,
позивач поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не має, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам сторін, суд вважає за можливе
розірвати шлюб між сторонами.

Керуючись ст.ст. 21, 24, ч.ч. 3, 4 ст.56, ч.2
ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112, 115
Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-60, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований
11.08.1989 року Виконавчим комітетом
Чобручської сільської ради
Слободзейського району республіки
Молдова, про що зроблено відповідний
актовий запис за № 33, що
підтверджується виданим 04.09.2014 року
дублікатом свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_3.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко