АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5654/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевцова Т. В. Доповідач - Макаров
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Колегія суддів судової палати по
цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»

на рішення Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» про захист прав
споживачів та стягнення страхового
відшкодування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 квітня
2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково та ухвалено стягнути з ПАТ
«УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача
страхове відшвідування в сумі 57663 грн. 94
коп. та 400 грн. на відшкодування послуг
на евакуацію автомобіля, а також
стягнуто з відповідача на користь
держави судовий збір в сумі 580 грн. 64
коп..

В апеляційній скарзі ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задовольнні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення
повинно бути законним і обґрунтованим
та відповідати на питання: чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Проте цим вимогам рішення суду не
відповідає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
порушив умови договору страхування та
без будь-яких мотивованих підстав
страхове відшкодування у визначений
строк позивачу не виплачено.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником автомобіля «Шевроле Авео»,
д/н НОМЕР_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, а 06 липня 2012 року,
між позивачем та ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО», в особі
Дніпропетровської філії, було укладено
договір добровільного страхування
транспортного засобу № 05-00/00007404/1.1.2.00,
предметом якого є страхування
автомобіля «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1
(а.с. 4, 7).

Відповідно до п. 7.1 Договору
страхування до страхових випадків
відноситься пошкодження (знищення)
транспортного засобу або його частин
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Франшиза за вказаним
страховим ризиком складає 0% від
страхової суми.

Згідно п. 31.1.2.Договору страхування
страховик зобов'язаний протягом двох
робочих днів, як тільки стане відомо
про настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику.

Також встановлено, що 05 листопада 2012
року позивач, керуючи застрахованим
транспортним засобом в м. Тернівка по
вул. Ленінградській, не впорався з
керуванням, виїхав за межі проїзної
частини, внаслідок чого автомобіль
перекинувся та отримав значні
механічні ушкодження, а відповідно до
постанови Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 21
листопада 2012 року винним у скоєнні
вказаного ДТП визнано позивача, якого
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8).

Згідно ст. 16 Закону України «Про
страхування» та ст. 979 ЦК України
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно п.27 договору страхування
страховим ризиком є ДТП - подія, що
сталася під час руху Застрахованого
транспортного засобуабо іншого ТЗ,
внаслідок якої завдані матеріальні
збитки Страхувальникові (ризик-ДТП, а
згідно п. 28.1.3 не визнається страховим
випадком і не здійснюється страхове
відшкодування у разі, якщо збиток виник
внаслідок умисних дій Страхувальника
(водія), та інших осіб, що користуються
транспортним засобом на законних
підставах. Під умисними діями слід
розуміти (бездіяльність), коли особа,
яка їх вчиняла, усвідомлювала шкідливі
наслідки своїх дій (бездіяльності) і
бажала їх або свідомо допускала
настання таких наслідків.

Як вбачається з постанови Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2012 року Водій
ОСОБА_2 05 листопада 2012 року о 05.15 год,
керуючи автомобілем «Шевроле Авео» д/н
НОМЕР_1 та рухаючись по вул.
Ленінградській в м. Тернівка, в раойні
перехрестя з вул. Харківською,
відволікся від керування, виїхав за
межі проїздної частини, не впорався з
керуванням, внаслідок чого автомобіль
перекинувся та отримав механічні
пошкодження, чим порушив п.2.3. б Правил
дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього
руху для забезпечення безпеки
дорожнього руху водій зобов'язаний: б)
бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі

А згідно п. 36.1.3 договору страхування
Страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування, якщо
Страхувальник подав Страховикові
свідомо неправдиві відомості про
предмет Договору страхування або про
факт та обставини настання страхового
випадку.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач у заяві про страховий випадок
від 06 листопада 2012 року про обставини
ДТП повідомив Страховика лише про те,
що ДТП сталося при повороті, при
слизькій дорозі занесло та вдарило об
бордюр та перевернувся (а.с. 3).

Проте позивач не повідомив Страховика
про те, що він відволікся від керування,
виїхав за межі проїздної частини, не
впорався з керуванням, внаслідок чого
автомобіль перекинувся та отримав
механічні пошкодження, чим здійснив
перешкоди Страховику у визначенні
причин та умов настання страхового
випадку, чим було порушено п.32 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту.

Проте суд першої інстанції на ці
обставини уваги не звернув та їх
взагалі не перевіряв, рішення суду не
мотивував та прийшов до помиклових
висновків про часткове задоволення
позовних вимог з порушення норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» -
задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» про захист прав
споживачів та стягнення страхового
відшкодування відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
М.О. Макаров

Судді
Л.М. Болтунова

С.П.Котушенко