Справа № 209/2619/13-ц
Провадження № 2/209/365/14
РІШЕННЯ

іменем України

"13" червня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді
Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих
Л.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Атоменергомашбуд» про встановлення
факту перебування в трудових
відносинах, стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представники відповідача при судовому
розгляді справи позов по суті та за
обставинами справи не визнали.

29 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Атоменергомашбуд» про встановлення
факту перебування в трудових
відносинах, стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування позову посилається на
те, що 01 квітня 2012 року він уклав
трудовий договір з відповідачем,
директором підприємства на момент
підписання договору був ОСОБА_3.
Відповідно до умов трудового договору
він був прийнятий на посаду
комерційного директора, розмір
посадового окладу складав 6000 грн. на
місяць. Під час працевлаштування ним
були надані копії паспорту та
ідентифікаційного коду, але трудова
книжка залишалася в нього, оскільки зі
слів директора, на той час вона була не
потрібна. З наказом про прийняття на
роботу його ніхто не ознайомив, і його
було повідомлено, що є письмовий
трудовий договір і цього достатньо для
оформлення трудових правовідносин.
Під час роботи на підприємстві він
здійснював керівництво
господарсько-фінансовою діяльністю
підприємства у питаннях
матеріально-технічного постачання,
адміністративного обслуговування,
забезпечуючи ефективне використання
матеріальних і фінансових ресурсів,
зниження їх витрат, прискорення
термінів оборотності коштів, розробляв
поточні і перспективні плани з
розширення господарської діяльності
підприємства, здійснював контроль за
виконанням зобов'язань постачальних та
підрядних організацій, представляв
інтереси підприємства у
взаємовідносинах з державними
органами та іншими організаціями з
комерційних питань. З моменту
прийняття на роботу і до грудня 2012 року
заробітна плата йому не
виплачувалася, по різним надуманим
причинам відповідача. Підозрює, що до
січня 2013 року він так і не був
працевлаштований на підприємстві. В
кінці грудня 2012 року він попередив
директора, що розриває трудовий
договір з 01 січня 2013 року за власним
бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП
України, але ні в день звільнення, ні
потім заборгованість по заробітній
платі йому виплачена не була. Вважає,
що з відповідача на його користь
належить стягнути заборгованість по
заробітній платі за період з 01 квітня
по 31 грудня 2012 року в сумі 56000 грн.,
вихідну допомогу в сумі 18000 грн.,
оскільки власник порушив
законодавство про працю, середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку за період з 01 січня по 31
травня 2013 року в сумі 30000 грн., моральну
шкоду в сумі 10000 грн. Просить стягнути з
відповідача на його користь зазначені
суми.

До судового розгляду справи від
відповідача надійшли письмові
заперечення, в яких він просить суд
звернути увагу на те, що позивач
звернувся до суду після спливу
позовної давності. Крім цього,
позивачем при укладенні трудового
договору не було надано відповідачу
трудову книжку, чим не виконано істотні
умови, які визначені законом.
Відповідач діє згідно Статуту,
затвердженого протоколом загальних
зборів учасників № 1 від 21 грудня 2011
року, і підпунктом 11 п. 7.6 розділу 7
Статуту зазначено, що призначення
директора та заступника директора
товариства відносяться до виняткової
компетенції загальних зборів
учасників товариства, а загальних
зборів стосовно призначення позивача
на посаду комерційного директора
товариства не відбувалося, про що
свідчить відсутність протоколу збору
учасників товариства, а тому позивач
фактично не був допущений до роботи,
наказ відсутній, книги реєстрації
наказів в товаристві немає, прізвище
позивача відсутнє у відомостях про
нарахування та виплату заробітної
плати. Позивач виконував одноразові
доручення керівника товариства, за що
останній проводив оплату йому із своїх
особистих коштів. Позивачем не надані
письмові докази на підтвердження
отримання ним заробітної плати,
відпустки, письмових записів в
журналах, підписах. А всі надані
позивачем копії документів, не
доказують зазначені ним обставини
щодо перебування у трудових відносинах
з відповідачем. Порушене за заявою
ОСОБА_1 кримінальне провадження щодо
безпідставної невиплати заробітної
плати 05 червня 2013 року постановою
слідчого було закрите в зв'язку з
відсутністю в діях директора
товариства складу злочину,
передбаченого ч.1 ст. 175 КК України, яка
не оскаржена позивачем. Просять суд
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги по суті
та за обставинами справи в повному
обсязі та суду пояснив, що він
пропустив тримісячний строк звернення
до суду з цим позовом, оскільки в січні
2013 року звернувся до міліції про
порушення кримінального провадження, а
потім з 31 травня по 11 червня 2013 року він
хворів. ОСОБА_3 він знає з 2004 року, і
останній сам запропонував йому роботу,
пояснив. що він буде курирувати
питання співпраці з ПАТ «ДМКД», в
березні 2012 року вони в офісі у ОСОБА_3
уклали усний та письмовий договір,
текст надрукували одразу ж у офісі, при
підписанні договору були присутніми
тільки він та ОСОБА_3. Договір був
підписаний та укладений у березні, а
дата в ньому була зазначена - 01 квітня
2012 року. Вони із ОСОБА_3 домовилися, що
йому кожен місяць, в першій половині
місяця, на офісі, будуть виплачувати
гроші, але він жодного разу на протязі
восьми місяців нічого не отримав. За
трудовою книжкою він ніде не був
працевлаштований, і він неодноразово
пред'являв до ОСОБА_3 претензії щодо
офіційного працевлаштування, і
сподівався на оформлення. Він
виконував роботи з продаж, по
поверненню боргів, співпраці з ПАТ
«ДМКД», жив у Дніпродзержинську та
отримував від ОСОБА_3 вказівки в
телефонному режимі. Кабінет йому не
виділяли, як він буде представляти
інтереси товариства, вони із ОСОБА_3 не
обговорювали. 02 квітня 2012 року він
приступив до роботи, він зателефонував
ОСОБА_3 і той повідомив, що приїде на
ДМК на тиждень. Робочий день та вихідні
йому не встановлювалися, його цікавила
тільки заробітна плата. Він питав у
ОСОБА_3, чи потрібна трудова книжка, а
той відповів, що не треба. В подальшому
він трудову книжку ОСОБА_3 не надавав,
вони весь час працювали за трудовим
договором, але ОСОБА_3 казав, що все
оформить. Він був комерційним
директором товариства, був
ознайомлений з посадовими обов'язками
в усній формі в день підписання
трудового договору, матеріальну
відповідальність він не ніс, фінансові
документи не підписував, договір з ПАТ
«ДМКД» був підписаний 17 серпня 2012 року,
і вони продовжували працювати з
відповідачем за трудовим договором,
роботи стало більше. Він їздив на ДМК,
щоб все контролювати, вони орендували
офіс для субпідрядника по АДРЕСА_1,
підготували лист на ДМК для
виготовлення перепусток йому,
позивачу, ОСОБА_3 та робітникам, лист
підписував він, позивач, як
комерційний директор, і на підставі
цього листа всім видали перепустки. 10
грудня 2012 року він запитав у ОСОБА_3, де
його заробітна плата, а 25 грудня 2012
року повідомив ОСОБА_3, що буде
працювати тільки тоді, коли будуть
гроші. 17 січня 2013 року ОСОБА_3
зателефонував і сказав, що заплатить
гроші. Останній робочий день він
відпрацював 31 грудня 2012 року на офісі
субпідрядників «Гранит - Юг» по
АДРЕСА_1, виїздив на об'єкт, що вони
будували на території ДМК, зустрівся
там з інженером УКСа ОСОБА_12,
закінчили в 14.00, він усно казав, яка
амортизація. Всі вісім місяців він жив
заощадженнями, також допомагали
родичі та друзі, протягом восьми
місяців він не цікавився, чи
відбуваються обов'язкові
відрахування із заробітної плати.
Договори з ДМК він не підписував, їх
підписував ОСОБА_3, ТОВ
«Атоменергомашбуд» не орендував офіс
в Дніпродзержинську, в нього нема
документів, що він продав будь-які
цінності від імені товариства в
період часу з 01 квітня по 31 грудня 2012
року. В нього не було конкретного
робочого місця, він виконував
вказівки ОСОБА_3, ППР складав «Гранит -
Юг». За освітою він економіст -
товарознавець, вищої освіти в нього
немає, закінчив технікум, він не ніс
матеріальної та фінансової
відповідальності. Йому знайомий
порядок працевлаштування,
довіреності представляти інтереси ТОВ
«Атоменергомашбуд» йому не видавали.
Договір був укладений в
Дніпродзержинську, а в самому договорі
місцем укладення зазначений Київ,
інструктажу перед початком роботи він
не проходив, в зарплатних відомостях не
розписувався. Просить задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав позовні
вимоги ОСОБА_1 по суті та за обставинами
справи в повному обсязі просить позов
задовольнити

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позов по суті та за
обставинами справи не визнав та суду
пояснив, що він є директором ТОВ
«Атоменергобудмаш». ОСОБА_1 знав
раніше, і в березні 2012 року він
звернувся до нього з проханням
працевлаштування. Він повідомив його,
що не може надати йому роботу в
Дніпродзержинську, а є робота в Києві.
Його заробітна плата, як директора,
становить 1500 грн. 01 квітня 2012 року він
із позивачем не бачився, договір йому
дав сам ОСОБА_1 в березні 2012 року,
коли вони разом пили кофе, і він його
«в шутку» підписав. Йому було відомо,
що позивач не має вищої освіти і він не
міг взяти його на роботу комерційним
директором. З 29 березня по 11 квітня 2012
року він був у відрядженні у Москві.
Договір був в одному екземплярі, і в
нього є тільки копія цього трудового
договору. він казав позивачу, що є
визначена процедура прийняття на
роботу, і що він має право підпису, але
прийняти людину на роботу можна
тільки зі згоди загальних зборів
учасників товариства. Для товариства
позивач ніякої роботи не виконував, а
для нього особисто виконував
кур'єрську та експедиторську роботу,
возив на ДМК, і він йому платив гроші
із своїх особистих коштів. Робоче місце
позивачу не виділялось, ніякий
інструктаж з ним не проводився.
Претензій з боку позивача не було. 3-4
рази в період з вересня 2012 року по
листопад 2012 року він, як фізична особа,
просив позивача про послугу,
перепустку виписував, так була
потрібно було потрапити на територію
ДМК, від імені товариства він нічого
не підписував, Проект виробництва
робіт він також не підписував і цього
документа не бачив, можливо його
виготовив субпідрядник, печатку
ставив він, а чий підпис, не знає. Він не
виключає, що міг звернуться до ОСОБА_1
за допомогою супроводжувати машину на
ДМК, за що він йому заплатив, для чого і
оформив перепустку. «Гранит - Юг»
дійсно їх підрядник, про що ОСОБА_1
відомо, оскільки один раз він
допомагав йому везти вантаж. Роботу в
товаристві для позивача він так і не
знайшов. Він дійсно мав намір взяти
позивача на роботу в Києві, але він не
приїхав до Києва з потрібними
документами. Трудовий договір, наданий
позивачем, вважає недійним. Він сам
особисто контролював роботу на ДМК.
ОСОБА_1 в товаристві офіційно не
працював, збори акціонерів для
прийняття його на роботу не збиралися,
довіреність на ім'я ОСОБА_1 не
виписувалася. Просить в позові
відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 позов по суті за
обставинами справи не визнав та суду
пояснив, що позов є необґрунтованим,
крім цього ОСОБА_1 пропустив строк
звернення до суду з цим позовом і не
просить його поновити, також позивач
не надав трудову книжку відповідачу,
позивач виконував лише разові
доручення директора товариства, які
йому оплачувалися особисто директором.
Просить в позові відмовити в повному
обсязі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є
приватним підприємцем, займається
посередницькою діяльністю, знає
позивача та ОСОБА_3, відносини з ними
робочі. Вона працювала на підприємстві
«Гранит - Юг», яке виконувало роботи для
ТОВ «Атоменергомашбуд», як
субпідрядник, на території ПАТ «ДМКД».
Працювала за трудовою угодою
секретарем, прийняв її на роботу
комерційний директор ТОВ «Гранит -
Юг», це було півтори - два року тому.
Розпорядження їй також давав і ТОВ
«Атоменергобудмаш», її безпосереднім
керівником був ОСОБА_7, який представив
їй ОСОБА_3 яка директора ТОВ
«Атоменергомашбуд». ОСОБА_1 їй
представив ОСОБА_3, як комерційного
директора, це відбувалося в офісі
«Гарнит - Юг» по АДРЕСА_1. Вона
оформлювала документи на в'їзд на
територію ДМК ОСОБА_1 і ОСОБА_3, вони їй
надали технічний паспорт на
автомобіль, посвідчення водія та
паспорт, вона назвала ОСОБА_1 водієм,
оскільки він керував автомобілем.
Вона працював в офісі з 08.00 до 18.00
години, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були в офісі
не кожен день. Перепустку ОСОБА_1
оформлювала вона особисто, їй надали
паспорт та трудовий договір. ОСОБА_3 її
повідомив, що ОСОБА_1 буде працювати
від ВАТ «Атоменергомашбуд». З ОСОБА_1
вона раніше знайома не була, адвоката
ОСОБА_1 знає по процесу з приводу
розірвання шлюбу, і саме ОСОБА_1
познайомив її з цим адвокатом. ОСОБА_1
мав можливість скористуватися столом
керівника в офісі, але особистого
робочого місця в офісі у позивача не
було. Позивач вважав своїм керівником
ОСОБА_3 Роботи на ДМК були закінчені у
лютому 2013 року, а вони з ОСОБА_1
звільнилися одночасно наприкінці
грудня 2012 року. Повноважень позивача
вона не перевіряла, але бачила його
трудовий договір, який її показав
ОСОБА_1. Відрядження позивачу вона не
оформлювала, заробітну плату у
відповідача вона не отримувала, ОСОБА_1
був незадоволений несвоєчасною
виплатою заробітної плати і не в
повному обсязі, скаржився на ОСОБА_3.
ОСОБА_1 не кожен день приходив на роботу
і не кожен день знаходився у офісі по
різним причинам.

Судом досліджені такі докази по
справі шляхом їх оголошення в судовому
засіданні:

- трудовий договір від 01 квітня 2012
року (а.с. 10), в якому зазначено, що ТОВ
«Атоменергомашбуд в особі директора
ОСОБА_3 який діє на підставі Статуту, як
роботодавець, та позивач ОСОБА_1, як
робітник, уклали договір про прийняття
позивача на роботу на посаду
комерційного директора;

- Витяг ( а.с. 11, 12), яким
підтверджується факт реєстрації ТОВ
«Атоменергомашбуд» в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 23 грудня 2011
року, факт реєстрації відповідача за
юридичною адресою: 01004, м. Київ, вулиця
Крутий Узвіз, буд. 6/2 «а» та відомості
про ОСОБА_3, як про керівника
підприємств;

- копія звернення від 30 листопада
2012 року директора ТОВ
«Атоменергомашбуд» до директора по
безпеці ПАТ «ДМКД» за дозволом на
видачу перепустки водію ОСОБА_1 на
територію підприємства з 01 грудня 2012
року (а.с. 13);

- копія перепустки на ім'я
позивача, як водія, на територію ПАТ
«ДМКД» до 31 грудня 2012 року (а.с. 14);

- копії актів від 02 жовтня 2012 року
між ОСОБА_1, як представником ТОВ
«Атоменергомашбуд» та ПАТ «ДМКД» (а.с.
15, 16), в яких зазначені відомості щодо
ввезення на територію ПАТ «ДМКД»
товаро - матеріальних цінностей;

- копія проекту виробництва робіт,
затвердженого позивачем, як директором
ТОВ «Атоменергомашбуд» ( а.с. 17);

- копія паспорту позивача (а.с. 19),
якою підтверджується його особа
громадянина України;

- листи ТОВ «Атоменергомашбуд»
від 06 квітня 2012 року, від 13 квітня 2012
року ( а.с. 37, 38), яким підтверджується
факт звернення відповідача до
позивача з вимогою про явку на робоче
місце та надання документів для
працевлаштування на підставі
підписаного трудового договору від 01
квітня 2012 року;

- наказ від 01 квітня 2012 року (а.с. 39),
яким підтверджується факт видання
наказу про прийняття ОСОБА_1 на посаду
комерційного директора ТОВ
«Атоменергомашбуд» з окладом 6000 грн. з
моменту надання позивачем
відповідних документів для подальшого
оформлення;

- лист ТОВ «Атоменергомашбуд» від
20 квітня 2012 року (а.с. 40), яким
підтверджується факт повідомлення
позивача про те, що договір від 01 квітня
2012 року вважається не укладеним в
зв'язку з ненаданням ним належних
документів для оформлення;

- епікриз від 11 червня 2013 року (а.с.
54), яким підтверджується факт
перебування позивача на лікуванні в
КЗОЗ «Центр ПМСД № 1» з 31 травня по 11
червня 2013 року з приводу виразкової
хвороби, загострення, активна виразка
ЦДПК, хр. холецистит, поліпи жовчного
міхура;

- постанова старшого слідчого
відділу Ленінського РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 05 червня 2013року ( а.с. 71), якою
підтверджується факт закриття
кримінального провадження щодо
директора ТОВ «Атоменергомашбуд»
ОСОБА_3;

- Статут ТОВ «Атоменергомашбуд»
(а.с. 72-88), яким підтверджується мета та
напрямки діяльності товариства, факт
визнання вищим органом управління
товариства загальних зборів
учасників та факт віднесення питань
щодо призначення директора та
заступника директора товариства до
виняткової компетенції загальних
зборів учасників товариства;

- посвідчення про відрядження (а.с.
109), яким підтверджується факт
перебування ОСОБА_3 у відрядження у м.
Москва, Росія, з 28 березня 2012 року по 10
квітня 2012 року;

- довідка ТОВ «Атоменергомашбуд»
від 15 січня 2014 року (а.с. 110), якою
підтверджується розмір заробітної
плати директора товариства ОСОБА_3 в
сумі 1500 грн.;

- довідка ТОВ «Атоменергомашбуд»
від 15 січня 2014 року (а.с. 111), якою
підтверджується режим праці на
підприємстві ;

- довідка ТОВ «Атоменергомашбуд»
від 15 січня 2014 року (а.с. 112), якою
підтверджується факт відсутності
загальних зборів засновників
товариства в період з 20 січня 2012 року
по 15 січня 2014 року з приводу прийняття
на роботу працівників товариства;

- лист начальника УКС ОСОБА_9 від 10
січня 2013 року (а.с. 113), яким
підтверджується факт повідомлення
відповідача про розірвання договору
будівельного підряду;

- копія трудової книжки позивача
(а.с. 126 -129), якою підтверджується
наявність останнього запису про
працевлаштування ОСОБА_1 в період з 01
квітня 2004 року по 31 січня 2008 року в ТОВ
НВНІКП «Інно-Дніпро» на посаді
менеджера;

- наказ №2 ТОВ «Атоменергомашбуд»
від 04 січня 2012 року (а.с. 146), яким
підтверджується факт призначення
ОСОБА_10 головним бухгалтером
товариства;

- витяг із Статуту ТОВ
«Атоменергомашбуд» (а.с. 147), яким
підтверджується факт відсутності в
товаристві посади комерційного
директора.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атоменергобудмаш»,
яке розташоване за адресою: м. Київ,
вулиця Крутий Узвіз, буд. 6/2 «а» ( а.с. 11,
12).

Також судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знайомі один з одним
з 2004 року, що підтвердили в судовому
засіданні особисто сторони у справі.

З 31 січня 2008 року позивач ОСОБА_1
офіційно не працевлаштований, що
підтверджується його трудовою книжкою,
оригінал якої був досліджений судом
під час розгляду справи.

На підставі досліджених наданих
сторонами доказів, суд встановив, що
дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як
добрими знайомими, була досягнута
домовленість щодо виконання
позивачем разових доручень ОСОБА_3, як
директора ТОВ «Атоменергомашбуд», що
підтверджується оформленням
перепустки на ім'я ОСОБА_1, як водія
товариства, і самим трудовим договором
від 01 квітня 2014 року. І саме за ці разові
доручення ОСОБА_1 отримував від
ОСОБА_3 грошові кошти. Посилання
ОСОБА_1 на відсутність повної оплати
його послуг з боку ОСОБА_3 в період з
квітня 2012 року до грудня 2012 року,
заперечуються поясненнями допитаної
за його клопотанням в якості свідка
ОСОБА_11, яка пояснила суду, що ОСОБА_1
скаржився їй на ОСОБА_3 про
несвоєчасну оплату його роботи та не в
повному обсязі. Зазначене свідчить про
отримання позивачем грошових коштів
від ОСОБА_3 за виконану ним разову
роботу, хоча і не в тому розмірі, що був
ними обумовлений.

Що стосується трудового договору від
01 квітня 2012 року, на який позивач
посилається як на підставу прийняття
його на посаду комерційного директора
ТОВ «Атоменергомашбуд» з 01 січня 2012
року, то суд вважає, що тільки
підписання трудового договору не є
підставою для виникнення трудових
відносин між сторонами, оскільки
позивачем не надані докази на
підтвердження допущення його до
роботи та виконання ним обов'язків
протягом періоду з 01 квітня 2012 року до
31 грудня 2012 року на посаді
комерційного директора підприємства
та відсутній запис в трудовій книжці
позивача про прийняття його на роботу.

Як встановлено судом, позивач
відповідачу трудову книжку не надавав,
заяву про прийняття його на роботу на
посаду комерційного директора та заяву
про звільнення його з роботи не
подавав, наказ про прийняття позивача
на роботу та про звільнення з роботи
відповідачем не видавався, заробітна
плата відповідачем ОСОБА_1 не
нараховувалася і не виплачувалася, що
свідчить про відсутність існування
між сторонами трудових відносин.

Крім цього, суд враховує, що всі
питання, пов'язані з прийняттям на
роботу вирішуються загальними
зборами засновників ТОВ
«Атоменергомашбуд», які в період з
січня 2012 року по січень 2014 року
відповідачем не проводилися, посада
комерційного директора взагалі не
передбачена Статутом товариства.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
позивач не надав суду належних доказів
на підтвердження зазначених ним
обставин щодо існування між ним та
відповідачем трудових відносин в
період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012
року, а саме: щодо допущення його до
роботи, ознайомлення з правилами
трудового розпорядку, визначення
робочого місця, видачі довіреності на
представлення інтересів відповідача в
різних установах, підприємствах та
організаціях, щодо покладення на
позивача фінансової та матеріальної
відповідальності, щодо права підпису, а
докази, надані відповідачем,
спростовують ствердження ОСОБА_1 про
укладення між ним та відповідачем
будь якого типу трудового договору
(безстрокового, на визначений строк
або такого, що укладається на час
виконання певної роботи).

За таких обставин, суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 належить
відмовити, оскільки факт перебування
його в трудових відносинах з
відповідачем в період з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2012 року не найшов
свого підтвердження в судовому
засіданні, а отже судом не
встановлений.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України
трудовий договір може бути: 1)
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; 2) на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; 3) таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4. ст. 24 КЗпП
України трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.
Додержання письмової форми є
обов'язковим: ……3) при укладенні
контракту; 4) у випадках, коли працівник
наполягає на укладенні трудового
договору у письмовій формі; ………6) при
укладенні трудового договору з
фізичною особою. При укладенні
трудового договору громадянин
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках, передбачених
законодавством, - також документ про
освіту (спеціальність, кваліфікацію),
про стан здоров'я та інші документи.
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України до
початку роботи за укладеним трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити
працівникові його права і обов'язки та
проінформувати під розписку про умови
праці, наявність на робочому місці, де
він буде працювати, небезпечних і
шкідливих виробничих факторів, які ще
не усунуто, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я, його права на пільги
і компенсації за роботу в таких умовах
відповідно до чинного законодавства і
колективного договору; 2) ознайомити
працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку та колективним
договором; 3) визначити працівникові
робоче місце, забезпечити його
необхідними для роботи засобами; 4)
проінструктувати працівника з техніки
безпеки, виробничої санітарії, гігієни
праці і протипожежної охорони.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.. 48 КЗпП України
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх
працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
або у фізичної особи понад п'ять днів.
Трудові книжки ведуться також на
позаштатних працівників при умові,
якщо вони підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню. До трудової
книжки заносяться відомості про
роботу, заохочення та нагороди за
успіхи в роботі на підприємстві, в
установі, організації; відомості про
стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В зв'язку із відомою в задоволенні
позову, заявленого ОСОБА_1, який
звільнений від сплати судового збору
на підставі закону України «Про
судовий збір», судові витрати слід
віднести на користь держави.

На підставі ст. 24, 26, 29, 48 КЗпП України,
керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 59, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Атоменергомашбуд» про встановлення
факту перебування в трудових
відносинах, стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди, -
відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Ковальова А.Б.