У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Новопетрівської сільської ради
Магдалинського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 10
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Новопетрівської
сільської ради Магдалинського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом.

Позивачка посилалась на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, про що
видано свідоцтво про її смерть від 20
жовтня 2004 року серії НОМЕР_1 та зроблено
відповідний актовий запис № 42. Після
смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, що
складається з належної їй земельної
ділянки площею 4,610 га, призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, згідно з
державним актом на право приватної
власності на землю серії III-ДП № 114955,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 27 січня 2003 року.
За життя померла ОСОБА_6 склала
заповіт від 29 вересня 2004 року,
посвідчений секретарем
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області та
зареєстрований в реєстрі за № 168,
згідно з яким вона є єдиною
спадкоємицею всього належного ОСОБА_6
майна.

Зазначала, що для оформлення свідоцтва
на спадщину вона у встановлений
законом шестимісячний строк
звернулась до нотаріальної контори де
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину у зв'язку з
відсутністю оригіналу державного акта
на право приватної власності на землю
та роз'яснено право на звернення до
суду.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 червня
2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за заповітом,
посвідченим 29 вересня 2004 року
секретарем виконавчого комітету
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області та
зареєстрованого в реєстрі за № 168,
після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 4,610
га (пай № 138), призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташовану на території
Новопетриківської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, згідно з
державним актом на право приватної
власності на землю серії III-ДП № 114955,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю від 27 січня 2003 року
МД № 11958, виданого на ім'я ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з заповітом ОСОБА_4 є
спадкоємицею після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 Позивачка у
встановлений законом шестимісячний
строк, передбачений ст. 1270 ЦК України,
звернулась до нотаріальної контори,
однак постановою державного нотаріуса
Першої Дніпропетровської нотаріальної
контори їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, оскільки у неї відсутній
оригінал державного акта на право
приватної власності на землю.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 31
жовтня 2013 року, яке набрало законної
сили, у задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області про
визнання заповіту нікчемним та надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов правильного висновку про
визнання за ОСОБА_4 права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за заповітом.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
10 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.