Справа №6-1033/14
(№760/2680/13-ц)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. про скасування обмеження виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

17.12.2014 року до суду надійшло подання про скасування обмеження виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, яке було застосоване до нього ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року.

Подання обґрунтоване тим, що виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем було внесене подання про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду, було закінчено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець вважає, що підстав для збереження обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон немає.

Старший державний виконавець у судове засідання не з'явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист №2-364 виданий Солом'янським районними судом м. Києва 02.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 214964,85 грн., судових витрат в сумі 1820,00 грн., а всього 216784,85 грн.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 07.11.2012 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11.02.2013 було задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон до повного виконання ним виконавчого листа №2-364 від 02.11.2012 року, виданого Солом'янським районним судом м. Києва.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 25.02.2014 року на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист № 2-364 був повернутий стягувачу.

У відповідності до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" лише у разі закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа до суду скасовуються вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Інших підстав для скасування заходів примусового виконання рішень законом прямо не передбачено.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 20.11.2014 року було скасовано заходи примусового виконання рішення суду, а саме обмеження громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу встановлені ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року.

Копію вказаної постанови направлено до Адміністрації Державної прикордонної служби.

При розгляді подання про скасування обмеження виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, суд враховує судову практику Верховного Суду Україн щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у якій зазначено, що на суд покладено лише тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України, а припинення обмеження виїзду - є прерогативою державного виконавця.

Проте, листом ДПС України від 20.11.2014 року повідомлено, що Головний центр обробки спеціальної інформації не має правових підстав вилучити відомості про боржника ОСОБА_2 з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України на підставі надісланої постанови старшого державного виконавця.

Разом з тим, зі змісту постанови державного виконавця від 25.02.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу вбачається, що вона винесена на підставі заяви стягувача (а.1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон згідно з чинним законодавством допускається лише у випадку ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, що означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Таким чином, збереження визначеного ухвалою суду від 11.02.2013 року обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 не відповідає умовам, за яких згідно з законодавством воно може бути застосоване до боржника.

Крім того, станом на день подання заяви про скасування обмеження у праві ОСОБА_2 виїзду за межі України від 11.02.2013 року відсутнє відкрите виконавче провадження, порушене на підставі виконавчого листа №2-364 від 02.11.2012 року.

Також, з огляду на те, що законом передбачений 5-денний термін оскарження ухвали суду про обмеження у праві виїзду за кордон, ОСОБА_2 у зв'язку з пропуском ним такого строку позбавлений передбаченого законом порядку оскаржити таку ухвалу від 11.02.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд виходить з того, що права ОСОБА_2 на виїзд за кордон станом на день подання заяви обмежуються безпідставно.

При цьому в даному випадку іншого порядку їх захисту від триваючого порушення, аніж звернення до суду із поданням про припинення такого порушення чинним законодавством не передбачено.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (1966р.) передбачено, що кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Беручи до уваги викладені обставини, враховуючи недопустимість відмови у захисті порушених прав особи лише з підстав відсутності передбаченого законом механізму такого захисту, суд приходить до висновку про можливість задоволення подання старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Цапенко С.М. про скасування обмеження виїзду за межі України відносно ОСОБА_2

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, у праві виїзду за кордон, встановлене ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року в справі №6-222/13 (№760/2680/13-ц), із вилученням Адміністрацією Державної прикордонної служби України інформації про зазначену особу із відповідної бази даних.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: