Провадження №6/761/1744/2014
У Х В А Л А

іменем України

12 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого:
судді - Притули Н.Г.

при секретарі:
Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко Олександра Миколайовича про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначене подання.

Ініціатор подання просить обмежити в
праві виїзду за кордон боржника з
вилученням паспортного документа -
ОСОБА_2 до виконання ним своїх
зобов'язань.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує тим, що у відділі
примусового виконання рішень ДВС
України на виконанні знаходиться
виконавче провадження, що відкрите на
підставі виконавчого листа №752/3612/13-ц,
виданого 29.11.2013 року Голосіївським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором
позики від 22.04.2010 борг в розмірі 9 511 200,00
грн., 756 655,68 грн. - відсотки за
користування позикою, 542 138,40 грн. -
інфляційне збільшення боргу, 784 869,39
грн. - 3% річних, всього - 11 594 863,50 грн.
Рішення суду в добровільному порядку
боржником не виконано, заходи щодо
виявлення майна боржника виявились
безрезультатними, тому ініціатор
подання вважає, що є достатні підстави
для встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби (ч.1). Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця (ч.2).

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
слухання справи. В той же час в поданні
він зазначив прохання про слухання
подання у його відсутність.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України від 21 січня 1994 року
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами),
яким визначено випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України та встановлено порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
свою власну. На здійснення цих прав не
може бути встановлено жодних обмежень,
крім тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням слід розуміти такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Задоволення подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.
Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. Саме по собі
невиконання боржником самостійно
зобов'язань не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Як встановлено в судовому засіданні та
вбачається з матеріалів справи, 12.12.2013
року головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Бойко О.М. відкрив
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №752/3612/13-ц, що виданий
29.11.2013 року Голосіївським районним
судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 за договором позики від
22.04.2010 борг в розмірі 9 511 200,00 грн., 756
655,68 грн. - відсотки за користування
позикою, 542 138,40 грн. - інфляційне
збільшення боргу, 784 869,39 грн. - 3% річних,
всього - 11 594 863,50 грн.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження направлялась боржнику та
була отримана представником, як
вбачається з розписки на копії
супровідного листа.

Постановою від 12.12.2013 року головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Бойко О.М. наклав арешт на все
рухоме та нерухоме майно боржника
ОСОБА_2.

Державним виконавцем встановлено, що
боржник має на праві власності
нерухоме майно.

Крім того, листом від 25.06.2014 року,
начальник відділу супроводження
операцій по клієнтських рахунках АТ
«Райффайзен Банк Аваль» повідомив
державного виконавця про те, що Банком
накладено арешт на кошти ОСОБА_2 в сумі
12 754 349,85 грн.

Як вбачається суми коштів, на яку
накладено арешт достатньо для
належного виконання рішення суду,
проте, державний виконавець не надав
суду доказів, що станом на 08.09.2014 року
(дата надходження подання до суду) він
скористався можливістю, передбаченою
Законом України «Про виконавче
провадження» та звернув стягнення на
кошти.

В той же час суду не надано доказів, що
державний виконавець направляв вимоги
боржнику про сплату коштів та що
зазначені вимоги отримувались
особисто ОСОБА_2; не надано доказів, що
боржнику направлялись запрошення на
прийом до державного виконавця і вони
проігноровані боржником.

Крім того, в додатках, які прикладені до
подання містяться розписки
представника ОСОБА_2 про те, що він
ознайомлений про хід виконання 04.02.2014
року та 23.04.2014 року.

Але оскільки з подання та документів
наданих до нього не вбачається, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, державний виконавець до
суду не з'явився, не надав для огляду
оригінал виконавчого провадження,
після 14.07.2014 року державний виконавець
мав можливість вчинити виконавчі дії,
спрямовані на виконання виконавчого
листа, звернувши стягнення на кошти
боржника у банківській установі, а тому
суд не вбачає законом передбачених
підстав для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.33 Конституції України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко Олександра Миколайовича про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_2 -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.Г.Притула