Справа № 2/331/1403/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м.
Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
в складі :

головуючого - судді -
Скользнєвої Н.Г.,

секретарі
- Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 20 червня 2011 року вона
надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в
розмірі 2200,00 грн., які вона передала, а
відповідач ОСОБА_2 прийняв, про що
написав розписку, яку засвідчив своїм
особистим підписом.

Згідно розписки ОСОБА_2 зобов"язався
повернути грошові кошти у строк до 31
грудня 2011 року.

В зазначений строк - до 31.12.2011 року
відповідач ОСОБА_2 суму боргу в розмірі
2200,00 грн. їй не повернув та її уникає.

Також, вважає, що внаслідок невиконання
умов договору позики відповідач завдав
їй моральну шкоду, яка полягає у тому,
що внаслідок тривалого невиконання
умов договору позики та небажанням
відповідача повернути кошти вона
зазнала душевного стресу, яку оцінює у
2200,00 гривень.

На підставі викладеного, просить суд
стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму
боргу за договором позики від 20 червня
2011 року в розмірі 2200 грн., моральну
шкоду в розмірі 2200,00 грн., а також судові
витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

Позивач надав суду заяву, в якій
просить суд розглянути справу за її
відсутності, зазначивши, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву з
проханням розглянути справу за її
відсутності, зазначивши, що проти
позовних вимог в частині стягнення
суми боргу за договором позики в
розмірі 2200,00 грн. не заперечує, але
заперечує проти стягнення моральної
шкоди, оскільки її позивачу не
завдавав.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача,
перевіривши наявні в матеріалах справи
докази, взявши до уваги заяви позивача
та відповідача, кожного в окремості,
приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено та не
заперечується сторонами, що 20 червня 2011
року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 у борг
грошові кошти в розмірі 2200,00 грн., які
вона передала, а відповідач ОСОБА_2
прийняв, про що написав розписку, яку
засвідчив своїм особистим підписом..
(а.с. 4)

Згідно розписки ОСОБА_2 зобов"язався
повернути грошові кошти у строк до 31
грудня 2011 року.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з с. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В зазначений строк - до 31.12.2011 року
відповідач ОСОБА_2 суму боргу позивачу
ОСОБА_1 в розмірі 2200,00 грн. не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК Ураїни
порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов"язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики в розмірі 2200,00 грн., є законною,
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо
стягнення на її користь з відповідача
по справі моральної шкоди у розмірі
2200,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом. Тобто,
відшкодування моральної шкоди може
здійснюватися не тільки в силу
договору, але й закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.3 постанови "«Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від
31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством (п.5 Постанови).

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації.

Як на спричинення відповідачем
позивачу моральної шкоди, остання
посилається на те, що вона зазнала
моральних страждань, які полягають у
тому, що внаслідок тривалого
невиконання умов договору позики та
небажанням відповідача повернути
кошти вона зазнала душевного стресу,
які оцінює у 2200,00 гривень.

За подібних обставин та, керуючись
принципом розумної достатності, суд
вважає за необхідне зменшити розмір
моральної шкоди, завданої позивачеві,
стягнувши з ОСОБА_2 моральну шкоду на
користь ОСОБА_1 в розмірі 300,00 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат пов'язаних з розглядом
справи.

При подачі позовної заяви до суду
позивач по справі сплатив: судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп., у зв'язку з чим
зазначена сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача. (а.с. 1)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст. 23, 611, 625, 1046-1050 ЦК України,
суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який зареєстрований та мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_2 (ІПН: НОМЕР_2) суму боргу за
договором позики від 20 червня 2011 в
розмірі 2200 гривень (дві тисячі двісті)
гривень 00 копійок, моральну шкоду в
розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок, а
також судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) гривень 60 копійок, а всього -
2743 (дві тисячі сімсот сорок три) гривень
60 копійок.

В решті позовні вимоги залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подання в
10-денний строк з дня отримання копії
рішення апеляційної скарги, тобто в
порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя:

Н.Г.Скользнєва

09.07.2014