Справа № 355/1667/13-ц Головуючий у І
інстанції Єременко В.М.Провадження №
22-ц/780/3661/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Волохова Л.А., Савченка С.І.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 25 квітня 2014 року
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення та зустрічним позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання дії з підвищення процентної
ставки незаконними ,-

встановила:

В серпні 2013 року позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
між ПАТ КБ «Приватбанк" та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір від 11.04.2008
року на придбання нерухомості на суму
331890 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 11.04.2028 року.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, станом на 05.06.2013 року
утворилась заборгованість в сумі 940974
грн. 59 коп.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач
просив стягнути з ОСОБА_1 на користь
банку заборгованість за кредитним
договором у розмірі 940974 грн. 59 коп.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 подала
зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ
«Приватбанк" про визнання дії з
підвищення процентної ставки
незаконними, яку мотивувала тим, що
однією з істотних умов кредитного
договору були відсотки за користування
кредитом у розмірі 1,34% на місяць, однак
з 01.02.2009 року відсоткова ставка за
кредитним договором в одноособовому
порядку банком збільшена із 16,08% до 29.52%
річних.

Оскільки позивач не отримувала лист
банку від 31.12.2008 року про збільшення
процентної ставки, у цьому листі банком
не було наведено математичної
залежності між запропонованим
розміром ставки до розміру облікової
ставки НБУ, дії банку на порушують
умови кредитного договору, тому ОСОБА_1
вважає дії банку по підняттю в
односторонньому порядку процентної
ставки незаконними та такими, що
суперечать вимогам ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними
дії банку з підвищення відсоткової
ставки із 16.08 % до 29.52 % річних за
кредитним договором від 11.04.2008 року.

Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 25 квітня 2014 року
позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором №КЗРОGК15006759 від
11.04.2008 року на загальну суму 940974 грн. 59
коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
в якій просить його скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк», а її позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на одностороннє
збільшення банком відсотків за
користування кредитом та неналежне
повідомлення боржника про вказане,
відсутність вини боржника у виникненні
заборгованості перед кредитором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не виконував належним чином
своїх зобов'язань перед банком щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитом,
кредитор вчиняв дії про повідомлення
боржника щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку.

Колегія суддів із вказаними висновками
погоджується, оскільки вони є
обґрунтованими і відповідають
вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк та інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору від 11.04.2008 року
позивач ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ
«Приватбанк» кредит на придбання
нерухомості у розмірі 400890 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі у розмірі 1,34% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 12 квітня 2028 року.

Згідно абзацу 2 п. 8.1. кредитного
договору погашення заборгованості за
договором повинно здійснюватись в
наступному порядку: «щомісячно в
період сплати позичальник повинен
надавати банку кошти (щомісячний
платіж) у сумі 4815,23грн. згідно графіку
погашення кредиту для погашення
заборгованості за кредитом, що
складається із заборгованості по
кредиту, відсоткам, винагороди,
комісії».

ОСОБА_1 продовжувала сплачувати банку
грошові кошти в сумі місячного платежу
без урахування збільшеної з 01.02.2009 року
відсоткової ставки за кредитним
договором, внаслідок чого утворилась
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 940974 грн. 59 коп., яка
складається з наступного: 329100 грн. 30
коп. - заборгованість за кредитом; 367493
грн. 97 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 5693
грн. 67 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 1936140 грн. 24
коп. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до договору; 250 грн. 00
коп. (фіксована частина) та 44796 грн. 41
коп.

Як видно із рішення апеляційного суду
Київської області від 26 червня 2012 року,
що набрало законної сили, у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання незаконними
дій банку по збільшенню процентної
ставки з підстав порушення умов
кредитного договору, вимог ст. ст. 651,
1056-1 ЦК України, вимог законів України «
Про банки і банківську діяльність»,
«Про запобігання впливу світової
фінансової кризи на розвиток
будівельного та житлового
будівництва» - відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд обґрунтовано виходив з
положень ст.ст. 526, 627, 652 ЦК України та
дійшов правильного висновку про
доведеність позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк», оскільки відповідач не
виконував належним чином своїх
зобов'язань перед банком щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування кредитом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк».

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що банк на законних
підстав здійснив підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором, повідомив про це рішення
ОСОБА_1 і ці обставини не підлягають
доказуванню в силу вимог ст. 61 ЦПК
України, оскільки встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили.

Колегія суддів також погоджується з
такими висновками суду, оскільки
зазначене підтверджується
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про
неналежне повідомлення позивача про
зміну процентної ставкиє
необгрунтвоаними, оскільки суперечать
матеріалам справи. Зокрема, як
вбачається з листа ПАТ КБ «Приватбанк»,
який ОСОБА_1 отримала згідно з реєстром
замовних листів № 174 від 9 січня 2009 року,
з 01.02.2009 року відсоткова ставка за
вказаним кредитним договором банком
збільшена до 29,52% річних ( а.с.33-35,т.1).

Твердження апелянта щодо
неправильності розрахунку суми
заборгованості колегія суддів не
вважає обґрунтованими, оскільки вони
спростовуються розрахунком, випискою
по рахунку, відкритого на ім.»я
відповідача та копіями меморіальних
ордерів. Даних про інших розмір
заборгованості за кредитним договором
матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи, оскільки повністю
спростовуються зазначеними належними
та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду
Київської області від 25 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий

Судді :