Справа № 265/2765/14-ц
Провадження № 2/265/1540/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із
позовом до відповідачки про стягнення
суми завдатку та збитків у розмірі
завдатку, посилаючись на те, що 30 грудня
2013 року між нею та відповідачкою був
укладений у простій письмовій формі
договір завдатку в рахунок платежів за
придбання квартири розташованої в
АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою.
Сума завдатку становила 500 доларів США.
Оскільки договір купівлі-продажу
квартири не був укладений між
сторонами з вини відповідачки, яка до
теперішнього часу не повернула
отриману суму завдатку, то просила суд
стягнути з ОСОБА_2 суму завдатку та
завдані неправомірними діями
останньої збитки у розмірі завдатку в
національній валюті за курсом НБУ на
момент подання позову разом із
сплаченим нею судовим збором.

В ході судового засідання позивачка
уточнила свої позовні вимоги, на
підставі чого просила стягнути з
ОСОБА_2 на свою користь суму завдатку в
розмірі 500 доларів США, а в іншому
вимоги залишила без змін, тобто про
стягнення збитків в сумі 5625 грн. та
відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю
підтримуючи заявлені нею позовні
вимоги, вказувала, що домовлялась з
відповідачкою про подальше укладення
угоди купівлі-продажу АДРЕСА_1 із
відповідачкою усно. Вважає, що саме
відповідачка затягувала проведення
угоди, а коли стало зрозуміло, що
купівля квартири не відбудеться,
ОСОБА_2 відмовилась повернути
отриманий від позивачки завдаток. Коли
15 лютого 2014 року повинна була відбутись
угода купівлі-продажу зазначеної
квартири, виявилось, що у відповідачки
не усі документи були готові, тому
вважає, що саме ОСОБА_2 винна у зриві
укладення договору купівлі-продажу.
Просила задовольнити вимоги у повному
обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_2, не
визнаючи вимог ОСОБА_1, зазначала, що
вона не відмовлялась від укладення
договору купівлі-продажу своєї
квартири, однак необхідний був час для
отримання оцінки вказаного нерухомого
майна для проведення угоди. Зазначала,
що саме ОСОБА_1 відмовилась від купівлі
в неї квартири, тому відповідачка не
повинна повертати їй отриманий
завдаток в сумі 500 доларів. Додавала, що
нею було витрачено додаткові кошти на
виготовлення нової оцінки майна, на
послуги ріелтора, щоб знайти інших
покупців, та вона змушена була
продавати квартиру на 1000 доларів
дешевше. Враховуючи наведене, просила
суд повністю відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1

Представник відповідачки, яка діє на
підставі договору, ОСОБА_3, в судовому
засіданні підтримуючи позицію, ОСОБА_2,
вказувала, що сторони домовились про
купівлю-продаж квартири, що належала
ОСОБА_2, чому підтвердженням є розписка
про отримання завдатку від ОСОБА_1 на
виконання намірів купити у подальшому
нерухоме майно. Усі документи у ОСОБА_2
були в порядку, однак, без повідомлення
причин, ОСОБА_1 односторонньо
відмовилась від виконання умов
попередньої угоди, тому відповідачка
не повинна повертати їй отримані 500
доларів США. Просила відмовити у позові
ОСОБА_1

Відповідно до письмових заперечень
ОСОБА_2, не погоджуючись із вимогами
ОСОБА_1, вказувала, що у неї у власності
перебувала квартира АДРЕСА_1, яку вона
мала намір продати. Домовившись із
ОСОБА_4, якого знайшла ОСОБА_1, про
купівлю вказаної квартири за 13500
доларів США для позивачки, в листопаді
2013 року вона уклала усний договір із
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо купівлі в неї
квартири АДРЕСА_1. 30 грудня 2013 року
натомість ОСОБА_1 домовилась із
відповідачкою про купівлю вказаної
квартири саме позивачкою за 13500 доларів
США, а на підтвердження намірів остання
передала відповідачці завдаток у
розмірі 500 доларів США під розписку.
Однак письмово договір завдатку між
сторонами не оформлювався. Попередньо
домовилась із позивачкою про укладення
договору купівлі-продажу квартири на 15
лютого 2014 року. Відповідачка при цьому
попередньо домовилась із іншою особою
про придбання вже собі квартири. Однак
станом на 15 лютого 2014 року відповідачка
змушена була робити нову оцінку
кватири, бо термін дії старої оцінки
майна сплив. Вказане не сподобалось
позивачці, яка стала вимагати
негайного повернення отриманого
відповідачкою завдатку. В подальшому
позивачка ухилилась від купівлі в неї
зазначеної квартири, тому ОСОБА_2
вважає, що саме ОСОБА_1 винна у тому, що
угода купівлі-продажу квартири не
сталась. На підставі переліченого
просила суд відмовити у задоволенні
позову повністю.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, суд вважає позов
ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного
вмотивування.

Згідно до розписки від 30 грудня 2013 року,
оглянутої у судовому засіданні,
вбачається, що ОСОБА_2 від ОСОБА_1
отримала завдаток в сумі 500 доларів США,
бо продає останній квартиру АДРЕСА_1 (а.
с. 6).

Згідно до оглянутого в судовому
засіданні звіту про оцінку вартості
АДРЕСА_1 від 14 жовтня 2013 року, строк дії
якої до 1 лютого 2014 року, вбачається, що
вказана квартира вартувала 63 000 грн. (а.
с. 19-20).

Згідно до попереднього договору від 15
січня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2
домовилась із ОСОБА_5 до 15 лютого 2014
року укласти договір купівлі-продажу
АДРЕСА_4, на виконання умов якого
виплатила 8000 грн. забезпечувального
платежу (а. с. 21-22).

На підтвердження укладення договору
купівлі-продажу АДРЕСА_1 суду
представником відповідачки була
надана угода від 5 березня 2014 року, за
якою ОСОБА_2 продала належну їй
квартиру за 105487 грн., що також
підтверджується витягом з державного
реєстру речових прав (а. с. 42, 43).

Згідно до ч. 1 ст. 570 Цивільного кодексу
України (далі за текстом рішення - ЦК)
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Відповідно до ст. 571 ЦК, якщо порушення
зобов'язання сталося з вини боржника,
завдаток залишається у кредитора. Якщо
ж порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора, він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково
сплатити суму у розмірі завдатку або
його вартості. При цьому сторона, винна
у порушенні зобов'язання, має
відшкодувати другій стороні збитки в
сумі, на яку вони перевищують розмір
(вартість) завдатку, якщо інше не
встановлено договором.

Натомість за ч. 2 ст. 570 ЦК, якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст. 635 ЦК попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

При цьому за змістом ст. 635 ЦК
попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору.

За змістом ст. 657 ЦК договір
купівлі-продажу квартири або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Таким чином суд встановив, що у
порушення умов ст. ст. 635, 657 ЦК сторонами
по справі не було укладено у письмовій
формі та нотаріально посвідченого
попереднього договору з
купівлі-продажу АДРЕСА_1, тому не можна
вважати завдатком передані 500 доларів
США 30 грудня 2013 року ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2, бо відповідного договору із
взаємними зобов'язаннями між сторонами
не було укладено.

Суд при цьому зазначає, що внесення
завдатку як способу забезпечення
виконання зобов'язання може мати місце
лише в разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договору. Оскільки договору, який би за
своєю формою та змістом відповідав
вимогам закону, між сторонами у справі
укладено не було, а вони лише
домовилися укласти такий договір у
майбутньому, то передана позивачкою
відповідачці сума грошей є авансом,
який підлягає поверненню останній.

Такої ж позиції дотримується Верховний
Суд України, яка ним була викладена у
постанові судових палат у цивільних та
господарських справах від 13 лютого 2013
року по справі № 6-176цс12.

Таким чином положення ст. 571 ЦК, щодо
відповідальності кредитора та
боржника за порушення зобовязання,
забезпеченого завдатком, до спірних
правовідносин не можуть бути
застосовані.

На підставі переліченого суд дійшов
висновку, що ОСОБА_2 повинна повернути
ОСОБА_1 отриману від останньої суму
авансу в розмірі 500 доларів США.

За положеннями ст. 533 ЦК грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, то сума, що підлягає оплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Оскільки сума боргу в іноземній валюті
повинна стягуватися за законом в
національній валюті за курсом
Національного банку України станом на
момент ухвалення рішення, то
відповідно до курсу НБУ станом на
момент ухвалення судового рішення за
вказаним спором з відповідачки на
користь позивачки підлягає стягненню
6682,72 грн. (500 х 13,365434 = 6682,72).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 також підлягає
стягненню документально підтверджені
судові витрати останньої по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1,
зареєстрованої в АДРЕСА_4, на користь
ОСОБА_1, зареєстрованої в АДРЕСА_5, борг
в сумі 6682 (шість тисяч шістсот
вісімдесят дві) грн. 72 коп.

У задоволенні решти заявлених позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а учасниками процесу, що
не були присутні при проголошенні, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя