Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 вересня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, Державної
реєстраційної служби України, третя
особа ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом передачі у
власність та усунення перешкод у
здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд в рахунок виконання
основного зобов'язання щодо сплати
заборгованості у розмірі 53212,94 дол. США,
що еквівалентно 425331,03 грн. за Договором
про надання споживчого кредиту №0
від 26.03.2008 року, укладеного між АКІБ
«УКРСИББАНК» та ОСОБА_2, звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме
квартиру загальною площею 39,3 кв.м.,
житловою площею 30,4 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі
іпотекодержателю вказаного предмету
іпотеки у власність та визнання на
нього права власності за
іпотекодержателем ПАТ «Дельта банк»,
припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_1, в тому числі право
володіння, користування та
розпорядження зазначеною квартирою,
припинити право користування житловим
приміщенням усіх мешканців. які
проживають та зареєстровані за адресою
зазначеної квартири, виселити з цієї
квартири іпотекодавця ОСОБА_1, та усіх
інших мешканців, які проживають та
зареєстровані за вказаною адресою,
стягнути на користь ПАТ «Дельта банк»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3441,00 грн. з ОСОБА_1.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання позивач
сповіщався належним чином, згідно
наданої до суду письмової заяви
представник позивача просить справу
розглядати у його відсутності,
заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі, просить задовольнити,
не заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач, ОСОБА_1, у судове засідання
не з'явилася, про час та місце
проведення судового засідання
сповіщалася належним чином, причини
неявки суду не повідомила, заяви про
розгляд справи за відсутності
відповідача до суду не надходило.

Представник відповідача, Державної
реєстраційної служби України, у судове
засідання не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання
Державна реєстраційна служба Україна
сповіщалася належним чином, причини
неявки свого представника суду не
повідомила, заяви про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
до суду не надходило.

Третя особа, ОСОБА_2, до судового
засідання не з'явився, про дату час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, заяв чи
клопотань до суду не надходило.

Суд, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлено та підтверджується
наявними у справі доказами, що 26
березня 2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК»
(далі за текстом - Банк) та ОСОБА_2 (далі
за текстом -Позичальник) укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№0 (далі за текстом - Кредитний
договір), про що свідчить наявна в
матеріалах цивільної справи копія
кредитного договору.

Відповідно до умов вказаного
Кредитного договору Банк зобов'язався
надати Позичальнику кредитні кошти в
сумі 46000,00 дол. США (сорок шість тисяч
доларів США), а Позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використовувати та повернути
Банку кредитні кошти та сплатити плату
за кредит в повному обсязі в строк до
26.03.2015 року або достроково зі сплатою
13,90% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
грошових зобов'язань за Договором про
надання споживчого кредиту №0 від
26.03.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та
ОСОБА_1 (далі за текстом Іпотекодавець)
укладено іпотечний договір від 26.03.2008
року, предметом якого є нерухоме майно,
а саме: квартира загальною площею 39,3
кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., що
розташована за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується копією іпотечного
договору від 26.03.2008 року. Предмет
іпотеки належить Іпотекодавцю на
підставі Договору дарування квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 05.03.1999 року, реєстровий
№1376 та зареєстрованому в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за реєстраційним №22640699, згідно
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Обтяження нерухомого майна іпотекою
було зареєстровано Банком у порядку,
передбаченому законом у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та у Державному
реєстрі іпотек.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають із підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

На підставі рішення Загальних зборів
акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ
«УКСИББАНК» змінило назву на ПАТ
«УКРСИББАНК», яке є правонаступником
усіх прав та зобов'язань АКІБ
«УКРСИББАНК».

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно наданого позивачем до суду
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 08.12.2011 року, який
укладено між ПАТ «УКРСИББАНК» в якості
продавця та ПАТ «Дельта банк» в якості
покупця, ПАТ «УКРСИББАНК» передав своє
право вимоги ПАТ «Дельта банк», про що
свідчить копія Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року.

Через неналежне виконання умов
Кредитного договору у ОСОБА_2 станом на
26.06.2013 року, згідно розрахунків
позивача, утворилась заборгованість за
кредитом у розмірі 53212,94 дол. США, яка
складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі
31759,80 дол. США, що еквівалентно 253856,08
грн.;

- заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 21453,14
дол. США, що еквівалентно 171474,95 грн.;

- заборгованості за комісією за
користування в сумі 0,00 дол. США.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у
випадку невиконання зобов'язання
боржником настають правові наслідки у
виді відшкодування збитків.

Боржник не може бути звільненим від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
боржник зобов'язаний повернути
позивачеві гроші в строк та в порядку,
встановленими договором.

Наслідком порушення зобов'язань щодо
повернення суми кредиту є право
позивача достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту, що
передбачено ст. 1050 ЦК України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена
на час виконання цієї вимоги,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед іпотекодавцем
за невиконання боржником основного
зобов'язання включно в межах вартості
предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Позивач, відповідно до законодавства,
направив на адресу відповідача
письмову вимогу про усунення порушень
та виконання зобов'язання,
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки, вимог про виселення
усіх мешканців, надання доступу до
майна для проведення оцінки та огляду
покупцем, зняття з реєстраційного
обліку та з вимогою передати ключі,
правовстановлюючі документи та
технічний паспорт.

Як зазначено в п. 37 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 №5 « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», невиконання
вимог частини першої статті 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням статті 124 Конституції
України

Як зазначено в п. 39 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, суди мають
виходити з того, що не виключається
можливості звернення стягнення на
предмет іпотеки і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішення суду. В разі
встановлення такого способу звернення
стягнення на предмет іпотеки в
договорі, іпотекодержатель на підставі
ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Судом приймається до уваги той факт,
що житлове приміщення, яке є предметом
іпотеки (за договором іпотеки від 26.03.2008
року) призначено для задоволення вимог
іпотекодержателя та для передачі його
у власність позивача.

При цьому суд повинен враховувати
положення Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року за №1304-VIІ, який є чинним
на час ухвалення судового рішення.

На підставі цього Закону вбачається, що
протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: - таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; - загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

За викладених обставин суд відмовляє у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, Державної реєстраційної
служби України, третя особа ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом передачі у власність та
усунення перешкод у здійсненні права
власності та вважає за необхідне
роз'яснити позивачу право на
пред'явлення позову на загальних
підставах стягення заборгованості за
кредитним договором.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 16, 525, 526, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.
33, 36, 37, 39, 40 Закону України «Про
іпотеку», Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року за №1304-VIІ, ст.ст. 10, 11, 88,
169, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Дельта банк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі у
власність та усунення перешкод у
здійсненні права власності - відмовити
в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя