Справа № 357/9903/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Білоцерківської міської
ради, третя особа Перша Білоцерківська
міська державна нотаріальна контора
про визнання права на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачки звернулися до суду з
вказаним позовом мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їхній батько
ОСОБА_3, який на випадок смерті заповіту
не залишив, а тому спадкування після
його смерті відбувалося за законом. На
момент смерті батькові позивачок
належала 1/4 частка житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд і вказана частина будинку
розташована на земельній ділянці
площею 0,0145 га. Позивачі вказували на те,
що рішенням Білоцерківської міської
ради від 18.02.2009 року №989 вказана
земельна ділянка була безоплатно
передана у власність їхньому батькові
ОСОБА_3 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, після
цього батько подав всі необхідні
документи для виготовлення державного
акту про право приватної власності на
землю, але в ході оформлення державного
акта він ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.
Державний акт на право власності на
земельну ділянку на ім»я батька було
видано 24.12.2009 року. Позивачки
посилалися на те, що після смерті
батька вони прийняли вдвох спадщину, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 17.08.2010 року.
Оскільки на момент смерті батько ще не
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку, то по
цій причині вони не можуть оформити
спадщину в нотаріальному порядку в
зв»язку з чим в нотаріальній конторі їм
рекомендували звернутися до суду з
позовом. Позивачки просили в судовому
порядку визнати за ними - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право спільної власності по 1/2
частині за кожним на земельну ділянку
площею 0,0145 га, що розташована в АДРЕСА_1,
яка рішенням Білоцерківської міської
ради від 18.02.2009 року №989 була передана у
власність батьку позивачів ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і на ім»я
якого був виданий Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЯИ №566262 від 24.12.2009 року.

В судовому засіданні представник
позивачів надав суду заяву про
уточнення позовних вимог позивачів в
якій просив визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1.

Представник позивачів в суді уточнені
позовні вимоги позивачів підтримав.

Представник відповідача до суду не
з"явився, про день і час розгляду справи
був повідомлений належним чином,
направив суду лист в якому просив
справу розглядати без представника
відповідача, у листі представник
відповідача вказав на те, що відповідач
при вирішенні спору посилається на
розсуд суду.

Представник Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори до суду не з"явився, про день і
час розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав суду лист в якому
просив справу розглядати у його
відсутності.

Заслухавши учасника процесу, оглянувши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Також встановлено, що позивачі по
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються
дочками померлого ОСОБА_3 Наведене
підтверджується копіями свідоцтв про
народження позивачок та копіями
свідоцтв про одруження позивачок.

В судовому засіданні встановлено, що на
момент смерті ОСОБА_3 він перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_3 при житті заповіт не залишив.

А тому позивачі по справі та ОСОБА_4, як
діти, та дружина померлого є
спадкоємцями першої черги за законом
на спадкове майно ОСОБА_3.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Особа, яка досягла чотирнадцяти років,
має право подати заяву про прийняття
спадщини без згоди своїх батьків або
піклувальника.

Заяву про прийняття спадщини від імені
малолітньої, недієздатної особи
подають її батьки (усиновлювачі),
опікун.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як вбачається із копії спадкової
справи № 207/2010 Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року із заявами
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3 до Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області 16.03.2010 року
звернулися ОСОБА_1, та ОСОБА_2 Також
16.03.2010 року до вказаної нотаріальної
контори надійшла заява від дружини
померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про відмову
від прийняття спадщини після її
чоловіка ОСОБА_3 Із копії вищевказаної
спадкової справи вбачається, що 17.08.2010
року державним нотаріусом Першої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Кравець А.В. видано свідоцтво
про право на спадщину за законом після
померлого ОСОБА_3 на ім»я його дочок
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадкове майно, а
саме: на 1/4 частку житлового будинку з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель та споруд під
АДРЕСА_1.

Відповідно до листа державного
нотаріуса Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Київської області Кравець А.В.
від 17.08.2010 року № 2285/02-14 ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було повідомлено про неможливість
видачі на їхнє ім»я свідоцтв про право
на спадщину на майно померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, а саме на
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 площею - 0,0145 га,
оскільки правовстановлюючий документ -
Державний акт на право власності на
земельну ділянку був виданий та
зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 24.12.2009
року, тобто після його смерті.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3
рішенням 43-ї сесії п»ятого скликання
Білоцерківської міської ради №989 від
18.02.2009 року було вирішено передати гр.
ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою
АДРЕСА_1 площею 145 кв.м. у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

В судовому засіданні було встановлено,
що 24.12.2009 року на ім»я ОСОБА_3 на
підставі рішення Білоцерківської
міської ради 43 сесії 5 скликання №989 від
18.02.2009 року було видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №566262 на земельну ділянку
площею 0,0145 га, яка розташована: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд. Вказаний Державний акт
Управлінням земельних ресурсів у
м.Білій Церкві зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №63,
кадастровий номер земельної ділянки
:04:007:0119.

В суді встановлено, що ОСОБА_3 за життя
не отримав, та не зареєстрував
вищевказаний Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№566262 згідно до вимог чинного
законодавства України.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
докумен том.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності
на земельну ділянку, набуту у власність
із земель приватної власності без
зміни її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки; свідоцтвом про право на
спадщину.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна, в тому
числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК
України.

За ч.1 ст. 182 ЦК України право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством, за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

При вирішенні даного спору судом
враховується те, що рішенням 43-ї сесії
п»ятого скликання Білоцерківської
міської ради №989 від 18.02.2009 року було
передано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1 площею 145 кв.м. у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а тому
суд вважає, що на момент відкриття
спадщини спадкодавцеві ОСОБА_3
належало право на спірну земельну
ділянку і воно не припинилося
внаслідок його смерті. Крім того, була
виготовлена технічна документація на
вказану земельну ділянку, встановлені
її межі в натурі, присвоєно кадастровий
номер, виготовлено Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №566262, вказаний Державний акт
Управлінням земельних ресурсів у
м.Білій Церкві зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №63.

Виходячи з умов ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємці мають певні права на
вищевказану земельну ділянку.

Оскільки нотаріусом було повідомлено
позивачам про неможливість видачі на
їхнє ім»я свідоцтв про право на
спадщину на майно померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, а саме на
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 площею - 0,0145 га,
оскільки правовстановлюючий документ -
Державний акт на право власності на
земельну ділянку був виданий та
зареєстрований на ім»я ОСОБА_3 24.12.2009
року, тобто після його смерті, а тому
суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1
в порядку спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1;
визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1,
оскільки інший порядок для набуття
позивачами права на вказані частини
зазначеної земельної ділянки
законодавством не визначений.

На підставі викладеного та ст.ст.
182,328,1216,1217,1218,1225,1261,1268-1270,1268 ЦК України,
ст.ст. 125,126 ЗК України, керуючись
ст.ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,0145 га
кадастровий номер :04:007:0119, цільове
призначення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб