Справа № 369/421/14-ц
Провадження № 2/369/855/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_2 до Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»,
ОСОБА_4, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
Києво-Святошинського районного
відділу Управління Державної
міграційної служби у Київській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, про визнання недійсним ордеру
№ 27 від 20 квітня 2012 року на жилу площу в
гуртожитку, усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням шляхом
зняття з реєстраційного обліку, за
зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє від
свого імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_6, Служба у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації у
Київській області, Орган опіки і
піклування Києво-Святошинської
районної державної адміністрації у
Київській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням у гуртожитку,
зобов'язання усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням у
гуртожитку шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до відповідачів Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області, Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання недійсним ордеру
№ 27 від 20 квітня 2012 року на право
вселення в жиле приміщення,
посилаючись на те, що 20 квітня 2012 року
Комунальне підприємство
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
видав ордер № 27 на кімнату в гуртожитку
АДРЕСА_1, на підставі спільного рішення
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області та Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс» №
29/4 від 17 квітня 2012 року, затвердженого
міським головою. Вказаний ордер було
видано на ім'я ОСОБА_4 на право вселення
у дане жиле приміщення сім'єю з 3-х осіб
(відповідач ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_6
та їхня неповнолітня дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1).

Позивач ОСОБА_2 вважає, що
вказаний ордер на жилу прощу в
гуртожитку має бути визнаний недійсним
з наступних підстав. ОСОБА_2 зазначав,
що працюючи на ЖМЗ «Візар» в м.
Вишневому Києво-Святошинського району
Київської області, в 1999 році отримав
кімнату в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1. Вказаний гуртожиток на той час
належав ЖМЗ «Візар». Оскільки на той
час ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7 з 1994 року, в 1995 році у них
народився син ОСОБА_8, то кімната у
гуртожитку надавалася на їхню сім'ю. В
1999 році вони заселилися у вказаний
гуртожиток, а саме в кімнату НОМЕР_1,
було укладено договір найму житлового
приміщення та ОСОБА_2 був постійно
зареєстрований на вказаній житловій
площі. На підставі договору найму він
сплачував за комунальні послуги, які
нараховувалися на всіх членів сім'ї. В
2005 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було
розірвано і вони припинили проживати
разом, але потім вони знову почали
спільно проживати як сім'я без
реєстрації шлюбу у вказаній кімнаті в
гуртожитку.

На даний час гуртожиток належить
на праві власності територіальній
громаді м. Вишневе в особі Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області, та
знаходиться на балансі Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» м. Вишневе
Києво-Святошинського району Київської
області.

З 2011 року директор Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» Кадай Л.А. почала виселяти
ОСОБА_7 з кімнати гуртожитку. У червні
2011 року Комунальне підприємство
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
подав до суду позов до ОСОБА_7 про
виселення. Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 01 вересня 2011 року
ОСОБА_7 була виселена із кімнати
гуртожитку. Рішенням Апеляційного суду
Київської області від 19 листопада 2012
року рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області було
скасоване та ухвалено нове, яким у
виселенні відмовлено, посилаючись на
те, що право на виселення з гуртожитку
має лише власник приміщення, яким є
Вишнева міська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, а не Комунальне підприємство
«Готельно-гуртожитковий комплекс». З
моменту прийняття вказаного рішення
директор Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
Кадай Л.А. розпочала виселення ОСОБА_7 з
гуртожитку, приходила з працівниками
міліції та вказувала на те, що в дану
кімнату будуть поселені інші особи. На
даній житловій площі у гуртожитку
проживають ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховувалась по-різному - на дві
особи разом, або на кожну особу окремо,
хоча ОСОБА_2 неодноразово звертався до
директора Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс» із
заявами про нарахування плати на всіх
членів сім'ї. За травень 2013 року
повідомлення про оплату за комунальні
послуги надане не було.

На заяву ОСОБА_2 до дирекції
Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
була отримана відповідь, що особисті
рахунки поділені між ОСОБА_2 та ОСОБА_7
на підставі заяви позивача, що свідчить
про те, що вони проживають на вказаній
житловій площі на законних підставах.

З 01 грудня 2011 року по 01 липня 2012 року
ОСОБА_2 не проживав у кімнаті
гуртожитку, оскільки доглядав за
хворою матір'ю, про що повідомив
підприємство заявою про тимчасову
відсутність і нарахування платежів на
одну особу. 01 липня 2012 року він знову
почав проживати у гуртожитку, про що
повідомив директора Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» письмовою заявою, проте
директор вважає, що він не проживає у
вказаній кімнаті і втратив право
проживати у спірній кімнаті.

ОСОБА_2 наголошував, що не має
примірника договору найму житлового
приміщення та ордеру, так як в 1999 році
договори укладалися в одному
примірнику і зберігалися в
Комунальному підприємстві
«Готельно-гуртожитковий комплекс», на
руки не видавалися, тому він звернувся
до Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області та Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс» з
письмовими заявами про поновлення
договору найму житлового приміщення в
гуртожитку та видачі ордеру відповідно
до вимог чинного законодавства, але у
задоволенні вказаних заяв було
відмовлено. Для захисту свого
порушеного права ОСОБА_2 звернувся до
суду в порядку адміністративного
судочинства, і в ході розгляду вказаної
справи йому стало відомо про існування
ордеру на житло в гуртожитку на ім'я
ОСОБА_4, який було видано на кімнату, в
якій проживає сім'я ОСОБА_2

В рішенні виконавчого комітету
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 29/4 від 17 квітня 2012 року, на
підставі якого було видано ордер на
житло, не вказано, в якому саме
гуртожитку надається житло ОСОБА_4, а
зазначено, що надається житло в
гуртожитках, які підпорядковані
міській раді та перебувають в
управлінні Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
строком на один рік. З часу видачі
вказаного ордеру, тобто з 20 квітня 2012
року, ОСОБА_4 не вселялася в дане
житлове приміщення.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2
просив визнати недійсним ордер № 27
виданий 20 квітня 2012 року Комунальним
підприємством «Готельно-гуртожитковий
комплекс» на підставі спільного
рішення Вишневої міської ради та
адміністрації Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» № 29/4 від 17 квітня 2012 року на
ім'я ОСОБА_4 на право вселення сім'єю з
3-х осіб в жиле приміщення в гуртожитку
по АДРЕСА_1 площею 18,0 кв.м.

В подальшому до суду звернулася ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із зустрічною позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, ОСОБА_6,
Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, Орган опіки та піклування
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням у гуртожитку, зобов'язання
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням у гуртожитку шляхом
виселення, посилаючись на те, що в
провадженні Києво-Святошинського
районного суду Київської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»,
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про
визнання недійсним ордеру на житлову
площу в гуртожитку. У 1999 році ОСОБА_2
заселився у гуртожиток за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі Договору найму від
01 жовтня 1999 року. Вказаний Договір
надавав йому право на тимчасове
проживання у гуртожитку в період з 01
жовтня 1999 року по 01 жовтня 2000 року.
Таким чином, з 2000 року ОСОБА_2 незаконно
проживав у вказаному гуртожитку.

Після того, як ОСОБА_2 розірвав шлюб з
ОСОБА_7, він добровільно виїхав з
гуртожитку, а ОСОБА_7 залишилась
незаконно проживати у кімнаті НОМЕР_1.

20 квітня 2012 року ОСОБА_4 був виданий
Ордер на вселення її та її сім'ї у
кімнату АДРЕСА_1. Але через те, що у
вказаній кімнаті незаконно проживає
ОСОБА_7, ОСОБА_4 з сім'єю не змогла
вселитися до наданої за Ордером
кімнати.

Комунальне підприємство
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
неодноразово зверталося до ОСОБА_7 з
вимогами про добровільне виселення з
кімнати НОМЕР_1 вказаного гуртожитку,
але ОСОБА_7 на вимоги не реагувала та у
добровільному порядку не виселялася.

ОСОБА_4 зазначає, що з 01 вересня 2011 року
ОСОБА_2 постійно проживає в АДРЕСА_2, про
що свідчить довідка виконкому
Новосілківської сільської ради від 08
грудня 2011 року. Таким чином, ОСОБА_2
фактично втратив право користування
жилим приміщенням у гуртожитку по
АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_10,
та їхня неповнолітня дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані у кімнаті
АДРЕСА_1, але фактично не мають
можливості проживати за місцем
реєстрації, а іншого житла вони не
мають. ОСОБА_7 відмовляється у
добровільному порядку надати вільний
доступ до житлової кімнати у
гуртожитку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування кімнатою АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у
користуванні кімнатою НОМЕР_1 у
гуртожитку по АДРЕСА_1, та відмовити у
задоволенні первісного позову ОСОБА_2

В подальшому ОСОБА_2 в порядку ст. 31 ЦПК
України звернувся з уточненою позовною
заявою до Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»,
ОСОБА_4, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, Києво-Святошинський
районний відділ державної міграційної
служби України, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Служба у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, про визнання
недійсним ордеру № 27 від 20 квітня 2012
року на право вселення в жиле
приміщення в гуртожитку, усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням у гуртожитку шляхом зняття
з реєстрації, посилаючись на те, що
відповідачем ОСОБА_4 було подано
зустрічний позов по справі, проти якого
ОСОБА_2 заперечує та вважає
необґрунтованим. ОСОБА_2 зазначив, що
заселений у гуртожиток разом зі своєю
сім'єю на законних підставах, постійно
зареєстрований у даному гуртожитку, що
дає йому право на постійне проживання.

ОСОБА_2 наголошував, що оскільки
укладений у 1999 році Договір найму не
було розірвано, то він продовжується на
наступні роки, що підтверджується
щомісячним нарахуванням комунальних
послуг та надходженням квитанцій для
їх сплати на його ім'я.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він постійно
проживає в с. Новосілки Макарівського
району Київської області ОСОБА_2 вважає
такими, що не відповідають дійсності,
оскільки, як зазначає сам ОСОБА_2, він
дійсно деякий час проживав у своєї
матері похилого віку та доглядав за
нею, але наразі він повернувся до своєї
сім'ї та проживає разом з дружиною і
сином за місцем реєстрації в
гуртожитку, тому відсутні підстави для
визнання його таким, що втратив право
користування житловою кімнатою в
гуртожитку.

Ордер, виданий ОСОБА_4 на вселення її з
сім'єю з трьох осіб в житлову кімнату в
гуртожитку, ОСОБА_2 вважає таким, що
виданий незаконно, оскільки він
виданий на зайняте житлове приміщення,
в яке ОСОБА_4 не намагалася вселятись.
Також незаконною він вважає вимогу
ОСОБА_4 стосовно виселення його дружини
ОСОБА_7, яка проживає разом з чоловіком
на його житловій площі, де він постійно
зареєстрований. ОСОБА_2 зазначав, що
право на виселення має тільки Вишнева
міська рада Києво-Святошинського
району Київської області як власник
даного приміщення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив
визнати недійсним ордер № 27 від 20
квітня 2012 року, виданий Комунальним
підприємством «Готельно-гуртожитковий
комплекс» на ім'я ОСОБА_4 на право
вселення сім'єю з 3-х осіб в жиле
приміщення АДРЕСА_1, та усунути
перешкоди у користуванні вказаним
жилим приміщенням шляхом зняття з
реєстраційного обліку на даній
житловій площі ОСОБА_4 та неповнолітню
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати
Києво-Святошинський районний відділ
Державної міграційної служби України
зняти з реєстрації у кімнаті АДРЕСА_1
ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В подальшому ОСОБА_4 уточнила свої
позовні вимоги і просила визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування кімнатою АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у
користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом
виселення із займаного приміщення, та
зобов'язати ОСОБА_8 усунути перешкоди у
користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом
виселення із займаного приміщення.

В судове засідання позивач (відповідач
за зустрічним позовом) ОСОБА_2 з'явився,
поданий позов підтримав та просив його
задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_4
не визнав та заперечував проти його
задоволення.

Представник відповідача Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області в судовому
засіданні позов ОСОБА_2 не визнала та
заперечувала проти його задоволення,
зустрічний позов ОСОБА_4 підтримала в
повному обсязі та просила його
задовольнити.

Представник відповідача КП
«Готельно-гуртожитковий комплекс» в
судове засідання не з'явився, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, до суду
надійшли представника КП «ГГК», у яких
представник заперечував проти позову
ОСОБА_2 та просив відмовити у його
задоволенні, справу розглянути у
відсутності представника КП «ГГК». В
подальшому до суду надійшла заява
представника КП «ГГК», у якій
представник підтримав зустрічний
позов ОСОБА_4 та просив його
задовольнити.

Відповідач (позивач за зустрічним
позовом) ОСОБА_4 і її представник в
судовому засіданні позов ОСОБА_2 не
визнали та заперечували проти його
задоволення, зустрічний позов
підтримали та просили його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач (третя особа за зустрічним
позовом) ОСОБА_6 в судовому засіданні не
визнав позов ОСОБА_2 та заперечував
проти його задоволення, зустрічний
позов ОСОБА_4 підтримав та просив його
задовольнити.

Представник відповідача за первісним
позовом Києво-Святошинського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України в
Київській області в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надійшла заява про
розгляд справи у відсутності
представника відділу.

Третя особа (відповідач за зустрічним
позовом) ОСОБА_7 в судовому засіданні
підтримала первісний позов ОСОБА_2 та
просила його задовольнити, зустрічний
позов ОСОБА_4 не визнала та
заперечувала проти його задоволення.

Третя особа (відповідач за зустрічним
позовом) ОСОБА_8 в судовому засіданні
первісний позов ОСОБА_2 підтримав та
просив його задовольнити, зустрічний
позов ОСОБА_4 не визнав та заперечував
проти його задоволення.

Представник третьої особи за первісним
і зустрічним позовом Служба у справах
дітей Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, до суду
надано заяву про розгляд справи у
відсутності представника Служби.

Представник третьої особи за
зустрічним позовом Органу опіки та
піклування Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду надано заяву про розгляд
справи у відсутності представника
Органу.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи та дослідивши письмові докази,
дійшов висновку про відмову у
задоволенні первісного позову ОСОБА_2
та про відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 01 жовтня 1999 року
між ОСОБА_2 та Державним комунальним
підприємством «Готельно-гуртожитковий
комплекс» було укладено Договір найму
жилого приміщення в гуртожитку, за
умовами якого Державне комунальне
підприємство «Готельно-гуртожитковий
комплекс» надав наймачу кімнату в
гуртожитку АДРЕСА_1. Вказане жиле
приміщення було надано ОСОБА_2 у найм на
підставі того, що він на той час
працював пресовщиком на заводі
«Візар». В укладеному Договорі найму
вказано, що він діє протягом року з
моменту укладення, тобто з 01 жовтня 1999
року по 01 жовтня 2000 року.

Відповідно до положень гл. 58 ЦК України,
які регулюють відносини у сфері
договору найму, за договором найму
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 761 ЦК
України право передання майна у найм
має власник речі або особа, якій
належать майнові права. За загальними
правилами, встановленими ст. 763 ЦК
України, договір найму укладається на
строк, встановлений договором.
Відповідно до вимог ст. 764 ЦК України
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку
договору найму, то, за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Відносини щодо найму житла регулюються
гл. 59 ЦК України. Так, відповідно до
вимог ст. 810 ЦК України за договором
найму житла одна сторона - власник
житла (наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 63 ЖК
України предметом договору найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду є окрема квартира або інше
ізольоване приміщення, що склалається
з однієї чи кількох кімнат, а також
одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до вимог ч. 816 ЦК України у
договорі найму житла мають бути
вказані особи, які проживатимуть разом
із наймачем, і такі особи набувають
рівних із наймачем прав та обов'язків
щодо користування житлом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 821 ЦК України
договір найму житла укладається на
строк, встановлений договором.

У договорі найму житла, укладеному між
ОСОБА_2 та Комунальним підприємством
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
чітко вказано, що даний договір
укладено строком на 1 рік. Окрім того,
під час укладення договору найму в 1999
році, в ньому не було вказано, що разом з
наймачем ОСОБА_2 до кімнати в
гуртожитку заселятимуться інші особи,
крім наймача, а відповідно до вимог
законодавства такі особи мають бути
вказані у договорі під час його
укладання.

Відповідно до вимог п. 2 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР № 208, гуртожитки
призначаються для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до копії трудової книжки
ОСОБА_2 він був звільнений з заводу
«Візар» за власним бажанням 24 жовтня 2000
року.

У наданих суду запереченнях
представник Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
зазначав, що відповідно до
законодавства України особи, які не
перебувають у трудових відносинах з
підприємством, підлягають виселенню з
гуртожитку без надання іншого
житлового приміщення.

Відповідно до вимог абз. 2 ст. 132 ЖК
України інших працівників підприємств,
установ, організацій, які поселилися в
гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин.

З матеріалів справи суду зрозуміло, що
ОСОБА_2 був поселений у гуртожиток як
працівник заводу «Візар» на підставі
укладеного договору найму. Оскільки у
2000 році ОСОБА_2 був звільнений з завода
«Візар» за власним бажанням, він
втратив право проживати у вказаному
гуртожитку, оскільки вже не був
працівником. Окрім того, у жовтні 2000
року закінчився строк дії договору
найму, заяв про пролонгацію та дій,
спрямованих на продовження дії
договору, не вчинялося ні з боку
наймодавця, ні з боку наймача, тому
укладений у 1999 році Договір найму
жилого приміщення не можна вважати
підставою для законного проживання
ОСОБА_2 у вказаному гуртожитку.

Відповідно до вимог ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле примішення між
наймодавцем і наймачем.

З матеріалів справи вбачається, що
договір найму між Комунальним
підприємством «Готельно-гуртожитковий
комплекс» та ОСОБА_2 був укладений без
видачі відповідного ордеру на його
ім'я, а тому відносини, що виникли на
підставі договору найму, є
цивільно-правовими, а не житловими.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи довідок, виданих Комунальним
підприємством «Готельно-гуртожитковий
комплекс», ОСОБА_7 проживає у кімнаті
АДРЕСА_1 і всі комунальні послуги
сплачує за даною адресою. Вказані
довідки видані за періоди з 01 січня 2011
року по 05 грудня 2011 року, з 01 січня 2012
року по 20 червня 2012 року, з 01 червня 2012
року по січень 2013 року.

Відповідно до вимог п. 17 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР № 208, громадяни, які
проживають у приміщеннях, що
перебувають у їх відособленому
користуванні, вправі вселити в займані
приміщення своїх неповнолітніх дітей.
Вселення інших членів сім'ї в указані
приміщення допускається лише з дозволу
адміністрації, профспілкового
комітету і комітету комсомолу
підприємства, установи, організації та
письмової згоди членів сім'ї
громадянина, які проживають разом з
ним.

В матеріалах справи відсутні
відомості, що ОСОБА_2 звертався до
адміністрації гуртожитку із заявами
про надання дозволу на проживання у
спірній кімнаті його дружини ОСОБА_7,
окрім того, в матеріалах справи
містяться докази того, що ОСОБА_7
незаконно проживала у кімнаті НОМЕР_1
гуртожитку, у зв'язку з чим їй
неодноразово надсилалися повідомлення
про виселення та звільнення
незаконного займаного житлового
приміщення. В Договорі найму відсутні
відомості, шо ОСОБА_2 може проживати у
наданій в найм кімнаті разом з дружиною
і сином, окремого договору найму вони
не укладали, ордер на їх вселення у дану
житлову кімнату не видавався.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, копія
якого наявна в матеріалах справи,
приміщення гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, перебуває у комунальній
власності Територіальної громади м.
Вишневе в особі Вишневої міської ради
на підставі рішення виконкому № 30/9 від
23 квітня 2008 року. Право власності
Вишневої міської ради на приміщення
вказаного гуртожитку було
зареєстроване в Комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» 27
березня 2009 року.

Відповідно до Довідки Новосілківської
сільської ради Макарівського району
Київської області № 559 від 08 грудня 2011
року ОСОБА_2 з 01 вересня 2011 року
постійно проживає в АДРЕСА_2 без
реєстрації, житлова площа надана
матір'ю.

Згідно з наявним в матеріалах справи
Актом від 04.01.2012 року встановлено, що з 01
вересня 2011 року по 04 січня 2012 року
ОСОБА_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1 не
проживав.

Відповідно до Акта від 15 серпня 2012 року
встановлено, що ОСОБА_2 в липні 2012 року
фактично не проживав у гуртожитку. До
липня 2012 року оплата за
житлово-комунальні послуги не
нараховувалась на підставі заяви
ОСОБА_2 від 29 грудня 2011 року, в якій
зазначалось, що він не проживає в
гуртожитку. Окрім того, з вказаного
Акта вбачається, що ОСОБА_2 не проживав
у вказаному гуртожитку з 01 вересня 2011
року, про що свідчить довідка № 559 від 08
грудня 2011 року, видана Новосільською
сільською радою Макарівського району
Київської області про те, що ОСОБА_2
постійно проживає в Новосілках.

Відповідно до Акта від 31 жовтня 2013 року
суду зрозуміло, що ОСОБА_2 фактично не
проживав в гуртожитку з 01 вересня 2011
року, про що свідчать записи в книзі
відвідувачів.

Вказаний факт відсутності ОСОБА_2 в
гуртожитку підтверджується також
показаннями свідків, зокрема, допитана
в якості свідка у судовому засіданні
вахтер гуртожитку ОСОБА_12, яка своїми
свідченнями показала, що на момент
розгляду справи ОСОБА_7 проживає у
спірній кімнаті гуртожитку разом зі
своїм сином, третьою особою за
первісним позовом і відповідачем за
зустрічним позовом, ОСОБА_8 Свідок
ОСОБА_12 засвідчила, що останні три роки,
тобто з 2011 року, ОСОБА_2 у гуртожитку не
проживає, що підтверджується книгою
записів відвідувачів, яку ведуть
вахтери, і в якій мають відмітитися
особи, які проживають у даному
гуртожитку. Окрім того, ОСОБА_12 була
присутньою при складанні актів про
непроживання ОСОБА_13 у вказаному
гуртожитку протягом тривалого часу, що
свідчить про втрату його зв'язку із
вказаним житловим приміщенням.

Допитаний у якості свідка в судовому
засіданні батько ОСОБА_7 ОСОБА_14
зазначав, що один-два рази на місяць він
приїздить у гості до родини ОСОБА_7 у
кімнату АДРЕСА_1, і в такий момент там
присутні всі члени родини ОСОБА_7 -
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Проте його
свідчення не підтверджуються жодними
наявними в справі доказами, а навпаки
спростовуються наявними в матеріалах
справами актами про непроживання,
довідкою Новосілківської сільської
ради Макарівського району Київської
області про те, що ОСОБА_2 постійно
проживає у с. Новосілки, а також
свідченнями допитаної у якості свідка
вахтера гуртожитку ОСОБА_12 Окрім того,
той факт, що свідок ОСОБА_14 один чи два
рази на місяць бачив ОСОБА_2 у спірній
кімнаті НОМЕР_1 не може бути визнаний
судом як належний доказ постійного
проживання ОСОБА_2 у кімнаті АДРЕСА_1.

20 квітня 2012 року Комунальне
підприємство «Готельно-гуртожитковий
комплекс» видав ордер № 27 на жилу площу
в гуртожитку на ім'я ОСОБА_4 на право
вселення сім'єю з 3-х осіб в жиле
приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_1
площею 18,0 кв.м. Вказаний ордер було
видано на підставі спільного рішення
Вишневої міської ради та адміністрації
Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс» №
29/4 від 17 квітня 2012 року. Разом з ОСОБА_4 в
кімнату НОМЕР_1 отримали право
вселитися чоловік ОСОБА_6, та
неповнолітня дочка ОСОБА_5, 1999 року
народження. Відповідно до Рішення
виконавчого комітету Вишневої міської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 29/4 від 17 квітня 2012
року житлова площа в гуртожитку надана
ОСОБА_4 терміном проживання на 1 рік.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
місцевого самоврядування.

Так, відповідно до Рішення виконавчого
комітету Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області ОСОБА_4 отримала право на
вселення в кімнату НОМЕР_1 гуртожитку
по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Відповідно до вимог ст. 127 ЖК України
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.
Під гуртожитки надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

Відповідно до положень ст. 128 ЖК України
та вимог п. 9 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР № 208, жила площа в
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету і комітету
комсомолу.

Відповідно до вимог ст. 129 ЖК України та
положень п. 10 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР № 208, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу. Ордер може бути
виданий лише на вільну житлову площу.
При одержанні ордера пред'являються
паспорти всіх членів сім'ї, включених
до ордера, з відміткою про виписку з
попереднього місця проживання.

Відповідно до положень п. 14 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР № 208, вселення в
гуртожиток робітників, службовців,
студентів, учнів та інших громадян
провадиться в установленому порядку
завідуючим (директором) гуртожитку або
працівником, який його заступає, на
підставі виданого адміністрацією
підприємства, установи, організації
ордера.

З викладеного суду зрозуміло, що на
момент видачі ордера кімната АДРЕСА_1
обліковувалась як вільна, оскільки
ОСОБА_2 втратив право користування
жилим приміщенням у зв'язку із
звільненням з роботи та закінченням
строку дії Договору найму.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи Акта від 22 травня 2013 року про
чергову спробу заселення гр. ОСОБА_4 у
житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
кім. НОМЕР_1 згідно з виданим ордером,
встановлено, що 22 травня 2013 року
адміністратором Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» було здійснено чергову
спробу поселення гр. ОСОБА_4 у вказану
кімнату гуртожитку, яку безпідставно
займає ОСОБА_7 Із вказаного Акта
вбачається, що ОСОБА_7 безпідставно
займає житлове приміщення, постійно
перешкоджає у поселенні, ігнорує усі
попередження і повідомлення
адміністрації Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» про звільнення житлової
площі, яку повинна була звільнити з
моменту видачі ордера працівнику
Житлово-комунального підприємства
«Управління міським господарством»
ОСОБА_4

Відповідно до повідомлення від 30
травня 2013 року, направленого
Комунальним підприємством
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
ОСОБА_7, спірне житлове приміщення, а
саме кімната НОМЕР_1, було надано ОСОБА_2
у тимчасове користування строком на 1
рік на підставі договору найму. 08
грудня 2011 року до КП «ГГК» надійшла
заява ОСОБА_2 про припинення
нарахування на його ім'я плати за
житлово-комунальні послуги у зв'язку з
вибуттям на постійне місце проживання
в с. Новосілки Макарівського району
Київської області. У надісланому
повідомленні адміністрація
Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»
зазначає, що наймач, який відсутній
більше шести місяців без поважних
причин, втрачає право користування
жилим приміщенням. Разом з цим
наголошено, що підстав і права
користуватися житловою площею в
гуртожитку у ОСОБА_2 немає, тому
адміністрація звернулася до ОСОБА_7 із
проханням звільнити у 10-денний термін з
дня отримання повідомлення житлову
площу та не перешкоджати виконувати
свої обов'язки керівництву
Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс».

Відповідно до довідки № 653, виданої
Комунальним підприємством
«Готельно-гуртожитковий комплекс» у
вересні 2013 року, ОСОБА_7 проживає, але не
зареєстрована, у кімнаті АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки № 14 від 13 березня
2014 року ОСОБА_4 дійсно на підставі
наказу працює на посаді майстра ЖЕК № 3
з 14 травня 2009 року по даний час.

Відповідно до довідки Комунального
підприємства «Готельно-гуртожитковий
комплекс» № 167 від 21 березня 2014 року
ОСОБА_4 і її дочка ОСОБА_5 дійсно
прописані у АДРЕСА_1 площею 18 кв.м.

Відповідно до Акта депутата Вишневої
міської ради ОСОБА_15 обстеження
матеріально-побутових умов від 10
квітня 2014 року № 1/09-234 та Акта від 11
червня 2013 року № 1/09-536 встановлено, що
ОСОБА_2 проживає у кімнаті АДРЕСА_1
разом з дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8
Інші громадяни за даною адресою не
проживають.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

З матеріалами справи вбачається, що
своїми діями ОСОБА_2 порушив надане
відповідно до ордеру на право вселення
в житлове приміщення право ОСОБА_4 на
вселення у кімнату АДРЕСА_1. Факт
незаконного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 у вказаній кімнаті
гуртожитку перешкоджав ОСОБА_4 разом із
сім'єю вселитися у вказану житлову
кімнату.

Відповідно до вимог ст. 59 ЖК України
ордер на жиле приміщення може бути
визнано недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
віповідаючих дійсності відомостей про
потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або
організацій на зазначене в ордері жиое
приміщення, неправомірних ідй
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень.

В матеріалах справи відсутні докази
про наявність підстав, передбачених
житловим законодавством, для визнання
ордеру недійним. Окрім того, вимоги
ОСОБА_2 про визнання недійсним ордеру є
необґрунтованими і не підлягають
задоволенню, оскільки така вимога
виходить за межі його цивільних прав,
адже вказаним приміщенням він
користується безпідставно і незаконно.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 2 «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» при вирішенні спорів про
виселення з гуртожитків, слід
зясовувати, чи є займане приміщення
гуртожитком, чи видавася відповідно до
Положеня про гуртожиток ордер на
зайняття жилої площі в гуртожитку, а
також, якщо гуртожиток надано у зв'язку
з роботою, слід зясовувати вид
трудового договору, укладеного між
позивачем і відповідачем, за яких
підстав він був припинений.

Так, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не
має права на користування кімнатою у
гуртожитку, оскільки вже не є
працівником підприємства, пролонгації
договору найму не було, а тому кімната
вважається вільною, і на підставі
виданого ордеру заселитися в цю
кімнату має право ОСОБА_4 сім'єю з трьох
осіб, тому вимоги ОСОБА_2 про виселення
і зняття з реєстраційного обліку
вказаних осіб не підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4, із якими
вона звернулася до суду при подачі
зустрічного позову, то вони також не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Оскільки відповідно до вимог чинного
законодавства ордер видається тільки
на вільне житлове приміщення, а тому
під час вирішення питання про надання
ОСОБА_4 права на вселення в кімнату в
гуртожитку Вишнева міська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, на балансі якої знаходиться
вказаний гуртожиток, мала перевірити,
чи дійсно вказана кімната є вільною для
проживання.

Оскільки ОСОБА_4 через наявність
перешкод не мала змоги реалізувати
надане відповідно до ордера право на
вселення, тому вона в межах своїх прав
повинна була звернутися до Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області з вимогою
усунути порушення її права та
перешкоди у користуванні кімнатою в
гуртожитку. Враховуючи викладене,
питання про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 із незаконно займаного
приміщення мала ставити саме Вишнева
міська рада як балансоутримувач
вказаного гуртожитку, оскільки ордер
на право вселення не дає ОСОБА_4 права
звертатися безпосередньо до суду із
вимогою про виселення, оскільки з
такими вимогами відповідно до чинного
законодавства має право звертатися
лише власник приміщення.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 з вимогою припинити
порушення її прав на вселення в житлове
приміщення. Але, як вбачається з
матеріалів справи, при обранні способу
захисту у вигляді звернення до суду
позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4
було помилково визначено сторони
спірних правовідносин, адже за
наданими відповідно до ордеру правами
ОСОБА_4 не компетентна перевіряти
правомірність проживання ОСОБА_2,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спірному приміщенні,
оскільки питання про правомірність
проживання у даній кімнаті, а також про
виселення із займаної кімнати
відноситься до компетенції Вишневої
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області. В разі
зясування ОСОБА_4, що жиле приміщення в
гуртожитку, на яке їй видано ордер, як
підстава для вселення, є невільним і
зайняте ОСОБА_8 і його членами сім'ї,
вона вправі була звернутися за
вирішенням спору до органу, який
видавав їй ордер на право вселення на
жиле приміщення, яке повинно бути
вільним і не зайняте іншими особами.

Вишнева ж міська рада, як власник
гуртожитку по АДРЕСА_1, вправі
звертатися до суду із вимогою про
виселення осіб, які, як вона вважає,
незаконно займають і користуються
належними їй жилими приміщеннями.

Враховуючи викладене, вимоги про
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та їх виселення із
займаного приміщення, не підлягають
задоволенню.

Керуючись п.п. 2, 9, 10, 14, 17 Постанови Ради
Міністрів УРСР № 208 «Про затвердження
Примірного положення про гуртожитки»,
п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 2 «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», ст.ст. 58, 59,
61, ч. 1 ст. 63, ст. ст. 127, 128, 129, абз. 2 ст. 132
Житлового кодексу України, ч. 4 ст. 11, ст.
ст. 13, 761, 763, 764, 810, 816, 821 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 3, 213, 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Комунального підприємства
«Готельно-гуртожитковий комплекс»,
ОСОБА_4, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
Києво-Святошинського районного
відділу Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, про визнання недійсним ордеру
№ 27 від 20 квітня 2012 року на жилу площу в
гуртожитку, усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням шляхом
зняття з реєстраційного обліку,
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, яка діє від свого імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_6, Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, Орган опіки та піклування
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням у гуртожитку, зобов'язання
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням у гуртожитку шляхом
виселення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.