Справа № 187/1101/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"29" жовтня 2014 р.
смт. Петриківка

Петриківський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Говорухи В.О., при
секретарі Горбулі М.В. за участі
відповідача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

12.09.2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним
договором, посилаючись на те, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 26.02.2013 року ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 26333,61 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 18.00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду
на те, що підписана Генеральна угода
разом із Умовами та правилами надання
банківських послуг, Тарифами складає
між ним та Банком Кредитний договір.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
кредит в сумі 26333,61 грн.

Відповідачем було порушено вимоги
кредитного договору, в результаті чого
виникла кредитна заборгованість, яка
станом на 24.07.2014 року складає 39568,22 грн.,
та складається з наступного: 24818,99 грн.
- заборгованість за кредитом; 6001,04 грн.
- заборгованість по процентам; 8748,19 грн.
- залишок за несплаченим штрафом.

Позивач просить, з урахуванням
викладеного, стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 26.02.2013 року на загальну суму
39568,22грн., та судові витрати у розмірі
395,68 грн.

Представник позивача за довіреністю
Малюк О.П. надала до суду заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.
48).

Відповідач по справі - ОСОБА_1.у
судовому засіданніпозовні вимоги
визнав частково та пояснив, що він
дійсно отримував кредит, користувався
ним, але через складений матеріальний
стан припинив сплачувати його. Він
погоджується з умовами укладеної угоди
про реструктуризацію, яку він
підписував, але не має можливості
сплачувати даний кредит. Після
підписання договору в 2013 році, він
здійснив два платежі з погашення
заборгованості та припинив сплачувати
за кредитом. Просить застосувати строк
позовної давності.

Суд, заслухавши відповідача,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані позивачем докази,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

26.02.2013 року між сторонами було укладено
Генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт (а.с. 6), відповідно до якої
ОСОБА_1отримав кредит у розмірі 26333,61
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що
підписана Генеральна угода разом із
Умовами та правиламинадання
банківських послуг, Тарифами складає
між ним та Банком Кредитний договір.

Відповідно до підписаної Генеральної
угоди ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а
позичальник ОСОБА_1 отримав кредит в
сумі 26333,61 грн. на період з 26.02.2013 року по
29.02.2016 року у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту.

Пунктом 2.1.Генеральної угоди
передбачено, що погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: починаючи з « 1» по
«25» число кожного місяця відповідач
надає Банку грошові кошти (щомісячний
платіж) у сумі 955,38 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, процентів та інших витрат у
відповідності до Умов та правил
надання банківських послуг. Дата
останнього погашення заборгованості
повинна бути не пізніше 29.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник - повернути кредит та
сплатити відсотки.

Позичальником ОСОБА_1 були порушені
вимоги кредитного договору, в наслідок
чого утворилась кредитна
заборгованість, що підтверджується
довідкою-розрахунком суми
заборгованості (а.с. 4), яка станом на
24.07.2014 року складає 39568,22 грн., та
складається з наступного: 24818,99 грн. -
заборгованість за кредитом; 6001,04 грн. -
заборгованість по процентам; 8748,19 грн. -
залишок за несплаченим штрафом.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 258 ЦК України спеціальна
позовна давність для стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлюється
тривалістю у один рік, а відповідно до
вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди
при порушенні відповідачем термінів
погашення заборгованості більше, ніж
на 31 день, за зобов'язаннями, термін
яких не наступив, сторони домовилися,
що терміном повернення кредиту
вважається 32-й день з моменту
виникнення порушення. Заборгованість
за кредитом, починаючи з 32-го дня
порушення, вважається простроченою.
Відповідач виплачує позивачу штраф у
розмірі 8748,19 грн.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що заборгованість позивача
стала простроченою, за правилами п. 2.2
Генеральної угоди, 31 травня 2013 року , а
отже і обов'язок відповідача сплатити
штраф в розмірі 8748,19 грн. настав саме з
цієї дати.

Позивач з позовом про стягнення, втому
числі штрафу, звернувся до суду 12
вересня 2014 року.

Оскільки початок перебігу позовної
давності, в розумінні статті 261 ЦК
України, у випадку нарахування
неустойки (пені та штрафів), як санкції
за порушення зобов'язання (порушення
прав кредитора), у позивача виникає з
моменту їх нарахування та це право не
пов'язано з моментом закінченням
договірного зобов'язання.

, позивачем не наведено обставини, що
свідчать про зупинення чи переривання
строку позовної давності, тому
враховуючи, що у позивача право
вимагати від відповідача сплати штрафу
виникло 31.05.2013 року, а з такою вимогою до
суду він звернувся лише 12.09.2014 року,
тобто більше ніж через один рік, тому
суд вважає необхідним до позовних
вимог в частині стягнення штрафу
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК
України та в задоволенні даної частини
позовних вимог відмовити

На підставі наведеного, позовні вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у вигляді залишку за несплаченим
штрафом в розмірі 8748,19 грн., суд вважає
доведеними та обґрунтованими, але
враховуючи, що у позивача право
вимагати від відповідача сплати штрафу
виникло 31.05.2013 року, а з такою вимогою до
суду він звернувся лише 12.09.2014 року,
тобто більше ніж через один рік, отже
вимога заявлена поза межами
спеціальної позовної давності,
встановленої ч. 2 ст. 258 ЦК України, тому
необхідно застосувати наслідки
передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України та в їх
задоволенні слід відмовити, поважні
причини для поновлення позивачу строку
для звернення до суду, зупинення чи
переривання строку позовної давності,
відсутні.

Інша частина позовних вимог, щодо
стягнення заборгованості за кредитом
та по процентам за користування
кредитом, доведенні, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 88 ЦПК
України судові витрати підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача пропорційно до задоволених
вимог позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 253, 256, 257, 259, 261, 267, 509,
525-527, 530, 598, 599,610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України
та статтями 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПРИВАТБАНК" доОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПРИВАТБАНК",
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 26.02.2013 року в розмірі 30820,03 грн.
(тридцять тисяч вісімсот двадцять грн.
03 коп.), що складається із
заборгованості за кредитом - 24818,99 грн.
та по процентам за користування
кредитом - 6001,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПРИВАТБАНК",
понесені позивачем судові витрати в
розмірі 308,21 грн. (триста вісім грн. 21
коп.).

В іншій частині позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. О. Говоруха