Справа № 2/331/1425/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м.
Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя
в складі:

головуючого - судді -
Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі
- Постарнак М.М.,

за участю
представників:

позивача
- Букач Я.В.,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Запоріжжі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу кредитором
спадкодавця заборгованості за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" звернулося до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення боргу кредитором
спадкодавця заборгованості за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що відповідно до укладеного
договору № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі
8102,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 08 грудня 2008 року.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку - щомісяця
позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов
договору.

У порушення умов договору ОСОБА_4
зобов"язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв"язку з
чим у останнього, станом на 10.11.2011р.,
утворилась заборгованість в розмірі
42051,34 грн., яка складається з: 5233 гривень
92 копійок - заборгованість за кредитом;
17445 гривень 02 копійок -заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1239 гривень 66 копійок - заборгованість
по комісії за користування кредитом;
18132 гривень 74 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання забов'язань
за договором.

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
під час розгляду Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя справи за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року, стало відомо, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З листа Четвертої Запорізької
державної нотаріальної контори від
21.10.2013р. на запит Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя стало відомо про те,
що спадкоємцем, який прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_4 та отримав
свідоцтво про право на спадщину є
дружина спадкодавця - ОСОБА_3.

05 грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк»
направив на адресу ОСОБА_3
лист-претензію про сплату суми
заборгованості за кредитним договором
№ ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року в
розмірі 42051,34 грн., але остання залишила
її без задоволення.

На підставі викладеного, просить суд
стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2,
на загальну суму 42051,34 грн., яка
складається з: 5233 гривень 92 копійок -
заборгованість за кредитом; 17445
гривень 02 копійок -заборгованість по
процентам за користування кредитом; 1239
гривень 66 копійок - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 18132
гривень 74 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання забов'язань
за договором та судовий збір.

Заочним рішенням суду від 13 травня 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована
та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН:
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк"( м. Дніпропетровськ,
вул.. Набережна Перемоги, буд. № 50, , р/р № 3111 МФО № 305299)
заборгованість за кредитним договором
№ ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, станом
на ІНФОРМАЦІЯ_2, на загальну суму 42051
(сорок дві тисячі п'ятдесят одна)
гривень 34 копійок, з яких : 5233 (п'ять
тисяч двісті тридцять три) гривень 92
копійок -заборгованість за кредитом;
17445 (сімнадцять тисяч чотириста сорок
п'ять) гривень 02 копійок
-заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1239 (одна тисяча
двісті тридцять дев'ять) гривень 66
копійок -заборгованість по комісії за
користування кредитом; 18132
(вісімнадцять тисяч сто тридцять дві)
гривень 00 копійок -пеня за
несвоєчасність виконання забов'язань
за договором. Стягнуто з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1,
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" (м. Дніпропетровськ, вул..
Набережна Перемоги, буд. № 50, , р/р 0001) судовий збір в
розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень
51 копійок. (а.с. 111-113)

Не погодившись в зазначеним рішенням
суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК
України, відповідач ОСОБА_3. у червні 2014
року звернулася до суду із заявою про
перегляд заочного рішення суду від 13
травня 2014 року. (а.с. 119-121)

Ухвалою суду від 24 червня 2014 року заява
ОСОБА_3 задоволена, заочне рішення
Жовтневого районного суду міста
Запоріжжя від 13 травня 2014 року по
справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_3 про стягнення боргу
кредитором спадкодавця заборгованості
за кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року скасоване та справа
призначена до розгляду в загальному
порядку. (а.с. 139-140)

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги банківської
установи підтримала та просила суд їх
задовольнити, посилаючись на те, що в
даному випадку строки позовної
давності не пропущені, оскільки з листа
Четвертої Запорізької державної
нотаріальної контори від 21.10.2013р. на
запит Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя банку стало відомо про те, що
спадкоємцем, який прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_4 та отримав
свідоцтво про право на спадщину є
дружина спадкодавця - ОСОБА_3. На
виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 05
грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк»
направив на адресу ОСОБА_3
лист-претензію кредитора про сплату
суми заборгованості за кредитним
договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року в розмірі 42051,34 грн., але остання
залишила її без задоволення. Вважає, що
заява відповідача щодо застосування
строків позовної давності не
відповідає викладеним у позові та
встановленим у судовому засіданні
обставинам.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог позивача заперечував,
посилаючись на те, що строк звернення з
позовом до суду сплинув 09 грудня 2011
року, а банківська установа звернулася
до суду із позовом у січні 2014 року. Крім
того, вважає, що строк позовної
давності сплинув і у відповідності до
ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якою передбачено
звернення кредитора до спадкодавців,
які прийняли спадщину протягом одного
року від настання строку вимоги. На
підставі викладеного, просив суд
застосувати строк позовної давності та
у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовити.

Вивчивши матеріали справи, взявши до
уваги пояснення представників
позивача та відповідача, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на
підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є
письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до укладеного договору №
ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006 року, ОСОБА_4
отримав кредит у розмірі 8102,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 08 грудня
2008 року. (а.с. 6-7)

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку - щомісяця
позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов
договору.

У порушення умов договору ОСОБА_4
зобов"язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв"язку з
чим у останнього, станом на 10.11.2011р.,
утворилась заборгованість в розмірі
42051,34 грн., яка складається з: 5233 гривень
92 копійок - заборгованість за кредитом;
17445 гривень 02 копійок -заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1239 гривень 66 копійок - заборгованість
по комісії за користування кредитом;
18132 гривень 74 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання забов'язань
за договором. (а.с. 5)

Як вбачається з матеріалів справи,
кінцевим терміном повернення
кредитних коштів за кредитним
договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року, укладеним між ЗАТ КБ «Приват
Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приват Банк», та ОСОБА_4, є 08 грудня 2008
року. (а.с. 6-7)

Таким чином, строк настання вимоги за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року почався 09 грудня 2008 року.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України
у разі смерті фізичної особи, боржника
за зобов'язанням у правовідносинах, що
допускають правонаступництво в
порядку спадкування, обов"зкові
померлої особи (боржника) за загальним
правилом переходять до іншої особи - її
спадкоємців, таким чином відбувається
передбачена законом заміна боржника за
зобов'язанням.

Згідно з правилами ст. 262 ЦК України,
заміна сторін у зобов"язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
під час розгляду Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя справи за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року, стало відомо, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 11)

З листа Четвертої Запорізької
державної нотаріальної контори від
21.10.2013р. на запит Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя стало відомо про те,
що спадкоємцем, який прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_4 та отримав
свідоцтво про право на спадщину є
дружина спадкодавця - ОСОБА_3. (а.с. 12)

Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається з копії спадкової справи
№ 148/2012, долученої до матеріалів справи,
ОСОБА_3 у травні 2012 року звернулася до
Четвертої Запорізької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та у вересні 2012 року
із заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину. (а.с. 64, 84)

Також, з вказаної спадкової справи
вбачається, що 05 вересня 2012 року
державним нотаріусом Четвертої
Запорізької державної нотаріальної
контори Бережко С.М. на ім'я ОСОБА_3 було
видано свідоцтво про право на спадщину
після смерті ОСОБА_4, загальною
вартістю 168334,00 грн. (а.с. 89)

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України,
кредитору спадкодавця належить
протягом шести місяців з дня, коли він
дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо
кредитор спадкодавця не знав і не міг
знати про відкриття спадщини, він має
право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

05 грудня 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк»
направив на адресу ОСОБА_3
лист-претензію кредитора про сплату
суми заборгованості за кредитним
договором № ZPO0RK42670276 від 07 грудня 2006
року в розмірі 42051,34 грн., але остання
залишила її без задоволення. (а.с. 13-14)

Як вбачається з вхідного штампу
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
(вх.. № 1869 від 28.01.2014р.) з позовом банк
звернувся 28 січня 2014 року. (а.с. 2)

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2,
реалізуючи свої права, передбачені ст.
27 ЦПК України, під час розгляду справи
проти позовних вимог заперечувала з
посиланням на застосування судом
позовної давності.

Крім того, у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
повинно обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Відповідно до розрахунку, наданого
стороною позивача, померлий ОСОБА_4 з 18
червня 2007 року взагалі не погашав
кредитну заборгованість, в зв'язку з
чим ще з середини 2007 року позивачу вже
було відомо про порушення свого права.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем при зверненні до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по кредитному договору пропущено строк
позовної давності.

Аналізуючи перелічені норми
матеріального та процесуального права,
суд приходить до висновку, що зібрані у
справі докази вказують на відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором
спадкодавця заборгованості за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Виходячи з того, що судом у задоволенні
позовних вимог відмолено, то суд
приходить до висновку, що у стягненні з
відповідача на користь позивача суми
сплаченого судового збору в розмірі
243,60 грн., також слід відмовити.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3
цієї ж статті Закону, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування та питання доказів регулює
ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому слід зазначити, що
доказування не може ґрунтуватися лише
на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що посилання
позивача на те, що в даному випадку
строки позовної давності не пропущені,
оскільки з листа Четвертої Запорізької
державної нотаріальної контори від
21.10.2013р. стало відомо про прийняття
ОСОБА_3 спадщини після померлого
ОСОБА_4, яка в свою чергу залишила без
задоволення лист-претензію кредитора
про сплату суми заборгованості за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року в розмірі 42051,34 грн., є
неспроможними, оскільки суперечать
вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 1281 ЦК України, так як
банківській установі про порушення
свого права на отримання платежів від
ОСОБА_4 було відомо з середини 2007 року
та не позбавляло права позивача на
звернення із позовом до суду в період з
липня 2007 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215 ЦПК
України, ст. ст. 200, 257, 258, 261, 266, 267, 526, 527,
530, 549, 551, 610, 622, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1281, 1282 ЦК
України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу кредитором
спадкодавця заборгованості за
кредитним договором № ZPO0RK42670276 від 07
грудня 2006 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
Н.Г. Скользнєва

21.07.2014