РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/14879/14-ц

пр. № 2/759/5304/14

23 грудня 2014 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Іовій О.О.

за участю представника позивача Шерстневої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю Сафір Ф.О. звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 05.08.2005 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_2 кошти отримала, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконала, що надає банку право стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Тому позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в сумі 7904,44 грн., яка складається з: 989,62 грн. - заборгованості за кредитом, 6914,82 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, а також покласти на відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 21, 22), клопотання про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Суд, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.08.2005 року ОСОБА_2 було укладено договір SAMDN8704 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки. На карту надавався кредитний ліміт (кредит) на строк по 05.08.2008 р. (а.с.7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 28.07.2014 року за розрахунками позивача становить 7904,44 грн., яка складається з: 989,62 грн. - заборгованості за кредитом, 6914,82 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 5-6).

Відповідно до п. 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 07.02.2014 р., при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Відповідно до п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності. Загальновідомо, що такі кредити можуть надаватися на основі кредитної картки. Отже суд вважає, що між сторонами був укладений договір споживчого крудиту.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно п. 1.1 договору SAMDN8704 термін дії картки становить два роки. Оскільки даний договір був укладений 05.08.2005 р., то термін повернення кредиту в повному обсязі минув зі спливом останнього дня місяця дії картки, а тому позивач пропустив строк вимоги повернення кредиту.

Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову у зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: