Справа №295/8284/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
в складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добровільне пожежне
Товариство-Житомир»

про стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в червні 2013 року
звернулася з позовом до суду в якому,
зазначила, що з 04.02.2008 року по 22.06.2009 року
працювала на посаді головного
бухгалтера Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добровільне пожежне
Товариство-Житомир».

Оскільки відповідач не виплачував
позивачу у встановлений законом термін
заробітну плату, просила стягнути на її
користь заборгованість по заробітній
платі станом на 09.12.2009 року в сумі 4549
грн. 50 коп. та середній заробіток за час
затримки розрахунку по день звернення
до суду в сумі 114448 грн.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
з тих же підстав, пояснила
довготривалий період звернення до
суду, майже чотири роки після
звільнення, необхідністю збирання
документів.

Представник відповідача та
відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, пояснили, що
у зв'язку з викраденням на підприємстві
товарно-матеріальних цінностей та
документів звертався неодноразово до
правоохоронних органів, а відтак не
може надати будь-яких доказів про
наявність заборгованості по
заробітній платі позивача.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази в їх сукупності,
оцінюючи їх за своїм внутрішнім
переконанням, з урахуванням меж
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що позов підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що позивач
з 04.02.2008 року (наказ № 3-к від 04.02.08р.) була
прийнята на посаду головного
бухгалтера Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добровільне пожежне
Товариство-Житомир». 22.06.2009 року (наказ
№ 9-к від 22.06.2009 року) була звільнена з
роботи за згодою сторін, відповідно до
ст. 36 п.1 КЗпП України./а.с.7,9/.

Згідно ст. 115 КЗпП України
відповідач повинен виплачувати
позивачу заробітну плату регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше
двох разів на місяць через проміжок
часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів.

Під час розгляду справи було
встановлено, що позивачу заробітна
плата на день звільнення 22.06.2009 року
була нарахована, проте не виплачена
відповідачем. Згідно довідки № 101 від
09.12.2009р. заборгованість по заробітній
платі станом на день її видачі довідки
становить 4549 грн. 50 коп./а.с.10/. Доказів
про спростування вказаної вище
заборгованості на день розгляду справи
відповідачем не надано.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. Відповідно по постанови
Пленуму Верховного Суду України п.20 від
24.12.1999 року № 13 (зі змінами) «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці», суд
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, на підставі ст.117 КЗпП
України стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. У разі не проведення
розрахунку у зв'язку із виникненням
спору про розмір належних до виплат сум
вимоги про відповідальність за
затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо спір
вирішено на користь позивача або
такого висновку дійде суд, що розглядає
справу. При частковому задоволенні
позову працівника, суд визнає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітку та інших конкретних
обставин справи.

З урахуванням обставин справи, суд
задовольняє вимоги позивача в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку частково,
враховуючи довготривалий,
необґрунтований період майже чотири
роки, що пройшов після звільнення
позивача та звернення її з позовом до
суду, виходячи з суми присудженої
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 4549 грн. 50 коп., істотності цієї
частки порівняно з середнім
заробітком, який просить стягнути
позивач в сумі 114448 грн. (згідно
представленого розрахунку) і стягує з
відповідача на користь позивача 5000
грн.

За таких обставин, суд стягує
з відповідача на користь позивача
заборгованість по заробітній платі в
сумі 4549 грн. 50 коп., середній заробіток
за час затримки розрахунку в сумі 5000
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.12.1999 року (зі змінами) «Про
застосування судами законодавства про
оплату праці», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добровільне пожежне
Товариство-Житомир» на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі в
сумі 4549 грн. 50 коп, середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в сумі 5000 грн. без
врахування податків та обов'язкових
платежів.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добровільне пожежне
Товариство-Житомир»на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.,
зарахувавши його до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.Ф.Слюсарчук