Справа № 459/1824/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4080/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

у відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 10 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи без самостійних вимог:
ОСОБА_4, відділ державної виконавчої
служби Червоноградського МУЮ,
державний виконавець ВДВС
Червоноградського МУЮ Пограничний В.І.,
про визнання права власності на майно,
виключення майна з опису та зняття
з-під арешту,-

встановила:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що 10.06.2009 року державним
виконавцем був складений акт опису і
арешту майна в будинку по АДРЕСА_1 в
процесі виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на
користь фізичних та юридичних осіб
коштів на загальну суму 2501341,94 грн. До
описаного та арештованого майна
включено майно, що належить йому на
праві власності, а саме: меблевий
гарнітур, який складається з 3-х частин
коричневого кольору ручної роботи, з
дерева, антикваріат; стіл мармуровий
трикутний; меблевий шкаф (сервант з
двома вітринами), антикваріат;
телевізор фірми «Panasonic» чорного
кольору, бувший у використанні, меблева
стінка дубова, коричневого кольору,
антикваріат, стільці плетені 4 штуки,
антикваріат, а тому просить визнати за
ним право власності на вищевказані
речі та виключити їх з акту опису та
арешту та поновити строк звернення до
суду.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 10
грудня 2013 року у задоволенні цього
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач
ОСОБА_2 В апеляційній скарзі,
посилається на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права,ухвалення рішення
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів. Позивач зазначає, що суд
дійшов помилково висновку про те, що
ОСОБА_6 під час складання акту опису й
арешту майна не зробив жодних
зауважень стосовно власника спірного
майна. Стверджує що власником спірного
майна є саме ОСОБА_2, що підтвердила і
відповідач ОСОБА_3. В той же час
зазначає, що документів, які б
підтверджували покупку даного майна не
збереглося, оскільки ці речі придбані
давно. Просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задоволити його позовні вимоги
(а.с. 71-72).

Сторони у справі в судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, тому відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України фіксація судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів не знаходить достатніх підстав
для її задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України,
встановлено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін і, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України
визначено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що мано, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися в суд з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
01 квітня 2009 року суддею Бродівського
районного суду Львівської області
постановлено судовий наказ № 2-н-82/09 р.
про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3
солідарно, на користь кредитної спілки
«Самопоміч» заборгованості в сумі 13878,49
грн., 69,39 грн. судового збору та 15 грн.
витрат на ІТЗ (а.с.50)

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ
від 08.05.2009 року відкрито виконавче
провадження щодо виконання даного
судового наказу та боржнику ОСОБА_3
надано строк до 14.05.2009 року добровільно
виконати судовий наказ.

Так як боржником у вказаний
термін заборгованості не було
сплачено, державний виконавець 10.06.2009
року склав акт опису та арешту майна за
місцем проживання боржника у АДРЕСА_1,
де описав та наклав арешт на майно, в
тому числі і на те, що вказане в
позовній заяві, і яке позивач вважає
таким, що належить йому на праві
власності.

Зі змісту цього акту вбачається,
що окрім автомобіля ВАЗ 21011 білого
кольору, який належить ОСОБА_2,
присутній при описі та арешті майна
відповідач ОСОБА_6 не зробив жодних
зауважень щодо приналежності
описаного та арештованого майна, в тому
числі, яке є предметом позову, іншим
особам, а не боржникам.

Окрім голослівних заяв позивача
ОСОБА_2 щодо приналежності йому на
правах власності описаного в квартирі
ОСОБА_6 спірного майна, жодних доказів,
які б з достатньою об'єктивністю і
достовірністю підтверджували це його
право не надано.

Надані суду письмові пояснення
ОСОБА_3 від 11.09.2013 року та від 04.-6.2014 року
не можуть бути визнані належними і
допустимими доказами в розумінні ст.ст.
59,60 ЦПК України, а тому обґрунтовано не
взяті до уваги при вирішенні спору
судом першої інстанції та відхилені
колегією суддів.

Беручи до уваги викладене, судова
колегія, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст.313, ч.1 п.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.