УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою Карнатової Ілони
Олександрівни, яка діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 13
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Харківської області
від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду із зазначеним
позовом посилаючись на те, що 08 грудня
2006 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір на суму 35 000 доларів
США, під 13,5 % річних, строком
користування до 07 грудня 2021 року.

04 жовтня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_6 було
укладено додатковий договір № 1 про
внесення змін та доповнень до
основного кредитного договору, яким
збільшено суму кредиту на 6 000 доларів
США.

Крім того, 23 листопада 2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_6 було укладено додатковий
договір № 2 про внесення змін та
доповнень до основного кредитного
договору. За умовами вказаного
договору позичальник додатково
отримує в кредит 49 053,48 доларів США.

З метою забезпечення виконання
основного зобов'язання між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_10, ОСОБА_6 08 грудня 2006 року було
укладено договір поруки № 857/06-КВ-П

Також, 23 листопада 2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_7, ОСОБА_6 було укладено договір
поруки № 857/06-КВ-П-1.

Свої зобов'язання за кредитним
договором ТОВ «Український
промисловий банк» виконало у повному
обсязі, проте, позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 18
квітня 2013 року, за указаним договором
утворилась заборгованість, яка
становить 749 885,20 грн.

У зв'язку із наведеним, позивач просив
суд стягнути солідарно з ОСОБА_6,
ОСОБА_10, ОСОБА_7 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 749 885,20 грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 13 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 11 лютого 2014 року, позов ПАТ «Дельта
Банк» задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7 на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 237 154,11 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що матеріали
справи не містять доказів, які
підтверджують факт отримання ОСОБА_6
грошових коштів у сумі 49 053,48 доларів
США за додатковою угодою № 2 від 23
листопада 2007 року. Крім того, суди
зазначили, що копія заяви про видачу
готівки в сумі 49 053,48 доларів США № 001
від 23 листопада 2007 року містить чітко
помітні штамп та підписи
співробітників банку, однак в
обов'язковому для заповнення рядку
«підпис отримувача» відсутній підпис
ОСОБА_6.

Судами встановлено, що 08 грудня 2006 року
між ТОВ «Український промисловий банк»
та ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір на суму 35 000,00 доларів США, зі
сплатою 13,5 % річних, строком повернення
кредиту до 07 грудня 2021 року.

04 жовтня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_6 було
укладено додатковий договір № 1 про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору від 08 грудня 2006
року, яким збільшено суму кредиту на 6
000,00 доларів США.

23 листопада 2007 року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_6 було укладено додатковий
договір № 2 про внесення змін та
доповнень до кредитного договору від 08
грудня 2006 року. За умовами вказаного
договору позичальник додатково
отримує в кредит 49 053,48 доларів США.
Повернення кредиту здійснюється
щомісячно у розмірі не менш як 501,70
доларів США по 10 число кожного місяця.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк»,
ТОВ «Укрпромбанк» та Національним
банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта Банку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Із роз'яснень, викладених у п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» за № 14 від 18 грудня
2009 року вбачається, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

26 жовтня 2007 року ОСОБА_6 звертався до
банку із заявою, в якій просив
збільшити розмір кредиту на 50 000
доларів США.

З письмового звернення ОСОБА_6 до банку
від 28 листопада 2011 року вбачається, що
боржник погоджується із
заборгованістю за кредитним договором
у розмірі 84 787,50 доларів США.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_6
станом на 08 червня 2010 року вбачається,
що останній у відповідності до п. 4
додаткового договору № 2 від 23
листопада 2007 року з грудня 2007 року
почав сплачувати банку щомісячні
платежі у розмірі 501,70 доларів США.

Частково відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6
кредитної заборгованості за
додатковим договором № 2 від 23
листопада 2007 року суди не звернули
уваги, що зазначені вище обставини в
сукупності свідчать про визнання
відповідачем отримання коштів у
розмірі 49 053,48 доларів.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 213, 214
ЦПК України суди попередніх інстанцій
не з'ясували належним чином обставин
справи, які мають суттєве значення для
її вирішення, зокрема, дослідивши
надані сторонами докази, не надали
належної оцінки у їх сукупності і
взаємозв'язку, прийнявши до уваги
заперечення відповідача щодо
неотримання ним коштів за додатковим
договором до кредитного договору № 2,
залишили поза увагою положення ст. 204 ЦК
України, за якими правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Допущені судами неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, рішення
судів першої та апеляційної інстанції
на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Карнатової Ілони
Олександрівни, яка діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 13 листопада 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 11 лютого 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук