№ 2/679/203/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року
Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Стасюка
Р.М.

при секретарі -Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Нетішин цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Нетішинської міської ради про
виселення.

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог вказує,
що між 20.08.2008 року між Позивачем та
Відповідачем було укладено кредитний
договір № НМN0GІ та додаткову
угоду до нього. Відповідно до п. 8.1.
кредитного договору Банк зобов'язався
надати Відповідачу кредит у вигляді
кредитної лінії у розмірі 31383,18 (Долар
США) строком до 20.11.2015 р., а Відповідач
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» і Відповідач 20.02.2008 р.
уклали договір іпотеки №НМN0GІ.
Згідно з п. 1.1 договору іпотеки
Відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартира загальною
площею 66,80 кв.м. житловою площею 41,60 кв.м,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Майно належить Відповідачу на праві
власності на підставі Договору
купівлі-продажу.

Свої зобов'язання за кредитним
договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав
в повному обсязі, надавши Відповідачу
кредит в розмірі, передбаченому
умовами кредитного договору.

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки та 24.09.2013 р. року суд
виніс рішення звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме квартира
загальною площею 66,80 кв.м. житловою
площею 41,60 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки Публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» (49094. м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ).

В зв'язку з викладеним просить
виселити Відповідача, третіх осіб та
інших осіб, які зареєстровані та
проживають у АДРЕСА_1.

Представник позивача направив суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Просить про задоволення
позову на викладених в позовній заяві
підставах.

Відповідач та її представник адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали. Пояснила, що
позивачем не виконана вимога про
попередження відповідачів про
наступне виселення, крім того просили
застосувати Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" і з цих
підстав відмовити в позові.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
проти задоволення позову заперечував,
так як в спірній квартирі проживає
неповнолітня особа яка має статус
сироти. Задоволення позову позбавить
її права на житло, що є неприпустимим.

Вислухавши відповідача, її
представника, представника третьої
особи дослідивши письмові матеріали
справи, судом встановлено, що між
Банком та відповідачем 20.08.2008 року було
укладено кредитний договір
№НМN0GІ та додаткову угоду до
нього. Відповідно до п. 8.1. кредитного
договору Банк зобов'язався надати
Відповідачу кредит у вигляді кредитної
лінії у розмірі 31383,18 (Долар США) строком
до 20.11.2015 р. З метою забезпечення
виконання відповідачем умов за
кредитним договором між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_1 20.02.2008 року було
укладено договір іпотеки №НМN0GІ,
згідно якого Відповідач надав Банку в
іпотеку нерухоме майно, а саме,
квартиру загальною площею 66,80 кв.м.
житловою площею 41,60 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить їй на праві власності.
Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 24 вересня 2013
року, звернуто стягнення
заборгованості за кредитним договором,
на предмет іпотеки - квартиру яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передану в іпотеку
квартиру на адресу Відповідача
позивачем 24.10.2013р. за вихідним номером
30.1.0.0/2-5В9 направлялася письмова вимога
про виселення, проте відповідач
добровільно помешкання не звільнив
(а.с. 22-24,70-71).

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Порядок виселення мешканців з будинку,
який є предметом іпотеки передбачений
ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку»,
відповідно до якого після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Якщо мешканці не звільнять житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк, добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
осіб, що мешкають у житловому будинку,
який є предметом іпотеки, встановлений
і ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме, виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення виселяються без
надання іншого приміщення. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що
вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України
та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України
«Про іпотеку» позивачем виконані.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", протягом дії даного закону не
може бути примусово стягнуто
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно зі статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника чи майнового поручителя)
за споживчими кредитами, наданими йому
кредитними установами - резидентами
України в іноземній валюті, за умови, що
таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя, або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника чи
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме майно;
загальна площа такого нерухомого майна
не перевищує 140 кв. метрів для квартири
та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Квартира АДРЕСА_1 є місцем постійного
проживання відповідачів, загальна
площа її складає 66,80 кв. метри, даних про
наявність у відповідача іншого
нерухомого житлового майна позивач не
представив.

Слід зазначити, що на правовідносини
між сторонами з приводу виселення з
спірної квартири, поширюється дія
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", а відтак, в період
дії зазначеного закону не може
відбуватись звернення стягнення на
предмет іпотеки. Правовідносини між
сторонами є похідними від передбаченої
законом процедури звернення стягнення
на предмет іпотеки, а оскільки в період
дії Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" нерухоме житлове
майно не може бути примусово стягнуте,
суд визначає відсутність передбачених
законом підстав для усунення перешкод
у здійсненні стягнення на іпотечне
майно шляхом примусового виселення
мешканців з квартири без надання
іншого житла.

Таким чином, станом на 07 жовтня 2014 року,
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "ПриватБанк"
про виселення Відповідача та третіх
осіб, задоволенню не підлягають.

Крім того, суду не надано ніяких
відомостей про інших осіб, які
проживають разом із ОСОБА_1, і які
зареєстровані за адресою знаходження
нерухомого майна - предмета іпотеки.

Тому позовні вимоги в частині
виселення інших осіб задоволенню також
не підлягають, так як до інших осіб
позов не пред'являвся.

На підставі викладеного, керуючись
ст.109 ЖК України, ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»,
ЗУ "Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", ст. 8, 10, 11, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 треті
особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з
квартири, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1. відмовити повністю .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд, протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Стасюк Р.М.