АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Інкомстрах», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 3 вересня 2014
року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3. про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 3 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2матеріальний збиток в розмірі 22
899,22 грн., витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 1 300,00 грн., судові витрати в
розмірі 243,60 грн., а всього 24 442,82 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати.

Апелянт посилається на ті обставини, що
у суду не було достатніх підстав для
стягнення заподіяних збитків з
відповідача, оскільки цивільно-правова
відповідальність останнього була
застрахована, відповідач вчасно
повідомив страхову компанію про
настання страхового випадку, а тому
відповідати за шкоду, заподіяну в ДТП
має саме страховик.

________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/12949/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Петренко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_7
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували, просили залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
в установленому законом порядку, у
судове засідання не прибув, про причини
неявки суд не повідомив, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у його відсутність.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 09.12.2014 на Гостомельському шосе в м.
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Hyundai
Elantra», держномер НОМЕР_2, який належить
позивачу ОСОБА_2 на праві власності, під
керуванням його батька ОСОБА_8, та
автомобіля ВАЗ 21061 держномер НОМЕР_3,
під керуванням відповідача ОСОБА_3

Згідно постанови Оболонського
районного суду м. Києва від 17.01.2014
відповідача визнано винним у вчиненому
адміністративному правопорушенні та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Цивільна відповідальність водія
автомобіля ВАЗ 21061 ОСОБА_3 на момент
вчинення пригоди була застрахована
відповідно до договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 20.04.2013. (поліс ПАТ
«Інкометрах» № АС/2087876). (а.с.22).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ за № 4
від 1 березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно звіту про визначення вартості
матеріального збитку на підставі
виконаних досліджень та рекомендацій
зроблений висновок, що вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику КТЗ «Hyundai Elantra», держномер
НОМЕР_2, станом на 30.12.2013 складає 24 938,18
грн.

Згідно квитанції від 30.12.2013 позивачем
сплачено 1 300,00 грн. за автотоварознавче
дослідження.

Відповідно до переліку виконаних робіт
та переліку запасних частин і
матеріалів, за які сплатив замовник,
понесені витрати складають 22 899,22 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме заперечень проти позову,
апеляційної скарги, та як пояснив у
суді апеляційної інстанції
представник відповідача, обставини
настання дорожньо-транспортної
пригоди та заподіяння позивачу шкоди з
вини ОСОБА_3 не заперечується та
визнається стороною відповідача.

Беручи до уваги встановлені обставини
справи та приписи цивільного
законодавства України, що регулює
спірні правовідносини сторін, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо наявності
підстав для відшкодування заподіяної
шкоди та часткового задоволенню
позову.

Посилання апеляційної скарги з приводу
неналежності відповідача у справі,
оскільки відповідальність ОСОБА_3 на
момент виникнення ДТП була
застрахована у ПАТ «СК «Інкомстрах» не
можуть бути взяті до уваги апеляційним
судом з тих підстав, що суду не надано
жодних належних та допустимих доказів
звернення відповідача до страховика із
заявою про настання страхового
випадку.

Відповідно до ст. 33.1.4. ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Таким чином, з огляду на відсутність
доказів звернення причетної особи до
страховика з відповідним
повідомленням про настання ДТП та
відомостями про місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна (транспортного
засобу позивача), враховуючи приписи
цивільного Закону про необхідність
відшкодування заподіяної шкоди винною
особою, колегія суддів вважає, що
відповідач є тією особою, яка в даному
випадку повинна відповідати за
заподіяну ним шкоду.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, а саме повідомлення про
анулювання ліцензії ПрАТ «СК
«Інкомстрах», згідно з рішенням
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (розпорядження № 3950
від 31.10.20113, що набрало чинності 04.11.2013)
анульовано (відкликано) ліцензію ПрАТ
«СК «Інкомстрах» на провадження
страхової діяльності у формі
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Разом з тим, дорожньо-транспортна
пригода сталася вже 09.12.2014, тобто після
анулювання ліцензії страховика (що при
дотриманні передбачених законом вимог
є підставою для відповідальності
встановленого правонаступника).

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених ст. 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 3 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко