У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_5, про поділ майна
подружжя.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що вона з ОСОБА_5 перебувала в
зареєстрованому шлюбі, який 13 серпня 2009
року згідно рішення Київського
районного суду м. Одеси було розірвано.
За час перебування у шлюбі ними було
придбано майно: нежилі підвальні
приміщення АДРЕСА_2, загальною площею
164,2 кв м та нежилі приміщення першого
поверху АДРЕСА_2; квартира АДРЕСА_4,
загальною площею 293,2 кв м, квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 139,6 кв м,
квартира АДРЕСА_3.

Оскільки між сторонами після
розірвання шлюбу виник спір щодо
поділу вказаного майна вона звернулась
до суду з вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 жовтня 2009 року позов
задоволено. Здійснено поділ спільного
майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за
ОСОБА_4 право власності на нежилі
підвальні приміщення АДРЕСА_2 та нежилі
приміщення першого поверху АДРЕСА_2, а
також на квартиру АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру
АДРЕСА_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано, в
частині задоволення позовних вимог
про визнання права власності за ОСОБА_4
на нежилі підвальні приміщення АДРЕСА_2
та нежилі приміщення першого поверху
АДРЕСА_2 , та в цій частині ухвалено нове
про відмову в задоволенні позовних
вимог. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даним судовим
рішенням апеляційної інстанцій подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладених в
мотивувальних частинах оскаржуваних
рішень.

Судом апеляційної інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог, у зв'язку з
чим правильно скасував рішення
місцевого суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про визнання права
власності за ОСОБА_4 на нежилі
приміщення та ухвалюючи нове про
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині, апеляційний суд
обґрунтовано виходив із того, що
вказані нежилі приміщення були
придбані ОСОБА_5 за свої особисті кошти
до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, а тому
вказане майно відповідно до ст. 57 СК
України є його особистою власністю та
не підлягає поділу між подружжям.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на те, що
вона не уповноважувала ОСОБА_7 на
подання касаційної скарги по даній
справі є безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи, які
містять довіреність від 10 лютого 2014
року, видану ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_7

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук