БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:
головуючого судді Ткаченка Д.В.
за участю секретаря Пузирна А.І.
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за договором позики, -
У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
позики, а також відшкодування
моральної шкоди в сумі 1000 грн.
У зв'язку із неявкою в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, на підставі ст. 225
ЦПК України судом постановлено ухвалу
про заочний розгляд справи.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
повернення до 01.04.2014 року згідно
встановленого графіку повернення
грошових коштів, що підтверджується
письмовою розпискою позичальника -
Як стверджує позивач, відповідач
виконав свій обов'язок щодо повернення
грошових коштів частково, сплативши 10
борг останнього на момент звернення до
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Враховуючи те, що в строк встановлений
у договорі відповідач не повернув в
повному обсязі частину грошових
коштів, вимога позивача про стягнення з
договором позики підлягає задоволенню.
Водночас, позов в частині
відшкодування моральної шкоди в сумі
1000 грн. не підлягає задоволенню.
Згідно з вимогами ст. 611 ЦК у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
Пленум Верховного Суду України в п. 2
постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. №
4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними згідно з
постановами Пленуму від 25 травня 2001 р.
№ 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав
роз'яснення, що спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, коли право на
відшкодування моральної шкоди
безпосередньо передбачене нормами
Конституції України або випливає з її
положень, або закріплене
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Укладений між сторонами договір позики
не передбачає відшкодування моральної
шкоди у разі прострочення виконання
зобов'язання. Не передбачають такої
відповідальності й нормативно-правові
акти, які регулюють спірні
правовідносини. (Аналогічна думка
викладена в постанові ВСУ у справі №
6-2205вов10).

Судовий збір та витрати на правову
допомогу слід стягнути з відповідача
на підставі ст.. 79, 84, 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (номер облікової
картки згідно даних Міністерства
доходів та зборів невідомий) на користь
ОСОБА_1 13602,28 грн. заборгованості за
договором позики, 243,60 грн. судового
збору та 1350 грн. витрат на правову
допомогу.

В решті вимог - відмовити.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в загальному
порядку до апеляційного суду шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його оголошення. Відповідач
має право подати лише заяву про
перегляд заочного рішення до суду
першої інстанції протягом 10 днів з дня
отримання копії заочного рішення. У
разі відмови у задоволенні цієї заяви
відповідач може оскаржити заочне
рішення до апеляційного суду в
загальному порядку.

Суддя:
Д.В. Ткаченко