Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/5691/2014
Головуючий у 1-й інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Антоненко Н.О.,

Білич І.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 6 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
приватний нотаріус Броварського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5 про визнання
заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 6 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи: приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_4, приватний
нотаріус Броварського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що заповіт складений під впливом
тяжких обставин і на вкрай невигідних
умовах. Зазначає те, що суд першої
інстанції, порушуючи вимоги закону, не
враховуючи відповідні рекомендації
Верховного суду та судову практику,
своїм рішенням не тільки не поновив
порушені права, але і усугубив існуюче
положення. Суд, з'ясовуючи обставини, що
мають значення для справи, невірно
оцінив пояснення сторін, неповно
дослідив наявні в справі документи та
докази та ухвалив дуже сумнівне
рішення.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2010 року
ОСОБА_6, яка є матір'ю сторін, склала
заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_3,
яким заповідала відповідачу усе своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалося, а також все те, що буде їй
належати на день її смерті і на що вона
буде мати право.

Заповіт було посвідчено приватним
нотаріусом Броварського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.
1248 ЦК України.

На бажання спадкодавця заповіт був
посвідчений у приміщенні державної
нотаріальної контори у присутності
двох свідків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
підписаний гр..ОСОБА_9 у присутності та
за дорученням заповідача, яка у зв'язку
з вадами зору не могла підписати
заповіт власноручно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

У встановлений законом строк позивач і
відповідач звернулись до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини.

У жовтні 2012 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, просила визнати
недійсним заповіт, посвідчений 12
березня 2010 року, складений від імені
ОСОБА_6 на ім'я відповідача ОСОБА_3.
Обгрунтовуючи позовні вимоги,
посилалась на те, що при складанні та
підписанні заповіту ОСОБА_6 не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла вільно керувати ними, оскільки
знаходилась у безпорадному стані.

Відповідач позов не визнала,
посилалась на те, що позовні вимоги не
ґрунтуються на належних доказах

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5
у письмових поясненнях просила
відмовити у задоволенні позову з
огляду на відсутність порушень закону,
який регламентує порядок вчинення
нотаріальних дій.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх безпідставності та недоведеності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає встановленим судом
обставинам справи, наданим сторонами
доказам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заповіт був підписаний свідком ОСОБА_9
під впливом насильства та обману з боку
відповідача, про що він повідомляв
позивачу, не ґрунтуються на будь-яких
доказах та суперечать показанням цього
свідка, який був допитаний судом першої
інстанції та попереджений про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивих свідчень.

З тих же підстав судова колегія
відхиляє доводи скарги про те, що її син
ОСОБА_10, допитаний судом в якості
свідка, давав показання під впливом
погроз та обману з боку відповідача.

Не було надано позивачем доказів і на
підтвердження її доводів про те, що
мати сторін на час складання заповіту
за станом здоров'я не могла
усвідомлювати текст заповіту та
керувати своїми діями, клопотання про
призначення судової психіатричної
експертизи для визначення можливості
заповідача усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними позивач не
заявляла.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що оспорюваний заповіт був складений
під впливом тяжкої для заповідача
обставини та на вкрай невигідних
умовах суперечить доводам позивача про
те, що заповідач на час складання
заповіту не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними.

Інші обставини, зазначені у скарзі,
щодо взаємовідносин сторін, не мають
правового значення для вирішення
даного спору.

Порушень процесуального закону, які
відповідно до ЦПК України, є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції, не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 6 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді