Справа №705/3904/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі: головуючої - судді
Гудзенко В.Л.

при секретарі
Музичук Л.В.

за участю: представника
позивача ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

представника органу опіки та

піклування
Декарчук О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Умань
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Уманської міської ради про позбавлення
батьківських прав, -

в с т а н о в
и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про позбавлення останнього
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5, мотивуючи
це тим, що відповідач ухиляється від
виконання батьківських обов'язків.

Зазначає, що 26 червня 1999 року між нею та
відповідачем був зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5.
04 червня 2008 року між нею та
відповідачем шлюб було розірвано. З
моменту розлучення і по даний час
відповідач бачив сина лише один раз.

Крім стягнених аліментів, які
відповідач платив невчасно і не в
повному обсязі, ніякої іншої
матеріальної допомоги на утримання
дитини ОСОБА_6 не надавав і не надає по
цей час, не піклується про її фізичний і
духовний розвиток, не спілкується з
дитиною взагалі, тобто не дбає про її
нормальне самоусвідомлення, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не надає доступу до культурних
та інших духовних цінностей, так як це
встановлено ч.1 ст.12 Закону України «
Про охорону дитинства ». Син не отримує
від батька жодного подарунку в день
народження, жодної іграшки.

Відповідач ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
навіть не цікавиться життям, не
відвідував і не відвідує її вдома, в
дитячому дошкільному закладі, у ЗОШ №7.

Просить позбавити ОСОБА_6 батьківських
прав відносно ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов підтримала та доповнила, що
відповідач сина бачив останній раз в
школі 3 роки тому, але дитини не
захотіла з ним спілкуватися. Метою
позбавлення батьківських прав
відповідача є не бажання сина
спілкуватися з ним, можливість виїзду
за кордон в любий час, а крім того вона
хоче, щоб в подальшому відповідач не
звертався до сина про стягнення з нього
аліментів.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що 29.04.2008
року між ним на позивачем шлюб було
розірвано. Син ОСОБА_5 залишився
проживати з позивачем. Він по мірі
можливості матеріально утримував
неповнолітнього сина, виплачуючи
аліменти. Крім того, від другого шлюбу
він має ще двох малолітніх дітей -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та дитину дружини, які
проживають разом з ним та яких він
також має за обов'язок матеріально
утримувати. Станом на 1.09.2014 року
заборгованості по сплаті аліментів
відсутня. В даному випадку він
вимушений досить ненав'язливо, не
порушуючи прав дитини та не викликаючи
з його сторони негативних емоцій або
нерозсудливих вчинків, приймати участь
у вихованні сина ОСОБА_5, не даючи своєю
поведінкою жодних підстав сторонитися
його або відчувати йому якусь
незручність у їхньому спілкуванні.

Він не хотів та не хоче психологічно
травмувати свого сина в насильницькому
намаганні з ним спілкуватися, так як
уникав та уникає при спілкуванні з
позивачкою навіть будь-яких розмов, так
як вона в присутності сина могла
влаштувати сварки та скандали, що в
свою чергу негативно впливало б і на
виховання дитини. Він не заперечує, щоб
позивачка вивозила сина за кордон,
однак позбавляти його батьківських
прав не має потреби. Останні три роки з
дитиною він не спілкується,
матеріальної допомоги крім аліментів
не надає, за такою допомогою до нього не
звертаються, якими хворобами хворіє
ОСОБА_5 не знає. Вважає, що позивач
постійно налаштовує сина, щоб він з ним
не розмовляв. В орган опіки і
піклування він звертався один раз, йому
сказали, що потрібно зібрати документи
і він більше не пішов. Просить в
задоволенні позову відмовити, так як
бажає брати участь у вихованні сина.

В судовому засіданні представник
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Уманської міської ради
позовну заву підтримав, просить її
задоволити та пояснив, що потрібно
враховувати думку дитини і виходити з
її інтересів. Батько не виконував
належні обов'язки по вихованню дитини,
в орган опіки та піклування для
встановлення днів та годин для
спілкування з дитиною не звертався.

Враховуючи положення ч.2 ст.171 Сімейного
кодексу України, згідно якої дитина,
яка може висловити свою думку, має бути
вислухана при вирішенні між батьками
спору про позбавлення батьківських
прав, у судовому засіданні був
заслуханий неповнолітній ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3. В судовому засіданні
дитина пояснила, що проживає з матір'ю
по АДРЕСА_1. З батьком не спілкується.
Він на нього образився, бо він покинув
його з мамою. Хоче, щоб батька позбавили
батьківських прав, тим більше після
того, як батько сказав, що він не його
син. Останній раз він його бачив років
2-3 назад, батько хотів з ним
спілкуватися, але він спілкуватися з
ним не захотів, так як не бачить сенсу.
Додому до них він ніколи не приходив,
подарунків ніяких не дарив. В
подальшому з батьком він спілкуватися
не бажає.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні
пояснила, що з позивачкою вони знайомі
майже 4 роки, так як разом працюють.
Знає, що батько ОСОБА_5 не своєчасно
сплачував аліменти, тому вони разом з
позивачкою зверталися з заявою в
міліцію. При розмові з позивачкою,
ніколи не чула, щоб батько хлопчика
приймав участь у вихованні дитини.
ОСОБА_5 говорив, що батько приходив у
школу, але він не хоче з ним
спілкуватися.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснив, що він являється
громадянським чоловіком позивачки,
разом проживають майже 5 років. Він
ніколи не бачив відповідача. Останній
ніколи не приходив до них додому, не
телефонував, з ОСОБА_5 не гуляв,
допомоги не надавав, подарунків не
дарив. Коли з ОСОБА_5 була розмова про
батька, то лише негативна, батька він
бачити не хотів і розмовляти теж.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що її донька та син позивачки
ходили в один дитячий садочок, а на
даний час в однин клас та є найкращими
друзями. Вона являється головою
батьківського комітету. Відповідача ні
разу не бачила та не знає, хоч інші
батьки регулярно приходять до школи.
ОСОБА_5 про батька нічого не розказував.
Одного разу її донька розповідала, що
проводила ОСОБА_5 додому, так як у школу
прийшов ОСОБА_5 батько і він його дуже
злякався. ОСОБА_5 не вважає відповідача
батьком.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_5 є її похресником. З
сім'єю вона спілкується по святах.
Дитина знаходиться в хорошій сім'ї, ним
піклується мама і бабушка. До
розірвання шлюбу відповідач займався
вихованням сина. Їй відомо зі слів
позивача та ОСОБА_5, що після розлучення
відповідач не цікавиться дитиною,
аліменти не сплачує, ОСОБА_5 не хоче з
ним спілкуватися. Знає, що батько
приходив до ОСОБА_5 в школу, але ОСОБА_5
злякався і втік. Зараз позивач живе в
громадянському шлюбі, в сім'ї в них
хороша обстановка, ОСОБА_5 добре
відноситься до чоловіка позивачки.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснила, що вона являється мамою
позивача та бабусею ОСОБА_5. Дитина
після розлучення виховується в їхній
сім'ї. Після розлучення відповідач зі
своєю мамою два рази забирав ОСОБА_5.
Потім бабушка ще разів два сама
приходила до ОСОБА_5 в школу. В дитини
залишилася образа на батька. ОСОБА_5
розповідав, що батько приходив до нього
в школу разів два, але він не захотів з
ним спілкуватися. Після того
відповідач ніколи не приходив і не
дзвонив, зараз він не приймає участі у
вихованні дитини. Відповідач не знає,
яких учителів вони наймають ОСОБА_5,
якими хворобами він хворіє.

Колись хотіли поїхати в Росію на
лікування, він не дав дозволу. Після
того з таким питанням не зверталися.
Років два назад відповідач приходив до
ОСОБА_5 на другий день дня його
народження і хотів з ним поговорити,
але той відмовився. ОСОБА_5 не хоче про
батька говорити. До неї він не приходив,
щоб поспілкуватися з дитиною та не
розпитував її про сина. Метою
позбавлення його батьківських прав є
небажання дитини з ним спілкуватися, а
теперішній чоловік позивачки не проти
ОСОБА_5 усиновити. Крім того він ніякої
участі у вихованні дитини не бере.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні
пояснила, що вона часто буває в сім'ї
ОСОБА_4, зустрічаються часто,
допомагають один одному. ОСОБА_5 може
бачити 2-3 рази на місяць. Вдома в них не
була більше п'яти років, більше
бачаться в бабушки чи в неї.
Відповідача бачила, коли вони ще жили з
позивачкою однією сім'єю, після того
жодного разу не бачила. Пару раз вона
запитувала про нього, то в неї склалося
враження, що ОСОБА_5 про батька не хоче
спілкуватися, але в основному вона про
це мови не вела.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні
пояснив, що він є звідним братом
позивачки, але з її сім'єю не
спілкується вже три роки. ОСОБА_6 знає,
як порядну людину, до ОСОБА_5 він
відносився дуже добре. Батьки ОСОБА_4
завжди наговорювали на нього, він не
міг взяти сина до своєї мами, чи вийти
погуляти. Відповідач розповідав йому,
що коли приходив до сина в школу, то він
відмовлявся з ним спілкуватися. Після
розлучення позивача та відповідача він
перебуваючи в кругу сім'ї чув негативні
розмови про ОСОБА_6, дитину
налаштовували проти батька. Вважає, що
там всім керує бабушка, вона в
основному займається вихованням
ОСОБА_5, бо він практично живе в неї,
тому якби відповідач пішов до неї, то
бабушка кричала б. Він був свідком як
бабушка била ОСОБА_5 по обличчю та
кричала, що дитина вуха пальцями
закривала. Відповідач не ухиляється
від виконання батьківських обов'язків,
він приходив до ОСОБА_5, але останній
відмовляється з ним спілкуватися.
Колись він його підвозив до школи, а
ОСОБА_5 з ним відмовився спілкуватися.
Відповідач розказував, що намагався
подарити подарунок сину, але йому
відмовили.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні
пояснив, що він є хрещеним батьком
ОСОБА_5. ОСОБА_6 знає 33 роки, він дуже
добре відносився до сина. Після
розлучення ОСОБА_6 говорив, що йому не
дають спілкуватися з сином. ОСОБА_5
бабушка має великий вплив на дитину.
ОСОБА_6 завжди радий брати участь у
вихованні дитини, колись він сам
підвозив його до школи, на день
народження він хотів подарувати сину
подарунок, але його не було у школі. Зі
слів ОСОБА_6 ОСОБА_5 тікав він нього, бо
його так налаштовували, хотів
подарувати фотоапарат, то йому сказали,
що викинуть. З ОСОБА_4 після їхнього
розлучення вони не спілкуються, так як
при зустрічі ОСОБА_4 вдала, що його не
бачить. Чи налаштовують ОСОБА_5 проти
батька йому не відомо, так як при ньому
цього не відбувалося.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні
пояснила, що вона є дружиною
відповідача з 2009 року. Відповідач не
одноразово намагався спілкуватися з
сином, на 1 вересня ходив з квітами, з
бабушкою ходили вітати з днем
народженням, тоді подарунок не
прийняли. З бабушкою ОСОБА_5
спілкувався, а з ОСОБА_6 сухо. Це було, як
ОСОБА_5 був у 4 школі. ОСОБА_6 приходив у
школу, але вчителі говорили, що ОСОБА_4
не дозволяє спілкуватися. Був випадок,
що ОСОБА_6 сказали, що ОСОБА_5 попав у
лікарню, тоді він поїхав у дитячу
лікарню, але там ОСОБА_5 не було. Потім
він дізнався, що ОСОБА_5 уже в 7 школі.
Вони купили в Києві фотоапарат для
ОСОБА_5, але від подарунка відмовилися.
На намагання відповідача з ним
поговорити, ОСОБА_5 відмовлявся.
Особисто вона не перешкоджає
спілкуванню чоловіка з ОСОБА_5.
Аліменти платили з сімейного бюджету, і
якщо затримка за місяць два була, то на
третій все виплачували. Хотіли
відкрити рахунок, щоб класти туди гроші
для ОСОБА_5, але в банку сказали, що
потрібна згода матері. Вона не раз була
присутня, коли її чоловік намагався
поговорити з сином. Одного разу вона
купила фрукти і чоловік носив до
бабусі, однак йому відмовили. Також
ходили разом в орган опіки та
піклування, де сказали що постарайтесь
розібратися самі, бо це бумажна
волокіта.

Судом встановлено.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999
року, який рішенням Уманського
міськрайонного суду від 29 квітня 2008
року було розірвано.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився
син ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 04 березня 2008 року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5
залишився проживати з матір'ю -
позивачем по справі.

Згідно довідки житлово-будівельного
кооперативу №16 ОСОБА_4 зареєстрована
та проживає в АДРЕСА_1 разом з сином
ОСОБА_5

Згідно виконавчого листа виданого
Уманським міськрайонним судом 5.05.2008
року з ОСОБА_6 стягуються аліменти на
користь позивача на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4
частини заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до повноліття
дитини.

Згідно довідки розрахунку по аліментах
Уманського МВ ДВС станом на 01.03.2014 року
заборгованість ОСОБА_6 по аліментах
становить 2487,48 грн.

Згідно характеристики виданої житлово
- будівельним кооперативом №16 ОСОБА_4
та ОСОБА_23 характеризуються позитивно.
Батька ОСОБА_5 - ОСОБА_6 з моменту
розлучення, в 2008 році, жодного разу не
бачили.

Згідно характеристики виданої
директором ЗОШ №7 ОСОБА_5
характеризується позитивно, мати
цікавиться навчанням та дозвіллям
сина. Батька ОСОБА_6 за період навчання
його сина в школі ніколи не бачили, він
не приходив до школи, не відвідував
батьківських зборів, позакласних
заходів, не спілкувався із кураторами
та учителями - предметниками.

Згідно довідки №830-3 від 08.09.2014 року
виданої Уманським МВ ДВС Уманського
міськрайонного управління юстиції, у
ОСОБА_6 станом на 01.09.2014 року
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, відсутня.

Згідно довідки №182 від 1.09.2014 року
виданої наркологічним відділенням
Уманської лікарні №2, ОСОБА_6 на
диспансерному обліку в наркологічному
відділенні Уманської лікарні №2 не
стоїть і за медичною допомогою не
звертався.

Згідно довідки №70 від 02 вересня 2014 року
виданої лікарем - психіатром Уманської
лікарні №2, ОСОБА_6 на диспансерному
обліку в Уманській лікарні №2 не стоїть
і за медичною допомогою не звертався.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 04.02.2009
року зареєстрував шлюб з ОСОБА_22

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є
ОСОБА_6 та ОСОБА_22

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є
ОСОБА_6 та ОСОБА_22

ОСОБА_6 являється фізичною особою -
підприємцем та займається
перевезенням пасажирів, що
підтверджується свідоцтвом про
держану реєстрацію, ліцензією,
ліцензійною картою.

Як вбачається з медицинських
документів ОСОБА_5 перебуває під
наглядом лікаря невролога з діагнозом
нейроцеркуляторна дисплазія.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача,
представника органу опіки та
піклування, неповнолітнього ОСОБА_5,
свідків, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає виходячи із
слідуючого.

Закон України «Про охорону дитинства»
від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина
має право на достатній життєвий рівень.
При цьому, виховання в сім'ї є
першоосновою розвитку особистості
дитини.

На кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України
визначені обов'язки батьків щодо
виховання та розвитку дитини, а саме:
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини;
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя та
ін..

Згідно ст.ст. 164, 165 СК України батьки
можуть бути позбавлені батьківських
прав, якщо буде встановлено, що вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей,
негативно впливають на них своєю
антигромадською поведінкою.

Позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верхового Суду України від
30.03.2007р. №3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», - ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя; зокрема, не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання; не
спілкуються з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до їх
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Конвенція про права дитини у статті 12
зобов'язує держави - учасниці
забезпечити дитині, здатній
формулювати власні погляди, право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що стосуються її, і цим поглядам
має приділятися належна увага згідно з
її віком та зрілістю, і вони повинні
бути враховані настільки, наскільки це
відповідає її найвищим інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_6 не в повному обсязі
виконував свої батьківські обов'язки
по вихованню сина ОСОБА_5, однак майже
всі учасники процесу вказували та те,
що відповідач намагався цікавитися
життям сина, приходив до нього в школу
та бажав спілкуватися з сином. В зв'язку
з тим, що син не проявляв бажання до
спілкування з батьком, останній
припинив свої намагання знайти спільну
мову з сином. Позбавлення батьківських
прав не можливе, якщо мати чи батько,
незважаючи на усі їхні старання, не
змогли забезпечити дитині належного
виховання. З матеріалів справи
вбачається, що відповідач сплачує
аліменти на утримання сина, і на час
слухання справи заборгованості по
сплаті аліментів не має. З позовом про
участь відповідача у додаткових
витратах на дитину позивач до суду не
зверталася. Крім того відповідач має на
утриманні двоє своїх дітей від іншого
шлюбу та дитину дружини від
попереднього шлюбу, проявляє себе з
позитивної сторони, працює, на обліку у
лікаря нарколога та психіатра не
стоїть та бажає здійснювати
батьківські обов'язки щодо сина.

Орган опіки та піклування не надав суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору та необхідності позбавити
батьківських прав відповідача.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось
із батьків або їх обох з урахуванням
її характеру, особи батька і матері,
а також інших конкретних обставин
справи відмовити в задоволенні позову
про позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини і
поклавши на органи опіки та
піклування контроль за виконанням
ним батьківських обов'язків, що
передбачено постановою Пленуму
Верхового Суду України від 30.03.2007р. №3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав».

На підставі вище викладеного,
керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 171 СК України,
постановою Пленуму Верхового Суду
України від 30.03.2007р. №3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», ЗУ « Про охорону
дитинства », ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш
и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Уманської міської ради про позбавлення
батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_6 про необхідність
змінити ставлення до виховання сина
ОСОБА_5.

Покласти на орган опіки та піклування
виконавчого комітету Уманської
міської ради контроль за виконання
ОСОБА_6 батьківських обов'язків
відносно ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області, протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подачі апеляційної скарги через
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області.

Суддя:
В. Л. Гудзенко