Справа №2-1857/11
Провадження №2/463/15/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - Нора Н.В.

при секретарі - Бойко В.В.

з участю представника позивача -
Мартин Л.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові справу за
позовом Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Львівського комунального
підприємства № 507 про демонтаж
самовільно збудованого гаража і
приведення підвального приміщення до
попереднього стану, суд

в с т а н о в и в:

Позивач Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
інтереси якої у судовому засіданні за
належною довіреністю від 05.03.2014р.
представляє Мартин Л.В., звернулась з
позовом до відповідача, як
співвласника будинку АДРЕСА_1, просить
ухвалити рішення, яким зобов'язати
відповідача привести підвальне
приміщення вказаного будинку пл. 15,6
кв.м. до попереднього стану та провести
за власні кошти демонтаж самовільно
збудованого гаража. Мотивує тим, що
будівництво гаража та самочинне
переобладнання підвального приміщення
під житлову кімнату проводилось без
погодження з районною адміністрацією.
Враховуючи такі обставини Личаківська
районна адміністрація Львівської
міської ради своїм розпорядженням № 420
від 20.09.2010 року зобов'язала відповідача
демонтувати самовільно збудований
гараж та привести підвальне приміщення
до попереднього стану, що останнім не
виконано. Тому просить зобов'язати
вчинити це у судовому порядку
відповідача. У підтвердження вимог
покликається на листи та акти ЛКП № 507,
копію розпорядження, довідку з місця
проживання, інші долучені до справи
документи та копії таких, які як докази
просить вважати вичерпними в
обґрунтування позову.

Відповідач у судовому засіданні проти
позовних вимог заперечив, пояснивши
про те, що було здійснено реконструкцію
гаража за згоди тодішньої співвласниці
ОСОБА_6 Після закінчення реконструкції
гаража звернувся до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
із заявою про видачу технічного
паспорта для узаконення здійсненого
будівництва. Заплативши штраф, згідно
постанови Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, розпочав процедуру
узаконення здійсненої добудови.
Здійснене будівництво відповідає
будівельним нормам, що підтверджується
розробленим проектом та не порушує
інтересів інших осіб. Щодо підвального
приміщення, то ніякого перепланування
там не робив, а просто провів поточний
ремонт. Тому просить в задоволенні
позову відмовити.

Треті особи у судове засідання не
з'явились, належним чином повідомлені
про дату судового розгляду, про причини
неявки не повідомили. З врахуванням
зібраних доказів, суд вважає можливим
розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані по справі докази
та ухвалюючи рішення у відповідності
до ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення
частково, виходячи з таких мотивів.

У судовому засіданні встановлено, що
будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі Львівського комунального
підприємства № 507.

Відповідач являється співвласником
будинку АДРЕСА_1 (а.с.16). Встановлено, що
відповідачем здійснено самочинне
переобладнання підвального приміщення
та проведено реконструкцію гаража.

Факт самочинного переобладнання
підвального приміщення стверджується
актом ЛКП № 507 (а.с.8), заявою мешканки
будинку по АДРЕСА_1 від 21.04.2010 року
(а.с.15), актом-попередженням ЛКП № 507
(а.с.10).

Розпорядженням № 420 від 20.09.2010 року
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради затверджено
висновок міжвідомчої комісії від
31.08.2010р., зобов'язано, ОСОБА_2
демонтувати самовільно збудований
гараж розміром 7,13 на 4,88м та привести
підвальне приміщення інд.2-11 пл.15,6 кв.м.
до попереднього стану. (а.с. 6)

На підставі наведеного, суд вважає, що є
підстави для задоволення позову в
частині приведення підвального
приміщення до попереднього стану.

У відповідності до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту права подання
позову про знесення самочинного
будівництва, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

У відповідності до вимог ст.ст. 144, 145
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Права місцевого
самоврядування захищаються в судовому
порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

У відповідності до п. 22 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно експертного висновку
Личаківського РВ ГУ МНС України у
Львівській області №4/1046 від 08.12.10р.,
встановлено, що самовільно
прибудований гараж до житлового
будинку по АДРЕСА_1 відповідає діючим
будівельним нормам і правилам (а.с. 60).
Державним закладом «Личаківська
районна санітарно-епідеміологічна
станція м. Львова» від 23.12.10р. погоджено
проект на відповідність діючим
будівельним нормам і правилам
самовільно прибудованого гаражу. (а.с.61)

Отже, визначені законом підстави для
демонтажу гаража відсутні.

Позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України не представлено доказів, що
здійснена добудова суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотним порушенням
будівельних норм і правил, а також, що
така суперечить санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації,
впливає на міцність і безпечність
цього будинку.

Враховуючи наведені вище мотиви, суд
приходить до переконання про відмову у
задоволенні позову в частині демонтажа
гаража, оскільки знесення самочинної
прибудови є крайньою мірою, а також
факт, що позивачем не здійснено жодних
дій у межах його повноважень
визначених законом з приводу
добровільної перебудови відповідачем
самочинного будівництва, чи можливого
узаконення такого, а тому знесення
прибудови є передчасним, до вчинення
позивачем зазначених дій.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 376, 383 Цивільного
кодексу України, Законом України «Про
місцеве самоврядування», суд -

в и р і ш и в:

Позов Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
- задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 привести за власні
кошти підвальне приміщення пл..15,6 кв м.
до попереднього стану.

В решті позовних вимог відмовити у
зв'язку з їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
по справі Личаківської районної
адміністрації ЛМР - витрати понесені
позивачем на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 18 грн. 50 коп. та
державне мито в сумі 47 грн. 05 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст.294 ЦПК України до
Апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Нор Н. В.