АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/7396/13
інстанції - Захарчук С.С.
У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних спав
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Кабанченко О.А.,
Іванченко М.М.

при секретарі: Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 11 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«УкрСиббанк» про визнання дій
неправомірними та розірвання договору,
-

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання неправомірними дій
відповідача, щодо збільшення в
односторонньому порядку процентної
ставки та визнати договір карткового
рахунку фізичної особи від 18 травня 2007
року розірваним з моменту проведення
такого збільшення.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач через свого представника подав
апеляційну скаргу в якій просив про
його скасування з ухваленням нового
про задоволення позову.

В скарзі представник посилався на те,
що відповідач не надав суду докази на
підтвердження наявності обставин, які
за умовами договору, могли бути
підставою для підвищення відсоткової
ставки. Також суд не врахував, що без
надання відповіді позивача на лист
банку про підвищення відсоткової
ставки, банк не мав права в
односторонньому порядку, без укладення
додаткової угоди проводити її
збільшення. Відповідач також не навів
жодних обґрунтувань проведеному
збільшенню відсоткової ставки саме до
22 %, а не в якомусь іншому розмірі. Суд
також не врахував, що відповідач не
надав суду належних доказів
відправлення позивачу повідомлення
про підвищення відсотків. Висновок
суду про те, що позивач повинен був
отримувати виписки по картковому
рахунку, не звільняє відповідача від
відповідальності за незаконне
підвищення відсотків в
односторонньому порядку. Також суд
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав, передбачених ст.
651 ЦК України для розірвання договору.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав.

Представник відповідача до
апеляційного суду не з`явився. Про день
і час розгляду справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 6 червня 2008 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було
укладено додаткову угоду про
встановлення ліміту овердрафту № 1 до
договору (а.с. 72-73).

Відповідно до додаткової угоди
встановлено ліміт овердрафту у розмірі
50 000 дол. США та строк дії договору
продовжено до 5 червня 2009 року,
процентна ставка встановлена у розмірі
13% річних (а.с. 75).

10 грудня 2008 року на адресу ОСОБА_2
банком було направлено лист,
відповідно до якого останнього було
повідомлено про те, що на виконання
вимог Національного банку України, в
зв'язку із значним зростанням вартості
кредитних ресурсів та з одночасним
дефіцитом останніх, а також на підставі
умов укладених договорів, Банком
прийнято рішення щодо зміни процентної
ставки за користування кредитними
коштами в бік збільшення.

Нова процентна ставка за користування
лімітом овердрафту наданим за
картковим рахунком НОМЕР_1
встановлюється в розмірі 22 відсотків
річних.

З метою продовження користування
овердрафтом із застосуванням нової
процентної ставки банком було
запропоновано протягом п'яти робочих
днів з дати відправлення даного листа
надати ОСОБА_2 до обслуговуючого
відділення згоду з новим розміром
процентної ставки.

Відповідно до довідки-розрахунку
заборгованості (а.с. 78) з 25 грудня 2008
року була встановлена процентна ставка
в розмірі 22% річних.

Згідно з п. 4.4.4. договору банк має право
самостійно встановити нові або/та
змінити діючі тарифи банку в порядку
визначеному п. 6.14. цього договору та/або
змінити процентну ставку за
користування овердрафтом в порядку
визначеному п. 3.2.1. договору у наступних
випадках: здійснення поточних коливань
процентних ставок за вкладами та/або
кредитами; та/або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ; та/або
зміни кон'юнктури на фінансовому ринку;
та/або зміни рівня інфляції в Україні; в
інших випадках, визначених банком
самостійно.

Оскільки Закон, відповідно до якого
забороняється зміна відсоткової
ставки в односторонньому порядку,
набрав чинності 10 січня 2009 року, дії
банку щодо зміни розміру процентної
ставки відповідно до умов договору
відповідали вимогам чинного на той час
законодавства, умови договору щодо
зміни розміру відсоткової ставки були
погоджені сторонами є обов'язковими
для сторін договору.

У листі про зміну розміру відсоткової
ставки відповідачем було повідомлено
позивача про причини такої зміни, що
відповідало вимогам п. 4.4.4. договору.

Вищенаведені обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновки суду, про відсутність підстав
для визнання неправомірними дій банку,
щодо одностороннього підвищення
відсоткової ставки, а також підстав для
визнання договору розірваним
відповідають цим обставинам та вимогам
Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що суду не були надані докази
відправлення повідомлення про
підвищення відсотків,спростовуються,
зворотним повідомленням, з якого
вбачається, що за адресою позивача таке
повідомлення направлялось, проте
повернулось без вручення.

Та обставина, що позивач не отримав за
адресою, яка була зазначена ним як
адреса для листування повідомлення, не
свідчить про не виконання відповідачем
умов договору, щодо порядку
повідомлення про підвищення відсотків,
які передбачені п.6.14 договору,
відповідно до якого, передбачено, що не
направлення боржником банку листа про
не згоду з новими тарифами є згодою на
обслуговування Карткового рахунку за
новими тарифами.

Доводи з приводу не існування обставин,
які за договором могли б бути підставою
для підвищення відсотків є
недоведеними.

Посилання позивача на те, що оскільки
позивач не надавав згоди на підвищення
відсотків, відповідач повинен був
ініціювати процедуру розірвання
договору не приймаються до уваги,
оскільки це право банку , а не їх
обов`язок, крім того в п. 6.14 договору,
передбачено, що вказана обставина, в
разі не направлення письмових
заперечень боржником проти нових
тарифів, розцінюється як згода клієнта
на нові умови.

Посилання представника позивача на те,
що відсоткова ставка могла бути
підвищена лише за умови укладення
додаткової угоди не приймаються, тому,
що умовами укладеного договору був
передбачений інший порядок підвищення
відсотків, без укладення додаткових
угод.

Банк не мав право застосовувати
підвищені відсотки, за умовами
договору, лише у випадку подачі
позивачем відповідної заяви про
розірвання договору та погашення в
семиденний строк існуючої
заборгованості, що передбачено
розділом 8 договору.

Доводи скарги про те, що суд
безпідставно відмовив у позові щодо
визнання договору розірваним, колегія
суддів не приймає, так як позивач не
довів порушення умов договору та
діючого законодавства з боку позивача,
яке могло б бути підставою для
розірвання договору. Суд правильно
врахував, що відповідач виконав умови
договору, позивач отримав кредит, та не
довів , що внаслідок збільшення
відсоткової ставки йому завдані
збитки, які позбавляли його можливості
отримати те на що він розраховував,
укладаючи договір.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Суд повно встановив обставини справи,
які мали правове значення для її
вирішення, дав належну оцінку доказам,
ухвалив рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий
Судді: