Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/778/2741/14
Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 24 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_5, Кирилівської селищної ради
про визнання заповіту недійсним,
визнання права власності на частину
спадкового майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого
зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_6, який є батьком позивачки ОСОБА_4
та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_3
Після звернення у встановлений законом
шестимісячний термін до нотаріуса із
заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини
за законом та ОСОБА_3.з заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя,
вони дізналися про те, що на підставі
заповіту, посвідченого 23 листопада 2011
року Кирилівською селищною радою
Якимівського району Запорізької
області за №173 заповідав все належне
йому майно сину ОСОБА_5

Вважають, що є підстави для визнання
заповіту, недійсним на тій підставі, що
на момент складання заповіту мав низку
захворювань, переніс інсульт та
приймав сильнодіючі ліки, у результаті
чого не усвідомлював своїх дій та (або)
не міг керувати ними.

Позивачі просили суд, заповіт, який
було складено ОСОБА_6 визнати
недійсним. Визнати за позивачем
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
незареєстрованого за спадкодавцем
ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_1 Визнати
за позивачем ОСОБА_4 право власності на
1/4 частину незареєстрованого за
спадкодавцем ОСОБА_6 домоволодіння
АДРЕСА_1 Визнати за відповідачем ОСОБА_5
право власності на 1/4 частину
незареєстрованого за спадкодавцем
ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_1. Визнати
за позивачем ОСОБА_4 право власності на
павільйону літера А-1 загальною площею
96,7 кв. метри, який розташований по
АДРЕСА_2. Визнати за відповідачем
ОСОБА_5 право власності на павільйону
літера А-1 загальною площею 96,7 кв. метри,
який розташований по АДРЕСА_2

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 24 квітня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять змінити рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні положення про
правочини, якщо у книзі шостій ЦК
України немає відповідного правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
та інтереси порушені.

Правила зазначеної статті поширюються
на ті випадки, коли немає законних
підстав для визнання громадянина
недієздатним, однак є дані про те, що у
момент укладення правочину він
перебував у такому стані, коли не міг
розуміти значення своїх дій або
керувати ними.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (а.с.7).

За заповітом посвідченого 23 листопада
2011 року Кирилівською селищною радою
Якимівського району Запорізької
області за №173 ОСОБА_6 заповідав все
належне йому майно сину ОСОБА_5

За висновком первинної посмертної
судово-психіатричної експертизи № 322
від 20.05.2013 та актом
судово-психіатричної експертизи
№60а/164а від 20.02.2014 року (а.с163-168) року
неможливо винести остаточний висновок
про психічний стан ОСОБА_6 на момент
складання заповіту 23 листопада 2011 року
через відсутність опису психічного
стану померлого в медичній
документації. (а.с.107-113).

Будь-яких допустимих доказів, які б
спростовували висновки експертизи
позивачі суду не надали.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
психіатричну допомогу" визначена
презумпція психічного здоров'я, суть
якої полягає в тому, що кожна особа
вважається такою, яка не має психічного
розладу, доки наявність такого розладу
не буде встановлено на підставах та в
порядку, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Проведеною у справі посмертною
судово-психіатричною експертизою не
зроблено висновку про абсолютну
неспроможність спадкодавця у момент
підписання ним заповіту розуміти
значення своїх дій та керувати ними, що
саме по собі не є підставою для
визнання складеного в такому стані
заповіту недійсним з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Інших допустимих доказів, які б
безперечно свідчили, що у момент
укладення правочину ОСОБА_6, перебував
у такому стані, коли не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
позивачем не надано.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, являються
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо
визнання заповіту недійсним, оскільки
він посвідчений з порушенням « Порядку
про вчинення нотаріальних дій
посадовими особами органів місцевого
самоврядування» та ст.8 Закону України
«Про нотаріат» колегією не приймаються
до уваги, оскільки ці вимоги не
заявлялися в суді першої інстанції та
не були предметом розгляду.

З мотивів, викладених вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
відсутні передбачені законом підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції та для ухвалення нового
рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 24 квітня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: