Справа №592/89/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/1471/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 47
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А. ,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 09 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про розподіл земельної ділянки,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Сумської міської ради, треті
особи: Держземагенство Сумського
району Сумської області, Сумська філія
Український державний
науково-дослідний і виробничий
інститут інженерно-технічних і
екологічних відшкодувань,

про визнання незаконним рішення
міської ради та скасування державного
акту на право власності на земельну
ділянку,

в с т а н о в и
л а :

08 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом (а.с.2).

Вимоги мотивував тим, що він був
власником 73/100 частин житлового будинку
та земельної ділянки по АДРЕСА_1, а
відповідачу належало 27/100 частин цього
нерухомого майна.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 03 жовтня 2012 року
припинено право спільної сумісної
власності сторін на житловий будинок,
проведено його реальний поділ,
відповідно: 76/100 частин і 24/100 частин, та
частка кожного з співвласників визнана
окремим об'єктом.

Однак прибудинкова приватизована
земельна ділянка загальною площею 0,0978
га залишається у спільній частковій
власності сторін, тому з метою усунення
перешкод зі сторони відповідача у
користуванні своєю частиною житлового
будинку та господарських будівель,
просив суд провести розподіл цієї
земельної ділянки відповідно до
первісних часток у праві власності на
землю - 73/100 і 27/100.

03 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом (а.с.32-35).

Вказував, що користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 здійснюється між
ним та ОСОБА_4 у порядку, встановленому
рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 22 листопада 1991 року.

Вважав, що і приватизація земельної
ділянки у їх власність повинна була
проводитися у фактичних розмірах,
якими сторони користувалися на
підставі вказаного судового рішення,
тому просив визнати незаконним та
скасувати рішення Сумської міської
ради від 23 грудня 2009 року №3342-МР в
частині (п.31 додатку №2) передачі у
спільну часткову власність ОСОБА_3 - 27/100
та ОСОБА_4 - 73/100 земельної ділянки в
АДРЕСА_1, площею 0,0978 га, а також визнати
недійсним і скасувати виданий на
підставі цього рішення державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ №247788.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 09 липня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Проведено розподіл земельної ділянки
загальною площею 0,0978 га за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2
висновку будівельно-технічної
експертизи експерта ОСОБА_5 від 12 липня
2012 року №12/12:

- співвласнику №1 ОСОБА_4 виділено в
натурі 73/100 частин цієї земельної
ділянки площею 714 кв.м. зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_2, що відповідає
ідеальній частці, з яких: ділянка
індивідуальної власності - 711 кв.м; 1/2
частина ділянки загальної власності - 3
кв.м;

- співвласнику №2 ОСОБА_3 виділено в
натурі 27/100 частин цієї земельної
ділянки площею 264 кв.м зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_3, що відповідає
ідеальній частці, з яких: ділянка
індивідуальної власності - 261 кв.м; 1/2
частина ділянки загальної власності - 3
кв.м.

На частині земельної ділянки площею 9
кв.м встановлено сервітут, а саме:

- для здійснення обслуговування
належної співвласнику №1 (ОСОБА_4)
частини стіни будівлі житлового
будинку літ.«А-1», частини сараю літ.«З»
надано право проходу по двору (при
виникненні такої необхідності), який
знаходиться у користуванні
співвласника №2 (ОСОБА_3);

- для здійснення заїзду в двір
співвласника №2 (ОСОБА_3) надано право
проїзду по двору (при виникненні такої
необхідності), який знаходиться в
користуванні співвласника №1 (ОСОБА_4).

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповноту з'ясування
обставин, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи і
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 та задовольнити
його зустрічний позов у повному обсязі.

Вказує, що суд не врахував порушення
рішенням Сумської міської ради від 23
грудня 2009 року №3342-МР порядку
користування земельною ділянкою, який
склався відповідно до рішення суду від
22 листопада 1991 року.

Зазначає, що при приватизації
земельної ділянки вважав, що набуває у
власність ту її частину, якою фактично
користується, а на даний час у його
власність виділено значно меншу
частину земельної ділянки відповідно
до частки у праві власності на житловий
будинок.

Доводить, що в порушення вимог ст.131 ЦПК
України суд прийняв як доказ у даній
справі висновок будівельно-технічної
експертизи, який знаходився в іншій
цивільній справі.

Заслухавши пояснення та заперечення
сторін і їх представників, а також
думку представника «УкрНДІІНТВ»,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як встановлено місцевим судом і
вбачається з матеріалів даної справи,
та цивільної справи №1806/2-168/12 про
розподіл домоволодіння, право
власності на житловий будинок з
відповідними частинами надвірних
господарчих та побутових будівель по
АДРЕСА_1 було зареєстровано на підставі
виданих у зв'язку з проведеною
прибудовою Сумським міськвиконкомом
свідоцтв від 21 лютого 1983 року (взамін
свідоцтв Першої Сумської
держнотконтори від 03 листопада 1977
року): за ОСОБА_6 - 17/100 частин, ОСОБА_4 -
56/100 частин, ОСОБА_3 - 27/100 частин (а.с.43, 168).

На підставі посвідченого Другою
Сумською державною нотаріальною
конторою договору дарування від 10
лютого 1990 року ОСОБА_4 набув право
власності на 17/100 частин вказаного
домоволодіння, які раніше належали
ОСОБА_6 (а.с.62, 107-110).

Рішенням Ковпаківського районного
народного суду м.Суми від 22 листопада
1991 року (справа №2-1138/91) було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою, згідно з яким:
виділено:

- ОСОБА_4 під будівлями 178 кв.м, під
двором особистого користування 53 кв.м.,
під двором загального користування 138
кв.м, під сараєм 238 кв.м, а всього - 607 кв.м;

- ОСОБА_3 під будівлями 88 кв.м, під двором
загального користування 137 кв.м, під
садом 146 кв.м, а всього - 371 кв.м (а.с.36).

У 2008 році за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Сумською філією «УкрНДІІНТВ»
виготовлена технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують їх право власності на
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування вказаного житлового
будинку та господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1, (а.с.86-97).

12 листопада 2008 року складено акт
погодження (встановлення) та
закріплення в натурі зовнішніх меж
земельної ділянки сторін із суміжними
землевласниками та прийому-передачі
межових знаків на зберігання (а.с.94).

Рішенням Сумської міської ради від 23
грудня 2009 року №3342-МР земельна ділянка
площею 0,0978 га для будівництва і
обслуговування вказаного житлового
будинку та господарських будівель і
споруд, кадастровий №:13:020:0007, була
передана у спільну часткову власність
ОСОБА_4 - 73/100 частин та ОСОБА_3 - 27/100
частин (а.с.42).

Кожен з них отримав державний акт на
право власності на цю земельну ділянку
від 01 вересня 2010 року: відповідач -
серії ЯЛ №247788, позивач - серії ЯЛ №247789
(а.с.6-7, 40-41).

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 03 жовтня 2012 року (справа
№1806/2-168/12), залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
04 грудня 2013 року, припинено право
спільної часткової власності між
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
садибу АДРЕСА_1 та визначено частку
кожного окремим об'єктом нерухомого
майна згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12
липня 2012 року №12/12.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
76/100 частин садиби вартістю 199099 грн., що
на 7910 грн. більше вартості ідеальної
частки 73/100 частин. Визнано за ОСОБА_3
право власності на 24/100 частин садиби
вартістю 62804 грн., що на 7910 грн. менше
вартості 27/100 частин. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 7910 грн. грошової
компенсації різниці вартості часток.
Зобов'язано сторони виконати
переобладнання у приміщеннях
житлового будинку (а.с.37-39, 169-170).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12
липня 2012 року №12/12, виконаної судовим
експертом ОСОБА_5 у попередній справі,
крім варіанту розподілу житлового
будинку і господарських споруд, також
було визначено два варіанти розподілу
спірної земельної ділянки відповідно
до часток сторін у праві власності на
неї (а.с.127-141).

Згідно з варіантом №2 запропоновано
кожному із співвласників виділити у
власність відповідно до часток
відокремлені земельні ділянки:
співвласнику №1 ОСОБА_4 - площею 714 кв.м
зі сторони домоволодіння АДРЕСА_2, що
відповідає ідеальній частці 73/100, з
яких: ділянка індивідуальної власності
- 711 кв.м; 1/2 частина ділянки загальної
власності - 3 кв.м; співвласнику №2
ОСОБА_3 - площею 264 кв.м зі сторони
домоволодіння АДРЕСА_3, що відповідає
ідеальній частці 27/100, з яких: ділянка
індивідуальної власності - 261 кв.м; 1/2
частина ділянки загальної власності - 3
кв.м.

В обох варіантах експертизи визначено
необхідність встановлення сервітуту
загальною площею 9 кв.м для здійснення
обслуговування належної співвласнику
№1 стіни житлового будинку, частини
сараю з наданням права проходу по
двору, який знаходиться у користуванні
співвласника №2, а також для здійснення
заїзду у двір співвласника №2 надати
право проїзду по двору, який
знаходиться у користуванні
співвласника №1.

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
рішення органу місцевого
самоврядування про передачу у
власність сторонам по справі земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування належного їм житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами та видані на його підставі
державні акти про право власності на
земельну ділянку, вчинені
компетентними органами з дотриманням
вимог ст.ст.116-118, 120, 122, 123, 186 ЗК України,
ст.ст.25, 26, 55, 56 Закону України «Про
землеустрій», п. 1.2, 2.1, 2.8, 3.12, 3.14
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року №376, та не порушують прав
і охоронюваних законом інтересів
ОСОБА_3 як землевласника, а тому вірно
не вбачав законних підстав для їх
скасування та визнання недійсними.

Ґрунтується на досліджених доказах та
відповідає нормам матеріального права
оскаржуване судове рішення і у частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_4

Так, в силу ст.ст.364, 373 ЦК України і
ст.ст.86 ст.88 ЗК України, за відсутності
згоди учасників спільної часткової
власності на земельну ділянку стосовно
порядку користування нею та за
наявності вимоги одного із
співвласників потрібно провести її
реальний розподіл відповідно до
розміру часток кожної сторони у праві
власності на цю земельну ділянку.

Визначений вищеназваним висновком
судової технічної експертизи варіант
№2 розподілу земельної ділянки
відповідає розмірам часток сторін у
праві власності на земельну ділянку, є
найбільш оптимальним для реалізації
ними відокремленого землекористування
й догляду за належною кожному з них
частиною житлового будинку і
господарських споруд.

Такий висновок суду узгоджується з
роз'ясненнями, викладеними у підп.е) п.18
і п.19 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16 квітня
2004 року №7 (із змінами).

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності розподілу земельної
ділянки у відповідності із порядком
користування, що склався між сторонами
та був закріплений рішенням
Ковпаківського районного народного
суду м.Суми від 22 листопада 1991 року, є
необґрунтованим, оскільки вказаний
порядок землекористування припинився
внаслідок передання земельної ділянки
у спільну часткову власність сторін та
видачі державних актів. До того ж, цей
порядок не відповідав розміру часток
сторін у праві власності на житловий
будинок.

Місцевий суд на законних визначених
ст.57, 58, 66, 134, 159 ЦПК України підставах як
належний доказ у даній справі
безпосередньо дослідив та оцінив
висновок судової будівельно-технічної
експертизи від 12 липня 2012 року №12/12,
виконаної судовим експертом ОСОБА_5 у
іншій цивільній справі по спору між
цими ж сторонами про поділ житлового
будинку.

Відповідач не скористався наданим йому
ст.143 ЦПК України правом ставити перед
судом та експертом свої запитання та
пропонувати інший варіант, який на його
думку найбільш відповідав би вимогам
законодавства й інтересам сторін.
Клопотання про призначення такої
експертизи у даній справі він також не
заявляв.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 09 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -