Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Н И

02 жовтня 2014 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
- судді
Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю:

позивача
- ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дергачі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, укладений 15.08.2011 року
між нею та ОСОБА_2

В підтвердження позову вказала, що їй
на праві приватної власності належав
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1. У липні
2008 року вона уклала з ПАТ «УкрСиббанк»
договір про надання споживчого кредиту
№ 0 та договір застави
транспортного засобу. В зв'язку
погіршенням матеріального стану
утворилась значна заборгованість, В
зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк»
звернувся до суду з відповідним
позовом про стягнення заборгованості
по кредитному договору.

10 квітня 2013 року Балаклійским районним
судом Харківської області винесено
рішення про стягнення з неї 32183 доларів
США заборгованості по кредиту, 50540
гривень 75 копійок пені, а також 3349
гривень 53 копійки судових витрат.

Після винесення зазначеного рішення
представники банку попередили, що в
рахунок погашення боргу за кредитом
вони накладуть арешт на будинок.

В результаті чого вона вирішила
здійснити відчуження належного їй
будинку своєму синові ОСОБА_2, який
запевнив її, що після погашення боргу
за кредитом договір дарування буде
розірвано.

16.08.2011 року між нею та її сином ОСОБА_2
було укладено договір дарування
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дергачівського нотаріального округу
ОСОБА_3 Правочин по даруванню синові
будинку було здійснено добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки.

На теперішній час вона постійно мешкає
у зазначеному будинку зі своїми двома
малолітніми дітьми, повністю оплачує
комунальні платежі.

ЇЇ син ОСОБА_2 тривалий час у цьому
будинку не мешкає, розірвати договір
дарування у добровільному порядку
категорично відмовляється.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги
своєї позовної заяви підтримала у
повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував та пояснив, що за договором
дарування укладеного 15.08.2011 року між
ним та ОСОБА_1 йому дійсно належить
житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1. В
зазначеному будинку проживає його мати
ОСОБА_1 з малолітніми дітьми. Перешкод в
користуванні житловим приміщенням він
їм не чинить. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог, так як
іншого житла, крім житлового будинку з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 він не має. Також вказав, що при
укладенні договору були дотримані всі
передбачені законом вимоги.

Суд, заслухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Дергачівського нотаріального округу
Харківської області 15.08.2011 року р.№2657,
ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 будинок з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Ст. 203 ЦК України зазначено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. З положень ст. 215 ЦК
України вбачається, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Пред'являючи позов про визнання
договору дарування недійсним ОСОБА_1
посилається на недійсність та
нікчемність правочину, так як договір
дарування вчинявся на певний строк, а
відповідач ОСОБА_2 на даний час
відмовляється розірвати договір
дарування.

Обгрунтовуючи необхідність укладення
договору дарування ОСОБА_1 посилається
також на те, що договір укладався нею
тільки з умовою уникнути арешту
будинку у зв'язку з рішенням суду про
стягнення з неї коштів на користь ПАТ
«Укрсиббанк».

Між тим, як вбачається з договору
дарування він був укладений 15 серпня 2011
року, а рішення суду про стягнення з
позивачки суми боргу на користь Банку
ухвалено 10 квітня 2013 року, тобто, майже
через 2 роки після укладення договору
дарування.

Будь-яких інших підстав недійсності
договору дарування ОСОБА_1 не
зазначено.

За таких обставинах, суд приходить до
висновку, що доводи позивача не є
обґрунтованими, у зв'язку з чим
знаходить позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 717 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.С. Овсянніков