Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Орловій О.І.

у відкритому судовому засіданні у присутності представника ОСОБА_2, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2014р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,

про визнання договорів дарування недійсними, визнання правочину удаваним, переведення прав покупця, -

ВСТАНОВИЛА:

позивач ОСОБА_2 обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 556/1000 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації №65892 від 10.10.1995р.

Спірними є решта, 444/1000 частин вказаної квартири. Спочатку вказана частка квартири на праві власності належала відповідачу ОСОБА_3

29.12.2011р. позивач ОСОБА_6 отримала від відповідача ОСОБА_3 лист про те, що остання має намір продати свою частку, тобто 444/1000 та про перше чергове право позивача купити вказану частку.

У січні 2013р. позивачу стало відомо, що після відправлення вказаного листа з пропозицією, відповідач ОСОБА_3 подарувала свою частку квартири людині, яку вона взагалі не знала, а саме відповідачу ОСОБА_4. Договір дарування 444/1000часток квартири був укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 08.12.2011р.

29.03.2013р. відповідач ОСОБА_4 подарувала, а відповідач ОСОБА_5 прийняла в дар спірні 444/1000 частки квартири. Таким чином власником 444/1000 часток вказаної квартири на теперішній час є ОСОБА_5

Уточнив позовні вимоги позивач просила:

визнати договір - дарування від 08.12.2011р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 недійсним з підстав ст. 233ч1 ЦК України;

визнати договір дарування між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 удаваним;

визнати договір дарування від 29.03.2013р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 недійсним, застосувавши до нього положення договору купівлі - продажу;

перевести права покупця на 444/1000 частини вказаної квартири на позивача ОСОБА_2

Відповідачі і їх представники позовні вимоги не визнали.

Рішенням суду 1 інстанції від 17.10.2014р. в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт, позивач просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала.

Решта учасників судового процесу про день і час розгляду справи сповіщена.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

По матеріалам справи встановлено, що позивач є власником 556/1000часток квартири АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації №65892 від 10.10.1995р.

Власником 444/1000 часток цієї ж квартири була ОСОБА_3 Право власності вона набула на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 16.10.2008р. і свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Одеською державною нотаріальною конторою 01.02.2011р.

На підставі договору дарування від 08.12.2011р., посвідченого державним нотаріусом, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 444/1000частки вказаної квартири.

Позивач вважає, що вказаний договір дарування є недійсним з підстав ч1ст.233 ЦК України. Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичі, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

В ході розгляду справи позивач не дала доказів, які б давали підставу визнавати договір дарування від 08.12.2011р., укладеному між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 недійсним з підстав ст. 233 ЦК України.

На підставі договору дарування від 29.03.2013р., який посвідчений нотаріусом, відповідач ОСОБА_4 подарувала, а відповідач ОСОБА_5 прийняла в дар 444/1000частини вказаної квартири.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що вказаний правочин є удаваним на підставі ст. 235 ЦК УКраїни.

Визнання правочину удаваним врегульовано ст. 235 ЦК України. В ході розгляду справи також не було зібрано доказів тому, що оспорюваний договір від 29.03.2013р. був вчинений сторонами для приховання іншого правочину.

Враховуючи докази, що зібрані по справі, вимоги матеріального права суд 1 інстанції відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія перевірила доводи і заперечення представника позивача і дійшла висновку, що рішення є законним і обґрунтованим, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду від 17.10.2014р. залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договорів дарування недійсними, визнання правочину удаваним, переведення прав покупця залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

Вадовська Л.М.

Колесніков Г.Я.