У х в а л а

іменем україни

01 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, виконавчого комітету
Гірницької селищної ради Львівської
області, третя особа - відділ
Держземагенства у м. Червонограді
Львівської області, про визнання
частково недійсним рішення, державного
акта на право власності на земельну
ділянку, свідоцтва про право на
спадщину за законом, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 08 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона є власником будинку
АДРЕСА_1 за яким, згідно рішення
Гірницької селищної ради Львівської
області від 30 серпня 1990 року
№ 79, закріплено земельну ділянку
площею 700 кв.м. У 2011 році позивачу стало
відомо, що рішенням виконавчого
комітету Гірницької селищної ради від
29 лютого 1996 року № 20 ОСОБА_7, батькові
відповідача, який помер, передано у
приватну власність суміжну з її
земельною ділянкою, земельну ділянку
площею 0,1089 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд та закріплено у користування
попередньо виділену земельну ділянку
площею 389 кв.м. Вказувала, що при
виділенні ОСОБА_7 вказаної земельної
ділянки було порушено її право на
частину належної їй земельної ділянки.

Ураховуючи викладене, просила визнати
недійсним та скасувати рішення
виконавчого комітету Гірницької
селищної ради Львівської області № 20
від 29 лютого 1996 року у частині
закріплення за ОСОБА_7 земельної
ділянки площею 389 кв.м для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд та передачі йому
у приватну власність земельної ділянки
площею 0,1089 га; визнати недійсним
державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 0,1089 га, яка
розташована в АДРЕСА_2,
виданий ОСОБА_7 22 березня 1996
року; визнати недійсним свідоцтво про
право на спадкування за законом
земельної ділянки площею 0,1089 га, видане
ОСОБА_5 29 жовтня 1998 року та
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на вказану
земельну ділянку, видане ОСОБА_5 19
жовтня 2011 року.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 06
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду
першої інстанції, ухвалу апеляційного
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, встановивши, що
згідно з кадастровими планами межі
суміжних ділянок сторін не
змінювалися, обґрунтовано виходив із
відсутності підстав для задоволення
позову.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суди правильно
визначились з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідили наявні у справі докази і дали
їм належну оцінку, правильно
встановили обставини справи, в
результаті чого ухвалили законні й
обґрунтовані рішення, які відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 08
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик