Справа № 191/1786/14-ц
Провадження № 2/191/957/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при
секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Банк Золоті
Ворота» в особі Центрального
регіонального відділення АТ «Банк
Золоті Ворота» в м.Дніпропетровську до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Олімп», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що 23 січня 2007 року між ним та
відповідачем ТОВ «Агро-Олімп» був
укладений кредитний договір, на
підставі якого відповідач отримав
кредит в розмірі 300000,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 20 % річних. Повернути кредит
відповідач зобов'язався у строк 22 січня
2010 року згідно з графіком. В порушення
умов кредитного договору відповідач
проценти за користування кредитом в
період з 27 листопада 2009 року по 19
вересня 2013 року не сплачував, у зв'язку
з чим станом на 19 вересня 2013 року
утворилася заборгованість за
відсотками в розмірі 184309,77 грн. З метою
забезпечення належного виконання
відповідачем умов кредитного договору
23 січня 2007 року між позивачем та
відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 були
укладені договори поруки, згідно яких
поручителі зобовязалися солідарно
відповідати перед позивачем за
порушення відповідачем ТОВ
«Агро-Олімп» умов кредитного договору.
Позивач просить суд стягнути з
відповідачів солідарно вищезазначену
суму заборгованості за відсотками за
користування кредитом, а також судові
витрати по справі в розмірі 1843,10 грн.

У судовому засіданні представник
позивача Савош Б.В. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі і просив їх
задовольнити. Також зазначив, що раніше
з відповідачів судовим рішенням була
стягнена заборгованість за кредитним
договором, однак на даний час вона не
погашена, у зв'язку з чим постійно
зростають відсотки за користування
кредитними коштами. Позовна давність
вважає не пропущена.

Представник відповідачів ОСОБА_5 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав і просив відмовити у
задоволенні позову у звязку з
пропущенням позивачем строку позовної
давності.

Під час судового розгляду справи по
суті судом були оглянуті наступні
докази: копія договору про надання
кредиту від 23 січня 2007 року, копії
договорів поруки від 23 січня 2007 року;
копія меморіального ордеру від 23 січня
2007 року; розрахунок нарахованих та не
сплачених процентів за договором про
надання кредиту; правовстановлюючі
документи позивача; платіжне доручення
про сплату судового збору.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення
сторін та вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора забов'язаний сплатити суму
боргу за весь час прострочення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
надав суду копію договору про надання
кредиту від 23 січня 2007 року, згідно
якого відповідач ТОВ «Агро-Олімп»
отримав кредитні кошти в розмірі 300000,00
грн. та зобов'язався повернути кредит в
строк 22 січня 2010 року.

З розрахунку заборгованості
вбачається факт наявності у
відповідача заборгованості по
процентам за користування кредитом у
вищезазначеному розмірі.

Також в матеріалах справи є копії
договорів поруки від 23 січня 2007 року, на
підставі яких відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зобовязалися солідарно
відповідати перед позивачем за належне
виконання ТОВ «Агро-Олімп» умов
кредитного договору.

У відповідності до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Отже, навіть у разі стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором у судовому
порядку, зобов'язання між сторонами не
припиняються до тих пір, поки воно не
буде фактично виконано боржником.
Оскільки у даному випадку
відповідачами зобов'язання не
виконано, позивач має право
нараховувати відсотки за користування
належними йому грошовими коштами
відповідачкою.

В той же час позивач не надав суду
доказів стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором,
у зв'язку з чим цей факт є недоведеним.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
приходить до висновку, що умови
кредитного договору відповідачами
були порушені і станом на 19 вересня 2014
року існує заборгованість за
процентами за користування кредитом в
загальному розмірі 184309,77 грн., тим
більше, що представник відповідача
проти цих фактів у судовому засіданні
не заперечував.

Однак представник відповідачів
посилається на пропущення позивачем
позовної давності, як на підставу для
відмови у задоволенні позовних вимог.
Зазначену заяву суд вважає
обґрунтованою.

Так, виходячи зі змісту ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У даному випадку відповідач
зобов'язався щомісячно погашати
кредит, однак сторонами у договорі про
надання споживчого кредиту чітко
визначений кінцевий строк виконання
умов кредитного договору - 22 січня 2010
року, у зв'язку з чим саме з цього часу
починає обчислюватися трирічний строк
позовної давності.

Отже, оскільки зобов'язання повинно
бути виконано не пізніше 22 січня 2010
року, то позовна давність починає
обчислюватися саме з цього часу, у
зв'язку з чим з 23 січня 2010 року позивач
може звернутися до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, однак не пізніше 22 січня 2013
року.

У даному випадку позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідачів відсотків за
користування кредитом 23 квітня 2014 року,
тобто після спливу трирічного строку
позовної давності.

У ст.266 ЦК України зазначено, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Отже, оскільки до вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
позовна давність на даний час сплила,
то відповідно вона підлягає
застосуванню і до вимоги про стягнення
відсотків за користування кредитом.

Таким чином, суд не вважає наявність
фактів, якими позивач обгрунтовує свої
позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено, понесені позивачем судові
витрати по справі стягненню з
відповідачки не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.257, ч.5 ст.261, ст.ст.264, 266, ч.4 ст.267,
ст.ст.526, 625, 625 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 209,
212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Банк Золоті Ворота» в особі
Центрального регіонального відділення
АТ «Банк Золоті Ворота» в
м.Дніпропетровську до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Олімп», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання - після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо рішення
не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко