Справа № 758/6569/14-ц
У Х В А Л А

12 червня 2014 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним заповіту.

За ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Справи позовного провадження розглядаються судом на підставі поданої позивачем позовної заяви, яка повинна за формою та змістом відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України з виходячи з наступного.

Позовна заява має бути підписана позивачем, або його уповноваженим представникам. Позовна заява ОСОБА_1 підписана ним особисто, разом з тим містить підпис невідомої особи «ОСОБА_3.». У разі підписання ним позовної заяви представником, до позову додається довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору.

ОСОБА_1 не зазначено доказів про відмову нотаріальної контори в оформленні спадщини, про наявність чи відсутність інших спадкоємців за заповітом і за законом.

Крім того, позивачем не додано спірний заповіт та доказів, що підтверджують неможливість його отримання.

У тій частині позову, де вказується перелік норм матеріального права, ОСОБА_1 повинен зазначити норму закону, яка на його думку була порушена з боку відповідача при оформленні заповіту.

Виходячи з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, де закріплено принцип змагальності, за яким кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, ОСОБА_1 у заяві повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджуватимуть кожну обставину, яка входитиме до предмету доказування. Відбір таких доказів повинен здійснюватися позивачем з урахуванням положень статей 58, 59 ЦПК України.

Слід звернути увагу позивача, що в обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання заповіту недійсним він посилається на ч. 1 ст. 255 ЦК України і зазначає, що «правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені». Однак, зазначена стаття регламентує «Порядок вчинення дій в останній день строку». Таким чином, посилання на ч. 1 ст. 255 ЦК України є не коректним, а тому правові підстави позову потребують уточнення.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції за підписом уповноваженої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним заповіту, залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі якщо позивач у вказаний строк не усуне вказані недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

СуддяО. В. Васильченко