Справа №
Провадження № 2/185/22/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючий - суддя Боженко Л. В.,

секретар - Полуциган О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4, законний
представник неповнолітньої ОСОБА_5 ,
третя особа Головне управління ДМС у
Дніпропетровської області, Орган опіки
та піклування про виселення з жилого
приміщення без надання іншого та
зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору недійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся через суд з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
позбавлення права користування
квартирою шляхом виселення. В цьому
позові вказує, що 07.12.2009 року між ним і
ОСОБА_2 був укладений договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1. Позивач
вказує, що між ними був укладений
договір найму кватири тому, що згідно
умов договору відповідач ОСОБА_2
повинна була звільнити квартиру до
05.06.2010року.У визначений строк вона не
звільнила належну позивачу квартиру.
Крім того, 11.06.2010 року члені сім`ї
ОСОБА_2: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її
неповнолітня донька ОСОБА_5 вселилися і
зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_1 без
його відома та дозволу. В зв'язку з цім,
що відповідачі добровільно звільнити
квартиру не бажають, після
неодноразових вимог про звільнення
квартири, він звернувся з цим позовом і
просить позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 разом з донькою ОСОБА_5 права
користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання їм іншого жилого
приміщення.

З зустрічним позовом звернулась ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання недійсним
договору купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1. В позові вказує, що даний
договір є недійсним тому, що її воля не
була в дійсності направлена на
позбавлення її права власності на
житло. Вона вказує, що в жовтні у неї
склалися таким чином сімейні
обставини, які потребували коштів в
сумі 60 000грн. Її посовітували
звернутися до ОСОБА_1, що вона і зробила.
Він дав згоду на заїм вказаної суми
коштів, але для гарантії повернення
суми коштів він потребував певних
гарантій, передати право на квартиру, в
який мешкала позивач на час виконання
грошових зобов'язань. 09.11.2009 року
позивач приватизувала квартиру,
отримала на неї свідоцтво про право на
житло, зареєструвала в БТІ м.
Павлограда 19.11.2009року. Вони уклали
договір купівлі-продажу і позивач
отримала від відповідача 60 000грн., які
вона просила зайняти у борг. З січня 2010
року по квітень 2011року вона сплачувала
суму боргу частками до повного
погашення. Вважає, що відповідача не
влаштувало, що борг повертався
несвоєчасно, з затримками тому
відповідач звернувся через суд до неї
про її виселення з квартири.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 не
визнала позовні вимоги і просила в
задоволенні позову відмовити,
пославшись на обставини наведені в
письмовому запереченні. Підтримала
зустрічний позов і просила його
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6
зустрічний позов не визнав.

Третя особа Орган опіки та піклування
Павлоградської міської ради надала
суду заяву, в якої просили слухати
справу без участі їх представника.

Третя особа Головне управління ДМС у
Дніпропетровської області також
надали заяву про слухання справи в їхню
відсутність.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
належать задоволенню, а в задоволенні
зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб; згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 317
ЦК України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, та на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Гарантуючи
захист права власності, закон надає
власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст.16,386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 набув квартиру АДРЕСА_1 07 грудня
2009 року на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Павлоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованого в реєстрі за № 963 (а.с.
7).

За даними Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності станом на 15 січня 2013 року
право власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_1(а.с.8).

Відповідно до п. 7 зазначеного договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 зобов'язалась у
строк до 05.06.2010 року виписатися з
відчужуваної квартири та звільнити
відчужувану квартиру від будь яких
речей домашнього вжитку(а.с.7). Але як
вбачається з довідки К-П-1 від 11.02.2013
року з 14.06.2010 року, вже після укладання
Договору, члені сім`ї відповідача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її неповнолітня
донька ОСОБА_5, вселилися і
зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_1 без
відома та без дозволу позивача, як
власника цієї квартири (а.с.9).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.. 150 ЖК України, і передбачають
використання власником житла для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпорядження своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання в права власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки іншого відповідачами не
доведено, то за встановлених судом
обставин підстави для користування
спірною квартирою згідно ч. 1 ст.405 ЦК
України і ст. 156 ЖК УРСР на умовах
договору у відповідачів за первісним
позовом відсутні, а тому належить
визнати, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, за первісним позовом, порушують
право власності позивача, що є за ст. 321
ЦК України непорушним та підлягає
захисту за ст. 16 ЦК України шляхом
виселення із спірного житла, у зв'язку з
чим первісні позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Суд, визначаючи згідно з ст. 11 ЦПК
України межі розгляду зустрічних
позовних вимог, виходить з того, що
правочин може бути визнаний судом
недійсним лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом, з
яких звернувся позивач до суду.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням в
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК України.

Тому зустрічний позов не належить
задоволенню по наступним підставам:
відповідно до п.11 договору купівлі -
продажу від 07.12.2009 року, сторони
підтверджують, що : іх волевиявлення є
вільним і відповідає їх дійсним
намірам. Договір підписаний обома
сторонами.(а.с.7). Таким чином суду
доведено, що воля продавця ОСОБА_2 була
направлена на передачу у власність
покупцю ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_1.

З відповідачів згідно ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі 114 грн.70 коп. сплачені
позивачем.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 10,11, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_4, законний представник
неповнолітньої ОСОБА_5 , третя особа
Головне управління ДМС у
Дніпропетровської області, Орган опіки
та піклування про виселення з жилого
приміщення без надання іншого
задовольнити

Висилити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з її
неповнолітньою донькою ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого
жилого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
кожного по 38 (тридцять вісім) грн. 24 коп.
на користь ОСОБА_1 в відшкодування
судових витрат в сумі 114 грн. 70 коп. .

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Л. В. Боженко