АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко С.В.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ

Апеляційного суду
міста Києва

В складі : головуючого - Українець
Л.Д.

суддів -
Крижанівської Г.В.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Дем»янчук
Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3

на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 16 вересня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернулася в
суд з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 16 вересня 2014 року позовну
заяву в частині поділу майна подружжя
повернуто позивачу для подачі до
належного суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 16 вересня 2014 року відкрито
провадження за позовом про розірвання
шлюбу.

Не погоджуючись з ухвалою про
повернення позовної заяви в частині
поділу майна подружжя, представник
позивача подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу.

Зазначає, що позов про поділ майна
подружжя є невід'ємним від позову про
розірвання шлюбу та, враховуючи
наявність на її утриманні малолітньої
дитини, звернення до суду за місцем
реєстрації відповідача є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_2, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 в
частині поділу майна подружжя, суд
першої інстанції виходив з того, що
справа не підсудна Деснянському
районному суду м. Києва, оскільки місце
реєстрації відповідача не відноситься
до Деснянського району м. Києва.

Проте з таким висновком суду
погодитися неможливо з огляду на таке.

З позовних вимог слідує, що позивач
просить ухвалити рішення про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя, яким є автомобіль.

Заслуговують на увагу колегії суддів
посилання представника позивача на те,
що позов про поділ майна подружжя є
невід'ємним від позову про розірвання
шлюбу та має розглядатися разом з
позовом про розірвання шлюбу, виходячи
з наступного.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» передбачено,
що у випадку коли при розірванні шлюбу
в судовому порядку встановлено, що
подружжя не досягло згоди про те, з ким
із них будуть проживати неповнолітні
діти, про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, дружини
(чоловіка), а також про поділ спільного
майна подружжя, або буде встановлено,
що такої згоди досягнуто, але вона
порушує інтереси дітей чи одного з
подружжя, суд вирішує зазначені
питання по суті одночасно з вимогою про
розірвання шлюбу з дотриманням закону,
який регулює ці правовідносини.

Виключення з цього правила зазначене в
п. 21 Постанови, відповідно до якого при
вирішенні питання щодо можливості
розгляду у процесі про розірвання
шлюбу вимоги про поділ спільного майна
подружжя судам слід мати на увазі, що у
випадках, коли такий поділ зачіпає
інтереси третіх осіб (наприклад, коли
майно є власністю селянського
(фермерського) господарства, іншого
суб'єкта підприємницької діяльності -
юридичної особи, до складу
співзасновників яких, крім подружжя та
їхніх неповнолітніх дітей, входять і
інші особи, або власністю
житлово-будівельного чи іншого
кооперативу, член якого ще не повністю
вніс свій пайовий внесок, у зв'язку з
чим не набув права власності на
відповідне майно, виділене йому
кооперативом у користування), суду
належить обговорити питання про
виділення цієї вимоги у самостійне
провадження в порядку ст. 126 ЦПК.

Отже, з наведеного роз»яснення
вбачається, що закон презюмує право
сторони при вирішенні спору про
розірвання шлюбу, також вирішити і інші
питання, що випливають з цього.

Із позовної заяви вбачається, що
спірним майном, яке позивач просить
поділити, є рухоме майно - автомобіль.

Оскільки при поділі, вказаного в
позовній заяві, майна права осіб,
зазначених у п.21 Постанови, не
зачіпаються, тому суд помилково дійшов
до висновку про виділення цієї вимоги у
самостійне провадження та повернення
позивачу для подачі до іншого суду у
зв'язку з непідсудність вимоги про
поділ майна, що є спільною власністю
подружжя Деснянському районному суду
м. Києва.

Відповідно до п.3 ч 1.ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
суперечить вимогам закону, а тому
підлягає скасуванню з передачею
питання про відкриття провадження за
позовом про поділ майна подружжя на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 16 вересня 2014 року скасувати,
питання про відкриття провадження в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :