Справа № 194/1599/14-ц
Провадження № 2/194/723/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
м.
Тернівки

Тернівський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді

Пономаренко І.П.

при секретарі

Ощепковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Тернівського міського
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Тернівської міської ради, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на те, що він
перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого вони
мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стверджує, що на даний час донька
проживає разом з ним та перебуває на
його повному утриманні. Відповідач не
працює, зловживає спиртними напоями,
отримані аліменти на дитину витрачає
не за призначенням, належним чином не
виконує свої батьківські обов'язки. На
даний час позивач працює підземним
електрослюсарем ВСП «Шахтоуправління
ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», має стабільний
дохід. У зв'язку з чим просить визначити
місце проживання доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач надав до суду письмову
заяву, згідно якої позов підтримав та
просив позовні вимоги задовольнити, а
також розглядати справу за його
відсутності.

Відповідач надала до суду письмову
заяву, згідно якої позовні вимоги
визнала у повному обсязі та просила
розглядати справу за її відсутності.

Представник третьої особи - орган
опіки та піклування Тернівської
міської ради надала до суду письмову
заяву, згідно якої позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
справу розглядати за її відсутності.

У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази в їх сукупності
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача обґрунтовані та
підлягають повному задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом порушених або
оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Ст.4 ЦПК України закріплено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.3, 14, 18 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року (дата підписання Україною 21.02.1990
року, дата ратифікації: 27.02.1991 року, дата
набуття чинності для України: 27.09.1991
року), в усіх діях щодо дітей, незалежно
від того, здійснюються вони державними
чи приватними установами, що
займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов"язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією ж метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.
Держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування. Держави-учасниці
вживають всіх необхідних законодавчих,
адміністративних, соціальних і
просвітніх заходів з метою захисту
дитини від усіх форм зловживань з боку
батьків, законних опікунів чи будь-якої
іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно ст.15 Закону України "Про
охорону дитинства", дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов"язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

У відповідності до ст.141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов"язки щодо дитини незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов"язків щодо дитини.

Ст.151 СК України передбачено, що
батьки мають переважне право перед
іншими особами на виховання дитини.

Ст.153 СК України закріплено, що мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке спілкування
обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов"язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільної згоди
батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов"язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров"я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування та суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, який згідно рішення
Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 22.03.2013
року було розірвано. Від спільного
життя сторони мають малолітню дитину
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку виконавчого
комітету Тернівської міської ради від
13.08.2014 року № 2944/01-21 встановлено, що на
даний час ОСОБА_2 проживає разом з
батьком ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_3 схильна до вживання алкоголю,
ніде не працює, самостійного доходу не
має, отримані аліменти на дитину,
витрачає не за призначенням. Згідно
повідомлення Тернівського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 19.05.2014 року № 4783 на неї складено
протокол по факту вчинення
правопорушення передбаченого ст.184
КУпАП (неналежне виконання
батьківських обов'язків). Тому орган
опіки та піклування Тернівської
міської ради вважає за доцільне
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_2 разом з батьком
ОСОБА_1

Згідно до акту обстеження
матеріально побутових умов проживання
малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
дитина проживає з батьком - ОСОБА_1,
санітарно-гігієнічні умови проживання
відповідають вимогам, маються всі речі
для розвитку дитини та батьком
створені всі належні умови для
нормального розвитку та проживання
малолітньої ОСОБА_2

Відповідно до виробничої
характеристики та характеристики з
місця проживання ОСОБА_1
характеризується позитивно.

Згідно довідки ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» ВСП
«Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» №
24/202 від 23.05.2014 року дохід ОСОБА_1 за
останні шість місяців складає 36975 грн. 00
коп. Тобто він має стабільний,
належного рівня дохід та зможе
забезпечити матеріально себе та
дитину.

Таким чином, аналізуючи дослідженні
в судовому засіданні докази,
враховуючи ті обставини, що позивач
ОСОБА_1 займається вихованням дитини,
піклується про неї, має постійне місце
роботи, позитивно характеризується за
місцем проживання та роботи, у нього
мається власне житло, в якому створені
усі належні умови для виховання дитини,
та що відповідач ОСОБА_3 не займається
вихованням дитини, а також згоду ОСОБА_3
на задоволення позову, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають повному задоволенню та
необхідно визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її батьком ОСОБА_1,
що буде відповідати інтересам дитини, а
також сторін по справі.

Питання про судові витрати судом не
вирішуються, так як позивач не ставить
даного питання в позовній заяві.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.160, 161 Сімейного Кодексу України,
ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа орган опіки та піклування
виконавчого комітету Тернівської
міської ради, про визначення місця
проживання малолітньої дитини, -
задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1), за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський міський суд
на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя:
І.П.
Пономаренко