Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/7426/14-ц

Ім'ям України Провадження №
2/200/2509/14

26 серпня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді
Литвиненка І.Ю.

при секретарі -
Голов'яшкіній В.І,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Колпаченко
Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
про визнання дій неправомірними,
відновлення газопостачання, списання
боргу та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2014 року
звернувсь до суду із позовною заявою до
відповідача - ПАТ «Дніпрогаз», прохаючи
суд про наступне: визнати
неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз»
щодо відключення газопостачання у
домоволодінні по АДРЕСА_1; зобов'язати
ПАТ «Дніпрогаз» негайно підключити
газопостачання до домоволодіння по
АДРЕСА_1; визнати борг у розмірі 2292
гривні 90 копійок таким, що нарахований
безпідставно та зобов'язати ПАТ
«Дніпрогаз» списати даний борг,
виключивши його з бази даних
відповідача; стягнути з ПАТ
«Дніпрогаз» моральну шкоду у сумі 2000
гривень; судові витрати покласти на
відповідача (а.с. 1-4).

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що є власником домоволодіння
по АДРЕСА_1. 23 квітня 2014 року
працівниками ПАТ «Дніпрогаз» його
домоволодіння відключено від
газопостачання, складено акт про
порушення ПБСГУ, внаслідок створення
загрози виникнення аварійної ситуації.
25 квітня 2014 року, після усунення
недоліків, він звернувся до ПАТ
«Дніпрогаз» із заявою з проханням
відновити газопостачання, яке до цього
часу не відновлено. Відмова у
відновленні газопостачання мотивована
боргом за користування газом з 2001 року.
Однак, зазначений борг був предметом
розгляду Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська, рішенням
якого від 07 грудня 2005 року, договір про
погашення заборгованості, укладений
між ним та ПАТ «Дніпрогаз», визнано
недійсним. До 2001 року він користувався
100% пільгою на споживання газу і
претензій до нього з боку ПАТ
«Дніпрогаз» не було. Однак, у 2001 році
йому виставили рахунок за спожитий газ
за період часу з 1996 по 2001 роки у сумі 2292
гривні 90 копійок. Вважає ці майнові
претензії необґрунтованими, та як йому,
у порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», інформація про зняття чи
обмеження пільги не надавалася. У
договорі про надання послуг з
газопостачання та у розрахунковій
книжці є позначки про те, що він має 100%
пільги. Двічі на рік його відвідували
інспектори ПАТ «Дніпрогаз» і з 1996 по 2001
роки претензій до нього у вигляді
неоплати за спожитий газ не було. З 2013
року йому постійно почали пред'являти
претензії про борг за спожитий газ,
якого він не має, внаслідок чого, від
нервової напруги, викликаної стресом, у
якому він знаходився через вимагання
сплатити борг, якого він не мав, його
було ушпиталено до обласного шпиталю
ветеранів ВВВ. 12 липня 2013 року між ним
та ПАТ «Дніпрогаз» укладено договір на
газопостачання у п. 26 якого, де
передбачено зазначення інформації про
заборгованість, вказано про
відсутність боргу. Він хворіє на важку
форму цукрового діабету, при якій
категорично заборонено нервові
потрясіння, є інвалідом 1 групи. Однак,
від дій відповідача, який постійно, на
протязі багатьох років, вимагає від
нього сплатити неіснуючий боргу, а
також навмисно, з порушенням вимог
чинного законодавства, відключив його
від газопостачання, у нього значно
погіршився стан здоров'я. Цими діями
відповідача йому завдано моральної
шкоди, розмір відшкодування якої
визначає у 2000 гривень.

У судовому засіданні позивач свій
позов підтримав, прохав задовольнити у
повному обсязі. Надав пояснення
аналогічні тексту позовної заяви.
Додатково пояснив, що неправомірність
дій відповідача з відключення його
домоволодіння по вул. Шевченка, 2-а у с.
Новоолександрівці від газопостачання,
полягає у тому, що порушено порядок
відключення. Згідно з нормативним
актом, який регламентує дії
газопостачальних організацій, при
виявленні того порушення правил
користування газовими приладами, яке
знайшли у нього, хоча до цього при низці
перевірок, які провадяться двічі на
рік, у нього ніяких порушень
експлуатації газових приладів не
знаходили, йому повинні були надати
термін на усунення виявлених порушень.
Лише при не усуненні порушень у
визначний термін, мали право на
відключення його від газопостачання. З
тих підстав, що його відрізали від
газопостачання незаконно, без надання
терміну на усунення порушень, яких
раніше не помічали, змушуючи у такий
спосіб сплатити неіснуючий борг, слід
зобов'язати відповідача негайно
підключити його домоволодіння до
газопостачання. Боргу він не мав і не
має, тому слід визнати нарахований йому
борг у сумі 2292 гривні 90 копійок таким,
що нарахований безпідставно і для того,
щоб про нього відповідач не згадував,
зобов'язати його списати цей борг з
виключенням з бази даних відповідача.
Розмір відшкодування моральної шкоди у
2000 гривень він визначив довільно.

Представник відповідача позов не
визнала у повному обсязі. Пояснила, що
позивач зареєстрований у кв. № 84 у б. №
120 по вул. Донецьке шосе у м.
Дніпропетровську, куди здійснюється
газопостачання і де йому надається 100%
пільг за газоспоживання. Також він є
власником домоволодіння по АДРЕСА_1, де
теж споживає газ. Чинним
законодавством України не передбачено
надання пільг по газоспоживанню
фізичній особі на дві юридичні адреси.
Однак, таке надання пільг стало
можливим через відсутність
електронного обліку пільговиків. З
введенням комп'ютерного обліку
пільговиків, у 1998 році, факт отримання
ОСОБА_1 пільг на дві юридичні адреси
став відомим і з цього часу за ним став
рахуватися борг, як за незаконно
спожитий газ у домоволодінні по
АДРЕСА_1 у сумі 1653 гривні 60 копійок.
Погашати цей борг він відмовляється.
Без погашення боргу підключити його до
мережі газопостачання неможливо.
Вважає, що вини у відключенні позивача
від газопостачання немає, тому що він
мав такі порушення у функціонуванні
газової апаратури, без усунення яких її
функціонування представляло загрозу
аварії. Підключення апаратури до
газопостачання неможливо внаслідок
непогашеного боргу. Таким чином, діями
службових осіб ПАТ «Дніпрогаз» шкоди
не заподіяно. За відсутності вини у
заподіянні шкоди, не може бути і її
відшкодування.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, перевіривши
фактичні обставини справи наданими
ними письмовими доказами, суд
приходить до висновку про можливість
часткового задоволення позовних вимог
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником домоволодіння по АДРЕСА_1, де
мешкає теплу частину року.
Зареєстрований та взимку мешкає у
АДРЕСА_2, куди здійснюється
газопостачання. Він є інвалідом 1 групи
і має право на пільги, встановлені
законодавством для ветеранів війни -
інвалідів війни. Газопостачання у
домоволодіння по АДРЕСА_1 здійснюється
на підставі договору та додаткової
угоди про надання послуг з
газопостачання від 12 липня 2012 року,
укладеного сторонами. У тексті
договору вказано, що заборгованості за
спожитий газ, станом на 2013 рік, він не
має (а.с. 8). Актами по припиненню
газопостачання від 23 квітня 2014 року,
газопостачання у домоволодіння по
АДРЕСА_1 припинено через порушення
споживачем правил, що створюють
загрозу для виникнення аварійної
ситуації, а також внаслідок робіт
«згідно з ПОР» (а.с. 6, 132). Такими
порушеннями є непідрізані двері
(негабаритні). Позивачеві надано
попередження про відключення
газопостачання внаслідок боргу у сумі
2418 гривень 80 копійок, яке необхідно
погасити протягом 10 днів (а.с. 26). Заява
ОСОБА_1 від 29 квітня 2014 року про
підключення його домоволодіння до
газопостачання, залишена без
задоволення. Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
14 травня 2014 року скасовано судовий
наказ про стягнення з нього
заборгованості у сумі 2255 гривень 59
копійок (а.с. 31). Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 07 грудня 2012 року
задоволено позов ОСОБА_1 - визнано
недійсним та скасовано договір про
погашення заборгованості від 16 серпня
2001 року, укладений між ним та ПАТ
«Дніпрогаз», відшкодована завдану
моральну шкоду у сумі 500 гривень (а.с.
18-19). Згідно з медичними документами,
ОСОБА_1 з 25 по 30 квітня 2014 року
знаходився на лікуванні у
Новоолександрівській амбулаторії
сімейної медицини внаслідок нервового
потрясіння, з низкою захворювань, одним
з яких є постінфарктний кардіосклероз
(а.с. 28-29). Згідно з наданими платіжними
документами, позивач заборгованості за
спожитий природній газ, за період часу
з 2001 року по 2014 рік, не мав і не має (а.с.
84-117). Відповідно до наданих документів,
складених ПАТ «Дніпрогаз», при
проведених перевірках, за період часу з
2001 по 2014 рік, порушень у функціонуванні
газової апаратури у домоволодінні по
АДРЕСА_1 не виявлено (а.с. 118-126). Станом на
18 серпня 2014 року ОСОБА_1 хворіє на ті ж
захворювання, що були виявлені у нього
і у квітні 2014 року (а.с. 128).

Згідно з вимогами п.п. 2-4, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним, припинення дії,
яка порушує право, відновлення
становища, що існувало до порушення,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором чи законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала, у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої; моральна
шкода відшкодовується грішми, а розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення, з урахуванням вимог
розумності і справедливості, незалежно
від майнової шкоди, одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, у якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь іншої сторони (кредитора) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Нормою ст. 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства України, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
вимог ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 714 ЦК
України, до договору постачання
енергетичними ресурсами через
приєднану мережу застосовуються
загальні положення договору про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин сторін. Нормою ч. 1 ст. 1167
ЦК України встановлено, що моральна
шкода завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану її працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Нормами ч.ч. 1- 3
ст. 60 ЦПК України встановлено, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу; докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або та
сама особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Згідно з вимогами ст. 64 ЦПК
України, письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки та інше, що
містять відомості про обставини, які
мають значення по справі; письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі, а якщо подано копію
письмового доказу, суд, за клопотанням
осіб, що беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.
Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів; суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатній та
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності; результати оцінки доказів
суд відображає у рішенні, у якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у їх прийнятті.

З наведених норм чинного цивільного та
цивільно-процесуального законодавства
України та фактичних обставин справи
випливає наступне. Сторони знаходяться
у правовідносинах з постачання
енергетичними ресурсами - газом, як
кредитор та боржник, через приєднану
мережу на дві юридичні адреси. Позивач
має пільги з газоспоживання і не має
простроченої заборгованості за
газоспоживання за період часу з 2001 по
2014 роки. Не дивлячись на це, відповідач
вимагає від нього сплатити борг, який
утворився до 1998 року. Внаслідок
невизнання цього боргу відповідач
відмовляється його оплатити. З позовом
до суду про стягнення цього боргу ПАТ
«Дніпрогаз» не звертався. За період
часу з 2001 по 2014 року, при перевірці
газової апаратури, відповідачем не
виявлено таких порушень норм і правил
її функціонування, для запобігання
яким слід було б її відключити. Крім
того, згідно з вимогами чинного
законодавства України, при виявленні
порушень у експлуатації газової
апаратури, слід надати час на їх
усунення, по закінченню якого, при не
усуненні виявлених порушень, можна
відключати споживача від
газоспоживання. Внаслідок того, що за
період часу з 2001 по 2014 роки відповідач,
перевіряючи газоспоживання позивача,
не знаходив тих порушень, для усунення
яких слід було б відключити
газопостачання (остання перевірка у
січні 2014 року), а також тому, що при
виявленні порушень відповідач не надав
позивачеві строку на їх усунення, при
тому, що був зобов'язаний надати такий
час, внаслідок відсутності
простроченої заборгованості за
спожитий газ у період часу з 2001 по 2014
роки, суд приходить до висновку про те,
що газопостачання від домоволодіння
позивача відключено з порушенням його
права на споживання газу, а тому
неправомірно. З цих підстав право
позивача на відновлення
газоспоживання, для підтримання
життєдіяльності у вигляді опалення
житла та приготування їжі, підлягає
судовому захисту. Суд вважає, що
відновлення порушеного права позивача
на газоспоживання слід зробити у
обраний ним та встановлений законом
спосіб - шляхом зобов'язання
підключення газопостачання. З цих
підстав суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог про у цій
частині позову у повному обсязі.

Також суд вважає, що внаслідок
викладених вище протиправних дій
відповідача, позивач переніс певні
душевні страждання, викликані
протиправною поведінкою стосовно
нього самого, внаслідок чого йому
заподіяно моральну шкоду. Розмір
відшкодування завданої позивачеві
моральної шкоди, визначений ним у 2000
гривень, суд вважає виваженим, розумним
і справедливим, таким, який є
адекватним перенесеним ним душевним
стражданням. З цих підстав суд
задовольняє і цю позовну вимогу у
повному обсязі.

Суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог у вигляді
визнання боргу у розмірі 2292 гривні 90
копійок таким, що нарахований
безпідставно та зобов'язання ПАТ
«Дніпрогаз» списати даний борг,
виключивши цей борг з бази даних
відповідача, так як такий спосіб
захисту прав позивача не передбачений
нормами ст. 16 ЦК України, і позивачем не
надано суду доказів наявності договору
чи закону, яким би було передбачено
захист його права у обраний ним спосіб.

Судовий збір, від сплати якого
звільнений позивач, підлягає стягненню
з відповідача пропорційно від розміру
задоволених позовних вимог, що за
підрахунками суду становить суму у 730
гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 369, 372 ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30,
60-61, 74-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ПАТ
«Дніпрогаз» по відключенню
газопостачання у домоволодінні по
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ПАТ «Дніпрогаз» негайно
підключити до газопостачання
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь
ОСОБА_1 на відшкодування завданої йому
моральної шкоди грошові кошти у сумі 2000
гривень

У задоволенні позовних вимог у іншій
частині позову - відмовити.

Стягнути ПАТ «Дніпрогаз» на користь
Держави судові витрати у сумі 730
гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом 10 днів зо дня його
проголошення особами, що брали участь у
судовому засіданні, а особами, які не
брали участь у судовому засіданні -
протягом 10 днів зо дня отримання ними
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня його
проголошення, або протягом 10 днів зо
дня отримання його копії учасниками
процесу, які не брали участь у судовому
засіданні, якщо не буде оскаржено у
встановленому порядку.

Суддя
І.Ю. Литвиненко