Номер провадження: 22-ц/785/4423/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом відкритого
акціонерного товариства
Всеукраїнський акціонерний банк
«ВіЕйБіБанк» до товариства з обмеженою
відповідальністю «СІ ВІНД», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського
районного суду м. Одеси від 23 травня 2011
року,

встановила:

У серпні 2009 року відкрите акціонерне
товариство Всеукраїнський акціонерний
банк «ВіЕйБіБанк» (далі - ВАТ
«ВіЕйБіБанк») звернувся до суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «СІ ВІНД», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 2 700 718
грн. 83 коп.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 23 травня 2011 року визнана
мирова угода за умовами якої,
зобов'язано ТОВ «СІ ВІНД», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 сплатити ВАТ Всеукраїнський
акціонерний банк «ВіЕйБіБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 02/08ю від 25.07.2008 року в розмірі 2 562 188,77
гривень 77 коп. за наступним графіком: з
01.01.2012 року по 01.11.2018 року щомісячно не
менш 30 500,00 гривень, 30.12.2018 року - 30 688,77
гривень, а всього суму у розмірі 2 562 188,77
гривень, у зв'язку з чим провадження по
справі закрито.

Вказане судове рішення оскаржує в
апеляційному порядку представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на
п неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права ставиться
питання про скасування оскаржуваної
ухвали на направлення справи для
продовження розгляду до того ж суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, доводів апеляційної скарги та
заперечень на неї, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Заперечуючи щодо затвердженої мирової
угоди апелянт зазначив, що умови
мирової угоди з ним ВАТ «ВіЕйБіБанк» не
узгоджувалися та на такі умови він не
давав своєї згоди, клопотання про
укладання мирової угоди до суду
особисто не подавав, наслідки
укладання мирової угоди судом йому не
роз'яснювались, оскільки участі у
справі 23.05.2011 року він не приймав, про що
їм подавалися до суду першої інстанції
зауваження на журнал судового
засідання. Зазначені ним обставини
судом першої інстанції не спростовані,
оскільки в матеріалах справи відсутній
технічний запис даного судового
засідання. А отже затверджена мирова
угода не може вважатися узгодженою та
укладеною.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і
повідомити про це суд, зробивши спільну
заяву. Якщо мирову угоду або
повідомлення про неї викладено в
адресованій суду письмовій заяві
сторін, ця заява приєднується до
справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку
з укладенням сторонами мирової угоди
суд роз'яснює сторонам наслідки такого
рішення, перевіряє, чи не обмежений
представник сторони, який висловив
намір вчинити ці дії, у повноваженнях
на їх вчинення.

У раз укладення сторонами мирової
угоди суд постановляє ухвалу про
закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує розгляд справи.

Тобто, мирова угода - це досягнута між
сторонами в ході судового розгляду і
під контролем суду заснована на
взаємних поступках угода, яка по новому
визначає їх суб'єктивні права та
обов'язки. Метою такої угоди є
врегулювання спору між самими
сторонами, а її умови можуть
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмету спору. До ухвалення
судового рішення у зв'язку з укладенням
сторонами мирової угоди суд роз'яснює
сторонам наслідки такого рішення,
перевіряє, чи не обмежений представник
сторони, який висловив намір вчинити ці
дії, у повноваженнях на їх вчинення. Не
може визнаватися судом мирова угода,
якщо її умови суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Аналізуючи матеріали справи та зміст
визнаної судом мирової угоди в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про те, що постановлена
ухвала суду першої інстанції про
затвердження мирової угоди є
передчасною, оскільки наведені
апелянтом фактичні обставини про
порушення його процесуальних прав при
затвердженні судом мирової угоди не
спростовані, а перевірити ці
твердження судова колегія не має
можливості, оскільки відтворити
технічний запис судового засідання від
23.05.2011 року не має технічної можливості,
що підтверджується довідкою
апеляційного суду Одеської області.
(а.с. 211)

При цьому судова колегія приймає до
уваги, що ОСОБА_3 на журнал судового
засідання від 23.05.2011 року до суду першої
інстанції подавалися зауваження з
приводу його неправильності, проте
його доводи, а саме, що умови мирової
угоди між ним та ВАТ «ВіЕйБіБанк» не
узгоджувалися та на такі умови він не
давав своєї згоди, клопотання про
укладання мирової угоди до суду
особисто не подавав, наслідки
укладання мирової угоди судом йому не
роз'яснювались, оскільки участі у
справі 23.05.2011 року він не приймав, судом
не спростовані, а його зауваження на
протокол судового засідання залишено
без розгляду з підстав відсутності
поважних причин для поновлення строку
для принесення зауважень на журнал
судового засідання від 23.05.2011 року.

Крім того, при затверджені мирової
угоди судом не взято до уваги, що при
укладанні договору поруки між ОСОБА_2
та ВАТ «ВіЕйБіБанк» свою згоду на
укладання договору надавала дружина
поручителя ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка має
відповідати по зобов'язанням договору
поруки спільно нажитим майном. (а.с. 29)

Проте в матеріалах справи відсутня
згода ОСОБА_5 на укладення зазначеної
мирової угоди, що може привести до
порушення її прав та обов'язків.

Отже, суд першої інстанції не врахував
положення ч. 5 ст. 175 ЦПК України, згідно
з якими, якщо умови мирової угоди
суперечать закону чи порушують права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди і продовжує
судовий розгляд.

Ураховуючи встановлене, судова колегія
приходить до висновку, що оскаржуване
судове рішення є передчасним та за
вимогами ч. 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 175, 311, 314, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 23 травня 2011 року скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до того ж суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню не підлягає, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

Ю.І.Кравець