Справа № 466/2086/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Білінської Г.Б.

при секретарі - Ярема
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Заступника прокурора
Львівської області в інтересах
держави, яку представляє Міністерство
інфраструктури України, ДТГО
«Львівська залізниця» до Брюховицької
селищної ради, ОСОБА_1, з участю третьої
особи відділу держземагенства у м.
Львові про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання недійсним
державного акту на землю, -

установив:

1 квітня 2014року заступник прокурора
Львівської області звернувся до суду з
позовом, поданим в інтересах держави,
яку представляє Міністерство
інфраструктури України, від імені
якого діє Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» до Брюховицької
селищної ради та ОСОБА_1 про скасування
рішення про передачу ОСОБА_1 земельної
ділянки та скасування державного акту
про право власності на земельну
ділянку.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що при проведенні перевірки
прокуратурою Львівської області вимог
земельного законодавства виявлено, що
24 листопада 2005 року рішенням сесії
Брюховицької селищної ради №565 «Про
передачу у приватну власність
громадянам земельних ділянок в смт.
Брюховичі» затверджено технічну
документацію для видачі державного
акту і безоплатно передано у державну
власність земельну ділянку площею
0,1366га для ведення садівництва на
АДРЕСА_1 На підставі вказаного рішення
ОСОБА_1 видано державний акт на право
власності на землю серії ЯГ №516531.

Даний пункт рішення Брюховицької
селищної ради суперечить чинному
законодавству та порушує права ДТГО
«Львівська залізниця» на користування
земельною ділянкою для обслуговування
залізничного полотна та забезпечення
безпеки руху, оскільки земельна
ділянка ОСОБА_1 знаходиться в смузі
відведення залізниці на на проміжку
від КМ9 до КМ10 в напрямку від станції
Рудно до станції Підбірці.

Згідно «Плану смуги відведення земель
лінії Рудно-Підбірці Львівської
залізниці, розробленого Дорпроектом у
1962 році ширина смуги відведення
становить 40 м. В той час ділянка ОСОБА_1
починається на відстані 19,5м. від осі
колії.

Крім того ДТГО «Львівська залізниця»
як суміжний землекористувач не
погоджувались ні проект відведення
земельної ділянки, ні акт встановлення
та узгодження зовнішніх меж
землекористування в натурі та не
надавала погодження на вилучення даної
земельної ділянки.

Таким чином в порушення вимог п. «Б» ч. 4
ст. 84 Земельного кодексу України
Брюховицька селищна рада прийняла
незаконне рішення, яким передала у
власність ОСОБА_1 частину земель
залізниці, та на підставі вказаного
рішення видано державний акт по право
власності на земельну ділянку, а тому
прокуратура звертається із зазначеним
позовом до суду.

В судовому засіданні представники
прокуратури Львівської області Луцик
Г.Д., Садлівський В.В., Шевчук В.В.
позовні вимоги підтримали повністю,
давши пояснення такі ж як викладені в
поданому до суду позові. Просять позов
задовольнити.

Представники Міністерства
інфраструктури України Ковба В.А., ЛДГО
«Львівська залізниця» ОСОБА_7 та ОСОБА_8
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю, давши поясненні
такі ж як викладені в письмовому
поясненні на позовну заяву. Просять
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
проти задоволення позову категорично
заперечила, подала суду письмові
пояснення, просить у задоволенні
позову відмовити.

Представник Брюховицької селищної
ради, представник третьої особи -
відділу держземагенства у м. Львові в
судові засідання не з'явились, хоча про
час та місце розгляду справи
повідомлені у встановленому законом
порядку. Суд вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням №565 Брюховицької селищної
ради 18-ої сесії 24 скликання від 24
листопада 2005 року «Про передачу у
приватну власність громадянам
земельних ділянок в смт. Брюховичі»
п.1.12 затверджено технічну документацію
для видачі державного акта на землю і
безоплатну передачу у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1366
га для ведення індивідуального
садівництва на АДРЕСА_1 ОСОБА_1

В подальшому на підставі даного
рішення Брюховицької селищної ради
ОСОБА_1 14 грудня 2006 року виконавчим
комітетом Брюховицької селищної ради
було видано державний акт про право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
516531.

Перед прийняттям даного рішення КП
«Картограф» було виготовлено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку гр. ОСОБА_1, що
знаходиться за адресою: м.
Львів-Брюховичі на вул. Потічок.

Відповідно до ст. 3 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 26 ЗК України (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом. Право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 131 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни та юридичні
особи України, а також територіальні
громади та держава мають право
набувати у власність земельні ділянки
на підставі міни, ренти, дарування,
успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Відповідно до Типового положення про
міське управління (відділ) земельних
ресурсів (Затверджене Постановою КМУ
від 24 лютого 2003 р. N 200 (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) міське управління
(відділ) земельних ресурсів є
територіальним органом Державного
комітету України по земельних ресурсах
і підзвітне та підконтрольне йому.

У відповідності до п. 11 Положення
Управління (відділ) відповідно до
покладених на, нього завдань
організовує видачу державних актів на
право власності на землю і право
користування землею, оформлення
договорів на право тимчасового
користування землею, у тому числі на
умовах оренди, та здійснює їх
реєстрацію.

Порядок виготовлення державних актів
передбачений Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності, на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і правої постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі (Затверджена
Наказом Державного комітету по
земельних ресурсах від 04.05.1999р. N 43).

Статтею 6 Закону України «Про
залізничний транспорт» передбачено, що
землі, що надаються в користування для
потреб залізничного транспорту,
визначаються відповідно до Земельного
кодексу України. До земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту. Для забезпечення у межах
смуги відведення нормальної
експлуатації залізничних колій, ліній
і електропостачання та зв'язку, інших
пристроїв та об'єктів залізничного
транспорту загального користування, а
також у місцях, де є небезпека зсувів,
обвалів, розмивів, селей, снігозанесень
та інших небезпечних впливів,
встановлюються охоронні зони.

Згідно ст. 68 Земельного кодексу України
до земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його і облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, і необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Відповідно до ст.79 Земельного кодексу
України земельна ділянка - це частина
земної поверхні з установленими
межами, певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Пунктом 2 ст.152 Земельного кодексу
України передбачено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010р. за №376 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16.06.2010р.
за №391/17686 «Про затвердження Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками», яким встановлено, що план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів). На бажання замовника
замість плану меж земельної ділянки
може складатися кадастровий план
земельної ділянки.

Судом встановлено, що на даний час
Державного акту на земельну ділянку
ДТГО «Львівська залізниця» немає, а
лише проводяться роботи з
інвентаризації земель у смузі
відведення залізничних колій та
оформлення документації на право
постійного користування землею ДТГО
«Львівська залізниця». Використання
ДТГО «Львівська залізниця» спірної
земельної ділянки здійснюється згідно
«Плану смуги відведення лінії
Рудно-Підбірці Львівської залізниці»,
розробленого дорожньою проектною
конторою Південно-західної залізниці у
1962 році, а відтак, на думку суду
безпідставним є посилання позивача на
те, що ДТГО «Львівська залізниця» є
належним землекористувачем, оскільки
вказана Таблиця не є підставою для
використання землі згідно ЗК України.

Крім цього позивачем не представлено
акту на постійне користування згідно
ст. 126 ЗК України, а також відомостей з
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» та Управління
земельних ресурсів у місті Львові (на
даний час Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно та відділ
Держземагенства у м. Львові) про
реєстрацію права на постійне
користування. Крім цього позивачем не
представлено документів про виніс меж
земельної ділянки, якою користується
ДТГО «Львівська залізниця», на
місцевості. Відсутні відомості про
затвердження Плану смуги відведення
лінії Рудно-Підбірці Львівської
залізниці органом місцевого
самоврядування, не долучено документів
про сплату земельного податку за
користування спірною земельною
ділянкою.

Крім цього відповідно до п.1.16.
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів (Затверджена Наказом
Державного комітету по земельних
ресурсах від 04.05.1999р. N 43) (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) технічна документація
зі складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою включає:
кадастровий план земельної ділянки,
складений за результатами зйомки.

Відповідно до ст.198 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) кадастрові зйомки - це
комплекс робіт, виконуваних для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок. Кадастрова зйомка
включає: а) геодезичне встановлення меж
земельної ділянки; б) погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами; в)
відновлення меж земельної ділянки на
місцевості; г) встановлення меж частин
земельної ділянки, які містять
обтяження та обмеження щодо
використання землі; ґ) виготовлення
кадастрового плану.

Згідно Акту встановлення і узгодження
меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1,
спірна земельна ділянка не межує із
землями ДТГО «Львівська залізниця».

В судовому засіданні встановлено, що
схема розташування смуги відведення
ДТГО «Львівська залізниця» на проміжку
від КМ9 до КМ10 дільниці Рудно-Підбірці з
нанесенням координат земельної
ділянки гр. мі кули О.П. здійснені ПП
«Центр ринкових досліджень» на
підставі системи координат 1963року та
плану схеми 1962 року Рудно-Підбірці та
виготовлена в камеральних умовах без
виходу на місцевість. По встановленню
меж земельної ділянки підприємство не
працювало і таких робіт не виконувало.
Завдання полягало не встановити межу, а
провести перевірку. Опису з ким межує
земельна ділянка залізниці не робили,
як і фактичних обмірів.

Крім цього судом встановлено, що ДТГО
«Львівська залізниця» не передавало в
Брюховицьку селищну раду проект смуги
відведення земель залізниці на ділянці
Рудно-Підбірці, а також в Брюховицьку
селищну раду не надавалось Плану смуги
відведення лінії Рудно-Підбірці
Львівської залізниці від 1962р. з
відповідною технічною документацією.

Статтею 1 Першого протоколу до
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 р.,
ратифікованого Законом України від
17.07.1997 року, передбачено, що кожна
фізична особа має право мирно володіти
своїм майном. Ніхто не може бути
позбавлений своєї власності (права
власності) інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
визнання недійсним правового акту
органу влади згідно якого особа набула
права власності на майно та подальше
позбавлення її цього майна на підставі
того, що орган влади порушив закон є
неприпустимим, а тому позов є
безпідставним та в його задоволенні
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.3, 22, 23, 26, 68, 79, 125, 131, 152, 198
Земельного кодексу України, Законом
України «Про залізничний транспорт»,
суд, -

вирішив:

у задоволенні позову Заступника
прокурора Львівської області в
інтересах держави, яку представляє
Міністерство інфраструктури України,
ДТГО «Львівська залізниця» до
Брюховицької селищної ради, ОСОБА_1, з
участю третьої особи відділу
держземагенства у м. Львові про
визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту на землю - відмовити.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з моменту його проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Г. Б. Білінська