Номер провадження: 22-ц/785/7883/14
Головуючий у першій інстанції Бочаров
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2014 року
м. Одеса

Колегія судів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
стягнення боргу та моральної шкоди, та
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
стягнення боргу та моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на заочне рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 02 червня 2014 року, -

встановила:

14.06.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
зазначеною вище позовною заявою,
посилаючись на те, що 17.01.2010 року між ним
та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
простій письмовій формі було укладено
договір позики, відповідно до якого
позичив їм грошові кошти у загальному
розмірі 12000,00 доларів США строком до
17.07.2010 року.

Відповідачі у встановлений строк
позику в повному обсязі не повернули, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 просив суд
стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно
суму боргу у розмірі 7 000,00 доларів США в
гривневому еквіваленті.

Крім того, 04 червня 2010 року між
позивачем ОСОБА_3 та відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в простій письмовій
формі було укладено договір позики,
відповідно до якого позичив їм грошові
кошти у загальному розмірі 10 000.00
доларів США строком до 01.12.2010 року.

Відповідачі у встановлений строк
позику не повернули, у зв'язку з чим
ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 солідарно зазначену суму боргу
в гривневому еквівалентів.

Також, 14 квітня 2012 року між позивачем
ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 в
простій письмовій формі було укладено
договір позики, відповідно до якого
позичив їй грошові кошти у загальному
розмірі 2 000,00 доларів США строком до
15.06.2012 року.

У зв'язку з тим, що відповідачка ОСОБА_4
борг у встановлений строк не повернула,
позивач просив суд стягнути з неї на
свою користь зазначену суму боргу в
гривневому еквівалентів.

Окрім цього позивач в позовній заяві
просив суд стягнути з відповідачів
суму спричиненої моральної шкоди у
розмірі 40 000,00 гривень.

Окрім цього 01.07.2013 року позивачка
ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з позовною заявою про
стягнення боргу, посилаючись на те, що
17.01.2010 року між нею та відповідачами в
простій письмовій формі було укладено
договір позики, відповідно до якого
позичила їм суму у розмірі 8 000,00 доларів
США строком до 17.07.2010 року.

У зв'язку з тим, що відповідачі борг у
встановлений строк не повернули
позивачка ОСОБА_7 просила суд стягнути
з відповідачів солідарно зазначену
суму боргу в гривневому еквіваленті, а
також суму спричиненої моральної шкоди
в розмірі 15 000,00 гривень.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, але звернулись до суду з
заявами про підтримання позовів, які
просили розглянути у їхню відсутність.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 02 червня 2014
року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення боргу
задоволена частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 7 тис. доларів США, що
еквівалентно станом на 02.06.2014 року за
офіційним курсом НБУ 83 142.95 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 10,000,00 тис. доларів США, що
еквівалентно станом на 02.06.2014 року за
офіційним курсом НБУ 118 775.64 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 2 тис. доларів
США. що еквівалентно станом на 02.06.2014
року за офіційним курсом НБУ 23 755,13
гривень.

В задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди в
розмірі 40 000,00 гривень відмовлено.

Позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення боргу задоволена
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, та з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7
заборгованість у розмірі 8 тис. доларів
США, що еквівалентно станом на 02.06.2014
року за офіційним курсом НБУ 95020.51
гривень.

В задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_4. ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 15,000,00
гривень відмовлено.

17 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з заявою про перегляд
заочного рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 02
червня 2014 року.

Ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 08 липня 2014
року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про
перегляд заочного рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 02 червня 2014 року
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. ч. 1 303 ЦПК України під час
розгляду в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що 17.01.2010 року між
позивачем ОСОБА_3 та відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в простій письмовій
формі було укладено договір позики,
відповідно до якою ОСОБА_3 позичив їм
грошові кошти у загальному розмірі 12
000.00 доларів США строком до 17.07.2010 року,
що підтверджується копією розписки від
17.01.2010 року.

Відповідачі повернули борг частково, а
саме у сумі 5 000,00 доларів США, що не
заперечується стороною позивача, при
цьому доказів виконання грошового
зобов'язання в повному обсязі
відповідачами не надано.

Крім того, 04 червня 2010 року між
позивачем ОСОБА_3 та відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в простій письмовій
формі було укладено договір позики,
відповідно до якого позичив їм грошові
кошти у загальному розмірі 10 000.00
доларів США строком до 01.12.2010 року, що
підтверджується копією розписки від 04
червня 2010 року.

Доказів повернення боргу
відповідачами не надано.

14 квітня 2012 року між позивачем ОСОБА_3
та відповідачем ОСОБА_4 в простій
письмовій формі було укладено договір
позики, відповідно до якого позичив їй
грошові кошти у загальному розмірі 2
000.00 доларів США строком до 5.06.2012 року,
що підтверджується копією розписки від
14 квітня 2012 року. При цьому доказів
повернення боргу відповідачем не
надано.

Окрім цього судом встановлено, що 17.01.2010
року між позивачкою ОСОБА_7 та
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
простій письмовій формі було укладено
договір позики, відповідно до якого
позичила їм суму у розмірі 8 000,00 доларів
США строком до 17.07.2010 року, що
підтверджується копією розписки від
17.01.2010 року.

Доказів виконання грошового
зобов'язання відповідачами не надано.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві ту ж саму суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець)

передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник - зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду або такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Оскільки зобов'язання за договором
позики відповідачі не виконали в
повному обсязі, то суд першої інстанції
обґрунтовано вважав, що вказана
позивачем сума боргу підлягає
стягненню з відповідачів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги заперечення
відповідачів, що вони не писали наданих
розписок оскільки судом двічі за
клопотанням представника відповідача
було призначено судову
почеркознавчо-технічну експертизу
рукописних текстів та підписів на
зазначених розписках, у зв'язку з тим,
що сторона відповідачів не визнавали
складання спірних розписок від їх
імені.

Але провадження зазначеної експертизи
не було виконано у зв'язку з несплатою
вартості експертизи та ненаданням
відповідачами необхідних документів
за клопотанням експертної установи,
про надання яких вони неодноразово
повідомлялись судом, у зв'язку з чим суд
першої інстанції обґрунтовано визнав
факт укладення спірних розписок саме
відповідачами.

Крім того будь-яких даних про те, що
відповідачі зверталися до
правоохоронних органів з приводу
незаконних дій позивача в матеріалах
справи не має та не надано суду
апеляційної інстанції.

При таких даних колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції обґрунтовано
стягнув з відповідачів на користь
позивача суму боргу за договорами
позики.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання зазначені в апеляційній
скарзі стосовно того, що справа
розглянута у відсутність відповідачів,
оскільки справа розглядалася з червня
2013 року. Відповідачами надавалися
заперечення на позовну заяву. Вони
заявляли клопотання про призначення
експертизи. Їх представник
неодноразово був присутній в судових
засіданнях та викладав позицію
довірителів та заявляв клопотання.
Відповідачі особисто неодноразово
сповіщалися судом про розгляд справи.

Більш доводів стосовно порушень судом
першої інстанції, при ухваленні
рішення, матеріального, або
процесуального права в апеляційній
скарзі не зазначено.

Враховуючи все вищевикладене колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
рішення не допустив, а наведені в
скарзі доводи правильність висновків
суду не спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 02 червня 2014
року за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення
боргу та моральної шкоди, та за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення
боргу та моральної шкоди - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
В.А.
Станкевич

Судді
О.Д.
Варикаша

О.А.
Ступаков