22-ц/775/1230/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року

м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Кочегарової Л.М.,

суддів:
Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі
Одінцові Е.В.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
15 липня 2014 року,

в
с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів. Уточнивши
позов, просив зменшити розмір
аліментів, що стягуються з нього на
утримання дружини - ОСОБА_3, з 1/4
частини до 1/6 частини його заробітку.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 15 липня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Зменшено
розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2
за рішенням Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 12 жовтня 2012 року на
користь ОСОБА_3, з 1/4 частини до 1/6
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця до досягнення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.
Відізвано від виконання раніше виданий
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця, за рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 12
жовтня 2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати,
відмовити у позові, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_3 та представника
ОСОБА_5, які просили задовольнити
апеляційну скаргу, заперечення проти
скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 з 22 вересня 2011 року перебували
у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина проживає з матір'ю,
шлюб розірвано у липні 2013 року.

Рішенням Жовтневого
районного суду м Маріуполя від 12 жовтня
2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуто аліменти на її утримання в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісяця до
досягнення ОСОБА_4 трирічного віку та
1/4 частина заробітку стягнута з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 та зменшуючи розмір аліментів
на утримання ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що при
вирішенні питання про стягнення з
позивача аліментів на утримання
відповідачки в розмірі 14 частки
заробітку відповідача в 2012 році, суд не
врахував, що ОСОБА_2 навчається в
учбовому закладі на контрактній
основі, проживає з матір'ю
пенсіонеркою, а тому, є підстави для
зменшення аліментів, що підлягають
стягненню на утримання ОСОБА_3 - до 16
частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2

З рішенням суду про зменшення
розміру аліментів не можна не
погодитися.

Згідно з вимогами ст. 80 СК
України, розмір аліментів одному з
подружжя, визначений судом, може бути
згодом змінений за рішенням суду за
заявою платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального і
/або/ сімейного стану.

Зі справи вбачається, що
вирішуючи питання про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в
розмірі 14 частки заробітку, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
повністю визнав позов, на утримання
позивачки матеріальну допомогу він
надає нерегулярно, відповідач працює
та має постійний заробіток.

Обґрунтовуючи позов у даній
справі, ОСОБА_2 послався на те, що після
ухвалення рішення про стягнення з
нього аліментів на утримання
відповідачки, ОСОБА_3 створила нову
сім'ю, її чоловік має постійний дохід,
вона здає в найм належну їй квартиру
АДРЕСА_1 та отримує додаткові кошти. Він
навчається в Національному технічному
університеті в м.Харкові, з 21 листопада
2013 року має кредитні зобов'язання в
розмірі щомісячних внесків в сумі 1167,40
грн.

Ці обставини підтверджуються
довідкою Національного технічного
університету «Харківський
політехнічний інститут», з якої
вбачається, що ОСОБА_2 є студентом
вказаного учбового закладу заочної
форми навчання, довідкою про розмір
заробітку позивача про те, що його
заробітна плата складає за грудень 2012
року - січень 2013 року 10 968 грн., даними
Маріупольського відділення «ДЕЛЬТА
БАНК» про наявність кредитних
відносин з позивачем на суму 26 000 грн.
(а.с. 7,13,14 ).

Таким чином, колегія вважає, що суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст.212 ЦПК України, оцінив представлені
сторонами матеріали за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та дійшов
обгрунтованого висновку про
можливість зменшення розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до 16 частки
заробітку платника, оскільки позивач
надав докази, які не були враховані при
визначенні розміру аліментів на
користь ОСОБА_3 в 2012 року, які свідчать
про зміну матеріального становища
позивача та вплинули на висновок суду
про можливість зменшення аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
висновків суду не спростоють.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що з часу ухвалення
рішення суду про стягнення аліментів
на її утримання матеріальне становище
позивача у даній справі не погіршилося,
а її матеріальний стан не змінився.

Однак, зі справи вбачається, що
у зв*язку з розірванням шлюбу між
сторонами у липні 2013 року змінилися
життєві умови ОСОБА_2, який став
проживати з матірью, що є
непрацездатною та отримує пенсію.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги ОСОБА_2 зазначав, що на
теперішній час він вимушений погашати
заробгованість за кредитними
зобов*язаннями, які виникли під час
шлюбу з відповідачкою, крім того,
оплата за навчання становить 1167,40 грн.
щомісячно, що реально впливає на зміну
його матеріального стану.

З судового рішення від 12 жовтня 2012
року вбачається, що при вирішенні
питання про розмір аліментів, які
підлягали стягненню з ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_3 обставини пов*язані з
навчанням ОСОБА_2 враховані не були.

Цих обставин ОСОБА_3 не
заперечувала та не спростувала. При
цьому, в суді апеляційної інстанції
відповідачка пояснювала, що в період
спільного проживання з позивачем вони
мали декілька грошових зобов*язань за
кредитними договорами і тому,
незважаючи на те, що сімейні відносини
у них тривали, вона звернулася до суду
із позовом про стягнення аліментів на
утримання дитини та на своє утримання,
оскільки коштів на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не вистачало.

Не погоджуючись із рішенням
суду про зменшення аліментів, ОСОБА_3
послалася на те, що судом не прийнято до
уваги того факту, що рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 07 лютого 2003 року на її користь
стягнуті аліменти у розмірі ? частки
заробітку на утримання першої дитини,
але рішення не виконується,
заборгованість по аліментам складає
38916 грн. та не виплачуються з 2009 року.

Однак, ця обставина не дає
підстав для стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання ОСОБА_3 в
розмірі 14 частини всіх його доходів
(заробітку), в той час, як він виплачує
аліменти на утримання їх спільного
сина також в розмірі 14 частини
заробітку, а зобов'язань по утримання
дитини відповідачки від першого шлюбу,
не має.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_2
надав довідку про заробітну плату, яка
не відображає його дійсний
матеріальний стан на день ухвалення
рішення, не змінює правових висновків
суду першої інстанції про наявність
підстав для зменшення розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її
утримання до 16 частини всіх видів
заробітку(доходу) платника аліментів.

Отже, в рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Нових доказів чи обставин,
які не були предметом розгляду у суді
першої інстанції та могли вплинути на
рішення суду відповідачкою
апеляційному суду не надано. Рішення
суду постановлено з дотримання норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не
вбачається.

При цьому колегія суддів, вважає
можливим врахувати положення
постанови Судової палати у циівльних
справах Верховного Суду України від 5
лютого 2014 року, які, у відповідності з
вимогами ст.360-7 ЦПК України, є
обов'язковими для застосування, в
частині висновків суду про зміну
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та

в інших випадках, передбачених цим
Кодексом (справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 серпня 2013 року).

Керуючись п.1 ч.1. ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М. Кочегарова

Судді:
Т.Г. Ігнатоля

С.А.Попова