Справа № 454/1559/14
Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/5199/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Сокальського районного суду
Львівської області від 3 червня 2014 року,
-

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до Головного Управління
Внутрішніх справ України у Львівській
області про відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтуванням вимог
покликався на те, що в порушення вимог
ст. 40, 56 Конституції України, ст. 56 КПК
України, Головним Управлінням МВС
України у Львівській області йому
відмовлено в реєстрації на внесення
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань його заяви про
кримінальне правопорушення від 03.08.2013
року. Вважає, що на підставі п.1, 2 ч.2 ст.56
КПК України заступник начальника
ГУМВСУ України у Львівській області
Карпінець А.Я., т.в.о. начальника
Слідчого управління ГУМВСУ України у
Львівській області Желізко В.Р.
зобов'язані були зареєструвати його
заяву про кримінальне правопорушення
та визнати його потерпілим, надати
документ, що підтверджує прийняття і
реєстрацію його заяви. У відповідності
до вимог ч.1 ст. 214 КПК України зазначені
особи зобов'язані зареєструвати його
заяву шляхом внесення даних відомостей
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань та розпочати
розслідування. І тільки лише після
внесення відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань дані матеріали
повинні були бути передані за
підслідністю. Однак даних дій зроблено
не було, внаслідок чого були порушені
його конституційні права. У зв'язку з
такими незаконними діями посадових
осіб Головного Управління Внутрішніх
справ України у Львівській області
просив стягнути з відповідача 1 000 000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
яка полягала у приниженні честі,
гідності, ділової репутації.

Ухвалою Сокальського районного
суду Львівської області від 3 червня 2014
року, з урахуванням внесеної ухвалою
Сокальського районного суду
Львівської області про виправлення
описки від 26.08.2014 року - у відкритті
провадження у справі відмовлено.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2
Вважає її незаконною та
необґрунтованою, постановленою з
неправильним встановленням обставин,
що мають значення для справи.

Просить ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції. Мотивує тим, що
дана ухвала не ґрунтується на
законності, верховенстві права, на
вимогах закону та рішенні
Конституційного Суду України №9-зп від
25.12.1997 року. Суд обґрунтовував свої
висновки тим , що позивачем
оскаржуються дії ГУ МВСУ у Львівській
області щодо невнесення заяви про
вчинений злочин до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, тоді як вимога
заявлена про відшкодування моральної
шкоди, завданої протиправними діями
відповідачів. Тому суд необгрунтовано
дійшов висновку , що заявлені
позивачем вимоги повинні розглядатись
в порядку КПК.

Зазначає, що суд зобов'язаний був
застосувати норми Конституції України,
як норми прямої дії і розглянути його
позовну заяву по суті або на підставі
ст. 8 Конституції України вказати в
ухвалі, що його права не порушувались і
не порушуються. Вказати в ухвалі, що
його позбавлено прав гарантованих ст.
40, 56 Конституції України або що його
права не порушувались і не порушуються,
зазначити норми закону, які
забороняють направляти або судам
розглядати позовну заяву до ГУ МВСУ у
Львівській області, що спричинило
приниження його честі, гідності,
ділової репутації. Суд зобов'язаний був
захистити його права, передбачені ст. 40,
55, 56 Конституції України або на
підставі ст. 124 Конституції України
вказати норми Конституції України, в
яких вказано, що на дані правовідносини
юрисдикція судів не поширюється.

Вказує на те, що суд не вправі був
відмовляти у розгляді позовної заяви,
тому що КПК України передбачає тільки
оскарження дій під час досудового
розслідування, однак не врегульовує
порядок вирішення вимог про
відшкодування шкоди завданої в
результаті незаконних дій органу
державної влади.

Учасники в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
звертались, тому розгляд справи
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності цих осіб.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
Головного Управління Внутрішніх справ
України у Львівській області про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1 000 000 грн. завданої незаконними
діями посадових осіб Головного
Управління Внутрішніх справ України у
Львівській області, які проявились у
приниженні його честі, гідності та
ділової репутації, шляхом невнесення
його заяви про злочин до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у відкритті провадженні у
цивільній справі суд першої інстанції
виходив з того, що позовна заява не
підлягає розгляду в суді в порядку
цивільного судочинства, оскільки
невнесення відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань може
бути оскаржено до слідчого судді, в
порядку, передбаченому КПК.

Суд зазначив, що в той же час, підстави
для відшкодування шкоди, передбачені
ст. 1176 ЦК України та ст.2 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» в позові ОСОБА_2
відсутні.

За наведених мотивів прийшов до
висновку про відмову у відкриття
провадження у справі.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не погоджується, з огляду на
наступне.

Ч. 2 ст. 122 ЦПК України містить
вичерпний перелік підстав для відмови
у відкритті провадження у цивільній
справі і за наявності однієї з таких
суд вправі постановити відповідну
ухвалу.

Поширеному тлумаченню вказана
норма процесуального права не
підлягає.

Колегія суддів вважає , що ,
по-перше, мотиви оскаржуваної ухвали
про відсутність у позові підстав для
відшкодування позивачу шкоди з
передбачених ст. 1176 ЦК України та ст. 2
Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють оперативну
розшукову діяльність, органів
досудового розслідування, прокуратури
і суду" - на стадії вирішення питання
відкриття провадження у справі є
передчасними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови № 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», відповідно до
положень статей 55, 124 Конституції
України та ст. 3 ЦПК кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушень, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі суддя перевіряє,
зокрема, чи вимога особи належить до
цивільної юрисдикції загальних судів
та чи вимога, яку заявила особа, носить
правовий характер.

Висновок суду про те, що підставою для
стягнення моральної шкоди з
відповідача є незгода ОСОБА_2 з тим, що
відповідачем не внесено його заяви про
вчинений злочин до Єдиного реєстру
досудових розслідувань не
узгоджується із змістом позовних
вимог позивача.

Із змісту позову чітко вбачається,
що позивач звернувся з позовом до
відповідача про відшкодування
моральної шкоди, яка виразилась у
приниженні його честі, гідності,
ділової репутації у зв'язку з
невнесенням його заяви про злочин до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
нормам процесуального права, які
застосовані судом, тому ухвала
підлягає скасуванню.

Щодо вимог апелянта про направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції, то в цій частині
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Скасовуючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
апеляційної інстанції передає питання
на новий розгляд із стадії вирішення
питання відкриття провадження у
справі, а вирішення цього питання
передує судовому розгляду /Глава 3 ЦПК/.

Керуючись ст. 303,304 ,п.3 ч.1 ст. 312,313,315,317,
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу Сокальського районного суду
Львівської області від 3 червня 2014
року скасувати, передати питання
відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді