справа №482/1349/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

29 вересня 2014 року

Новоодеський районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі судового засідання
Шведовій Я.О.

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2, представника третьої особи -
служби у справах дітей Ново одеської
райдержадміністрації Гринька В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Нова Одеса
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В
:

Позивач 23.07.2014 року звернулася в
суд з вищевказаним позовом до
відповідача.

В обґрунтування свого позову,
позивач зазначила, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано рішенням суду
06.09.2011 року. Зазначила, що у шлюбі у них
народилася донька ОСОБА_6, яка проживає
з нею та, що у період шлюбу вони з
відповідачем придбали житловий
будинок АДРЕСА_1, який оформлений на
відповідача, але являється їх спільною
сумісною власністю.

Посилаючись на те, що вони домовились з
відповідачем перед розірванням шлюбу
добровільно поділити спільне
придбання ними майно і, що відповідач
після розірвання шлюбу одноособово
користується всім житловим будинком,
позивач на підставі ст.ст.60,70-71 СК
України, ст.372 ЦК України, обґрунтовуючи
свої вимоги інтересами неповнолітньої
дитини, просила суд виділити їй у
власність 2/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, а відповідачу виділити у
власність 1/3 частину цього будинку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов та,
посилаючись на викладені в позові
обставини і правові підстави позовних
вимог, просила суд позовні вимоги
задовольнити повністю.

Відповідач в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, а в судове засідання не
з'явився, подавши суду письмову заяву
про розгляд справи у його відсутність
та письмові заперечення проти позову.

Як вбачається з письмових
заперечень відповідача, він фактично
визнає факт придбання в період шлюбу
спірного будинку, але заперечує проти
запропонованого позивачем варіанту
виділу часток при поділі будинку, а
саме позивачу 2/3 частини, а йому 1/3
частину та не заперечує проти поділу
будинку в рівних частинах, як те
передбачене чинним законодавством.

Справа у відповідності до заяви
відповідача, на підставі ст.169 ЦПК
України, розглянута у відсутність
відповідача.

Представник відповідача в
судовому засіданні, позовних вимог не
визнала. Посилаючись на вимоги чинного
законодавства, яким передбачено
рівність часток при поділі спільного
майна колишнього подружжя, представник
відповідача не заперечувала проти
поділу будинку, але в рівних частках.

Вислухавши пояснення
представників сторін, показання
допитаних в судовому засіданні
свідків, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх письмовими доказами,
оцінивши дослідженні в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню. Цей висновок
суду ґрунтується на наступному:

Як вбачається з досліджених в
судовому засіданні фактичних обставин
справи, сторони перебували між собою у
зареєстрованому шлюбі з 16.08.1997 року,
який було розірвано рішенням
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 06.09.2011 року.
Після розірвання шлюбу, сторони
проживають окремо один від одного.

У шлюбі сторони народили доньку -
ОСОБА_6, яка після розлучення подружжя,
проживає з позивачем.

У період шлюбу, сторони, на підставі
укладеного договору купівлі-продажу,
придбали житловий будинок АДРЕСА_1,
який рішенням Новоодеського районного
суду від 13.10.2006 року оформлений у
власність відповідача ОСОБА_5

На час розгляду даної справи судом,
вартість житлового будинку, як
вбачається з висновку оцінювача,
складає 174700 гривень.

За результатами проведеної перевірки,
спірний житловий будинок під забороною
відчуженням, арештом не перебуває.

Земельна ділянка під житловим будинком
у власність сторін не оформлена.

Згідно ст.ст.60-61 СК України, будь-яке
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності.

Сторони по справі, згідно ст.ст.63, 68 СК
України, мають рівні права щодо
володіння, користування та
розпорядження, придбаним ними житловим
будинком.

Досліджені в судовому засіданні
фактичні обставини справи свідчать і
про те, що сторони під час розлучення і
після нього не досягли між собою згоди
щодо добровільного поділу, придбаного
житлового будинку, що належить їм на
правах спільної сумісної власності.

У відповідності до ст.69 СК України,
сторони мають право на поділ майна, що
належить їм на правах спільної
сумісної власності.

Законом передбачено і це випливає з
вимог ст.70 СК України, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, частки майна
співвласників є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Сторони по справі та їх представники в
судовому засіданні не довели, що між
сторонами існували домовленості щодо
відступу від принципу рівності їх
часток.

Суд не може погодитись з доводами
позивача та його представника, які
просили при вирішені цього спору
відступити від засад рівності часток
подружжя, з посиланням лише на той факт,
що з позивачем проживає неповнолітня
дочка і, що цей факт суд повинен
врахувати як істотний, який дає право
відступити від засад рівності часток,
на користь позивача.

З цих обставин, суд зазначає, що сторони
по справі, як колишнє подружжя, у
відповідності до ст.141 СК України, мають
рівні права та обов'язки щодо своєї
дочки, не залежно від перебування у
шлюбі між собою. Вони мають спільно
вирішувати питання щодо виховання
дитини, її проживання, а їх 16-ти річна
дочка має право, відповідно до ч.3 ст.160
СК України, самостійно визначати з ким
із батьків вона буде проживати.

Тому доводи позивача та її
представника щодо збільшення її
частки, з урахуванням проживання з нею
неповнолітньої дочки, суд вважає
безпідставними, такими, що не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Частинами 2 та 3 ст.70 СК України,
передбачені можливі випадки, які дають
право відступити від засад рівності
часток при поділі майна подружжя, але
ці випадки не мають ніякого відношення
до спірних правовідносин, що
розглядаються судом, так як позивач не
довела, передбачених ч.2 ст.70 СК України
обставин, що мають істотне значення,
зокрема обставин того, що відповідач не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховував, знищував чи
пошкоджував спільне майно, витрачав
його на шкоду інтересам сім'ї.

Також позивачем та її
представником не доведено обставин,
передбачених ч.3 ст.70 СК України.

Крім того, суд зазначає, що позивач у
своєму позові і не посилаються, як на
підстави свого позову на обставини
викладені в ч.2, ч.3 ст.70 СК України.

Тому, вирішуючи спір між сторонами, суд
керуючись принципами диспозитивності
та змагальності сторін, що передбачені
ст.ст.10,11,60 ЦПК України, якими
передбачається проведення судового
розгляду справи тільки в межах
заявлених позовних вимог та
доведеності сторонами обставин, на які
вони посилаються, приходить до
висновку про часткове задоволення
позову, а саме щодо проведення поділу
будинку, але в рівних частинах, у
відповідності з вимогами ч.1 ст.70 СК
України.

Це означає, що про при поділі майна, що
належить на правах спільної сумісної
власності сторонам, їх частки,
відповідно до ч.1 ст.70 СК України,
являються рівними, так як інше не було
визначено домовленістю між ними.

За сторонами по справі, за кожним, слід
визнати право власності на ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України, з відповідача слід стягнути на
користь позивача документально
доведені в судовому засіданні понесені
нею судові витрати, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
саме в розмірі 873,50 гривень.

Так, судові витрати позивача по даній
справі становлять 1164,67 гривень і
складаються з витрат на оплату
судового збору за подання позову
майнового характеру, а саме за позовні
вимоги про виділення у власність 2/3
частин будинку, вартість якого оцінена
в 174700 гривень( 174700 грн. х 2 : 3 = 1164,67 грн.).

Часткове задоволення позовних вимог
позивача та проведення поділу будинку
в рівних частках, дає право позивачу на
присудження їй з відповідача судових
витрат пропорційно до розміру
задоволеного позову, в розмірі 873,50
гривень, що складає половину від ставки
оціненого позову (1747 грн. : 2 = 873,50 грн., де
1747 грн. - це ставка судового збору, яка
складає 1% від оціненої вартості
житлового будинку ( 174700 грн.).

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,179, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна
подружжя, - задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_4 ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

Виділити у власність ОСОБА_5 ? частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 873,50
гривень судових витрат.

В задоволені іншої частини позову, -
позивачу відмовити.

Рішення суду набирає чинності
після закінчення строку його
апеляційного оскарження, якщо таку
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене
повністю або частково до
апеляційного суду Миколаївської
області через Новоодеський
районний суд.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а
особою яка приймала участь у розгляді
справи, але не була присутня при
проголошенні рішення суду, протягом 10
днів з моменту отримання копії
судового рішення.

Головуючий: