Ухвала

іменем україни

1 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «Продінвест»,
відкритого акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України», третя особа - приватний
нотаріус Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстраційна служба Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області про визнання
договорів іпотеки недійсними за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продінвест» на рішення апеляційного
суду Черкаської області від 30 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_5 під час перебування з нею
у зареєстрованому шлюбі за рахунок
спільного майна подружжя вніс грошові
кошти у статутний капітал ТОВ
«Продінвест», за їхньою спільною
згодою він був зареєстрований
засновником цього товариства.
Зазначала, що ТОВ «Продінвест» на праві
власності належить нежитлове
приміщення з підвалом (А-18) по АДРЕСА_1;
спортивно-оздоровчий комплекс (літ.
Д»-2.д); замощення № 1, огорожа № 2 по
АДРЕСА_2; склад з підвалом (літ. А-3) по
АДРЕСА_3 та спортивне обладнання в
кількості 32 одиниць по АДРЕСА_2.
Зазначала, що у січні 2013 року
вона дізналась, що на забезпечення
виконання зобов'язань за Генеральною
угодою про кредитування, укладеною 7
липня 2008 року між ДП
«Росток-Грифон», ТОВ «Продінвест» та
ТОВ «Метро-Інформ», між
ТОВ «Продінвест» та АТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
26 грудня 2007 року, 7 липня 2008 року, від
29 липня 2008 року були укладені договори
іпотеки, а 28 січня 2010 року - договір
застави, предметом яких є вказане майно
товариства. Оскільки договори про
розпорядження активами
ТОВ «Продінвест» порушують її особисті
майнові права та інтереси, як
співвласника частки у статутному
капіталі цього товариства, просила
визнати зазначені договори іпотеки та
застави недійсними та зобов'язати
реєстраційну службу зняти заборону
відчуження з спірного майна.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 21 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано
недійсними іпотечні договори

від 26 грудня 2007 року, від 7 липня 2008 року,
від 29 липня 2008 року та договір застави
від 28 січня 2010 року, що укладені між ТОВ
«Продінвест» та ВАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України». У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 30 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Продінвест»,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Скасовуючи рішення суду про
задоволення позову та відмовляючи у
задоволенні позову, апеляційний суд на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що позивачка не довела
порушення її прав, що є її
процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60
ЦПК України), укладенням між ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» та ТОВ «Продінвест» іпотечних
договорів на забезпечення виконання
кредитних зобов'язань цього ж
позичальника та ТОВ
«Метро-Інформ», посилаючись на те, що
ОСОБА_5 є учасником ТОВ
«Продінвест», який вніс до його
статутного фонду спільне майно
подружжя. Суд правильно зазначив, що
договори укладено між юридичними
особами, з моменту внесення коштів чи
майна до статутного капіталу
товариства, такий внесок є власністю
товариства. Крім того, доводи
касаційної скарги
ТОВ «Продінвест», який є відповідачем у
справі, і в задоволенні позову до якого
відмовлено, фактично направлені на
захист інтересів позивачки.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продінвест» відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 30 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник