АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/1811/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1582/К/14
суддя Демиденко Ю.Ю.
Суддя-доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області на
рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 02 червня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області про
встановлення факту перебування на
утриманні.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області - Мороз
Нінель Юріївна,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) та просила суд
встановити факт перебування її на
утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
чоловіка ОСОБА_6.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначила, що з 04 лютого 1960 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На
момент смерті чоловіка їй було 74 років,
вона отримувала пенсію за віком та була
непрацездатною за віком особою. На
підставі довідки МСЕК від 16.10.2013 року
було встановлено причинний зв'язок
смерті чоловіка позивача з професійним
захворюванням, що, на її думку, дає їй
право на отримання щомісячних
страхових виплат відповідно до ст.ст. 33,
34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності».

Також позивач вказала, що до дня смерті
чоловіка вони проживали однією сім'єю,
вели спільний побут та господарство,
мали взаємні права та обов'язки, як
чоловік та жінка, за спільні кошти
купували ліки, харчувалися, сплачували
комунальні послуги. Дохід її чоловіка
складав 6 796,21 грн., вона отримувала
пенсію 1 442,85 грн. Позивач страждає на
ряд хронічних захворювань та перебуває
на диспансерних обліках з приводу
хронічного холециститу, хронічного
панкреатиту, хронічного
гастродуоденіту, початкової катаракти,
остеохондрозу хребта та інших
захворювань. Значна частина пенсії
позивача витрачалася на придбання
ліків, тому саме завдяки отриманню її
чоловіком доходу у вигляді пенсії та
страхових виплат, що майже у 5 разів
перевищував її пенсію, їй, як
непрацездатній особі похилого віку,
без інших доходів, вдавалось проходити
необхідне лікування та оплачувати
комунальні послуги.

Рішенням Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 02 червня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_3,
1938 року народження, на утриманні
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка
ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі представник
відповідача Відділення Фонду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, представник відповідача
посилається на те, що судом першої
інстанції не враховано, що згідно п.2 ч.2
ст.1265 ЦК України утриманцем вважається
неповнолітня або непрацездатна особа,
яка не була членом сім'ї спадкодавця,
але не менш як п'ять років одержувала
від нього матеріальну допомогу, що була
для неї єдиним і основним джерелом
засобів для існування.

Також, він зауважив, що згідно ст.75 СК
України право на утримання має той з
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий з подружжя може
надавати матеріальну допомогу. Один з
подружжя визнається таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
майна, інші доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, в той час, як позивач ОСОБА_3 є
пенсіонеркою, отримує пенсію за віком,
яка забезпечує їй прожитковий мінімум.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача Відділення
Фонду - Мороз Н.Ю., яка підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити, представника позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_7, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги та
просила її відхилити, посилаючись на
обставини, викладені в письмових
запереченнях на апеляційну скаргу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та письмових заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 04
лютого 1960 року перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а.с.3), та
висновком експертної комісії від 16
жовтня 2013 року встановлено причинний
зв`язок його смерті з професійним
захворюванням від 27.08.2009 року з 07.10.2013
року, про що видано Довідку серії АА №
0000057 (а.с. 5).

Спір виник з приводу встановлення
факту перебування ОСОБА_3 на утриманні
померлого чоловіка ОСОБА_6 та отримання
нею в зв`язку з цим щомісячних
страхових виплат та одноразової
допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги про
встановлення факту перебування на
утриманні суд першої інстанції виходив
з того, що на момент смерті ОСОБА_6
позивачка досягла пенсійного віку та
дохід померлого був для неї основним і
постійним джерелом існування.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду першої
інстанції як з такими, що відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам процесуального права.

Відповідно до п 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику з прав про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» від
31 березня 1995 року №5, встановлення
факту перебування особи на утриманні
померлого має значення для призначення
пенсії або відшкодування шкоди, якщо
допомога, яка надавалась, була для
заявника постійним і основним джерелом
засобів існування. Одержання заявником
заробітку, пенсії, стипендії, інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи, яка надавала
йому утримання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання.

Такими непрацездатними особами є: діти,
які не досягли 16 років; діти з 16 до 18
років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; інваліди
- члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право.

З системного аналізу норм цивільного
законодавства та зважаючи на
роз'яснення, викладенні у листі
Верховного Суду України від 01.01.2012 року,
повне утримання означає відсутність у
члена сім'ї інших джерел доходів, окрім
допомоги померлого. Якщо, крім
допомоги, що надавалася померлим, особа
мала інші джерела доходів, то слід
встановити, чи була допомога
годувальника постійним і основним
джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає,
що вона була не одноразовою, а
надавалася систематично, протягом
певного періоду часу, і що померлий
взяв на себе обов'язок щодо утримання
цього члена сім'ї. Основне значення
допомоги слід з'ясовувати шляхом
порівняння розміру допомоги з боку
померлого та інших доходів. Вирішення
питання залежить від співвідношення
розмірів допомоги та інших одержуваних
доходів.

Утримання може полягати у
систематичній грошовій допомозі у
вигляді грошових переказів,
продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3, 1938 року народження, на момент
смерті ОСОБА_6 виповнилося 74 роки;
дохід сім`ї складався з щомісячних
страхових виплат ОСОБА_6 у розмірі 3 322,98
грн. (а.с. 17), пенсії ОСОБА_6 у розмірі 3
486,38 грн. (а.с.16) та пенсії ОСОБА_3 у
розмірі 1 446, 15 грн. (а.с.18).

Згідно виписки із амбулаторної карти
ОСОБА_3., остання у період з 1984 року по
2013 рік (тобто за життя чоловіка ОСОБА_6.)
хворіла на ряд хронічних захворювань, а
саме: хронічний холецистит, хронічний
панкреатит, хронічний гастродуоденіт,
початкова катаракта, дифузний
кардіосклероз, гіпертонічна хвороба
ІІ, остеохондроз поперекового відділу
хребта (а.с. 29).

Згідно довідки СПД ОСОБА_9 вартість
ліків, призначених ОСОБА_3 згідно
виписки з амбулаторної карти у березні
2012 року становила 764,30 грн., у червні 2012
року - 739,80 грн., у вересні 2012 року - 485,75
грн. (а.с. 40), що є значною сумою для
непрацездатної особи і свідчить про
придбання нею ліків за рахунок коштів
отриманих чоловіком.

Також, судом встановлено, що оплату
наданих комунальних послуг по місцю
проживання позивача за адресою:
м.Кривий Ріг, вул.Бірюзова, 7/28
здійснював ОСОБА_6 (а.с. 7-13), що
підтверджує доводи позивача про
перебування її на утриманні померлого
чоловіка.

Крім того, після смерті чоловіка
ОСОБА_6, УПФУ в Тернівському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області призначено його дружині -
ОСОБА_3, 1938 року народження, пенсію по
втраті годувальника (а.с. 18), яка згідно
статті 37 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» призначається лише
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ОСОБА_3, являючись
непрацездатною особою у розумінні п. 2
ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», перебувала на
утриманні померлого ОСОБА_6, адже
отримувана нею пенсія становила лише
незначну частку доходу сім`ї.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом положень ст. 1265 ЦК
України, якими надано визначення
поняттю утриманець, колегією суддів
відхиляються оскільки норми цієї
статті застосовуються до осіб, які не
були членами сім'ї померлого, а
позивачем по справі ставиться питання
щодо визнання її утриманцем свого
померлого чоловіка ОСОБА_6

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку, ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні, тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області -
відхилити.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 02 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: