Справа № 341/266/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2015/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ
"Львів ОРГРЕС", ПАТ СК "Інтер-поліс" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди за
апеляційною скаргою першого
заступника генерального директора ВАТ
"Львів ОРГРЕС" - Кондратенка В.Г. на
заочне рішення Галицького районного
суду від 13 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Галицького районного
суду від 13 червня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ВАТ "Львів ОРГРЕС", ПАТ СК
"Інтер-поліс" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ПАТ СК "Інтер-поліс" на
користь ОСОБА_2 7480 грн. страхового
відшкодування витрат на поховання.

Стягнуто з ПАТ СК "Інтер-поліс" на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
по 3441 грн. кожному страхового
відшкодування за завдану моральну
шкоду.

Стягнуто з ВАТ "Львів ОРГРЕС" на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 46559
грн. кожному відшкодування за завдану
моральну шкоду.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Стягнуто з ПАТ СК "Інтер-поліс" 487 грн. 20
коп. судового збору в державний бюджет.

В апеляційній скарзі перший заступник
генерального директора ВАТ "Львів
ОРГРЕС" - Кондратенко В.Г. посилається
на незаконність та необґрунтованість
судового рішення в частині стягнення
моральної шкоди, що ухвалено в цій
частині з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи. У зв'язку з цим,
представник апелянта просить рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з ВАТ "Львів ОРГРЕС"
моральної шкоди скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник апелянта свої вимоги
обґрунтовує тим, що з огляду на
роз'яснення Пленуму ВСУ, викладених у
пунктах 4, 5, 9 постанови пленуму від
31.03.1995 року №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", у позовній заяві
про відшкодування моральної шкоди має
бути зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд повинен наводити в
рішенні відповідні мотиви. На думку
представника апелянта, суд не
дотримався цих вимог матеріального та
процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача,
заперечення ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У зв'язку з цим, перегляду підлягає
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення на користь позивачів
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції в
частині стягнення моральної шкоди
відповідає цим вимогам процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачі у зв'язку з
трагічною загибеллю члена сім'ї,
близького родича, понесли душевні
страждання, змінився устрій життя
кожного, зруйновані плани на майбутнє,
пов'язані з участю померлого ОСОБА_7
Тому, суд вирішив, що розмір моральної
шкоди по 50000 грн. кожному із позивачів
відповідає вимогам розумності та
справедливості. При цьому, суд визнав
за можливе частину цієї суми, а саме по
3441 грн., стягнути з ПАТ СК "Інтер-поліс" в
рахунок передбаченого страхового
відшкодування, а решту суми з ВАТ "Львів
ОРГРЕС".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 04
вересня 2013 року працівник відповідача
ВАТ "Львів ОРГРЕС" водій ОСОБА_8, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, власником якого є
ВАТ "Львів ОРГРЕС", рухався прямою
ділянкою автодороги "Мукачево-Львів" на
відрізку між м. Бурштин та с. Насташене,
Галицького р-ну. В цей час у зустрічному
напрямку автомобілем НОМЕР_2 рухався
водій ОСОБА_7 В результаті порушення
водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху
України відбулось ДТП в якому загинули
обидва водії та пасажир "Daewoo Lanos".
Досудовим розслідуванням встановлено
наявність в діях водія ОСОБА_8 ознак
злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК
України, однак у зв'язку із смертю
останнього, постановою від 20.12.2013 року
старшого прокурора відділу
прокуратури Івано-Франківської
області Тичинської У.Р. кримінальне
провадження закрито на підставі п.5 ч.1
ст.284 КПК України.

Автомобіль марки "Daewoo Lanos", д.н.з.
НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_8 під час
виконання трудових обов'язків і з вини
якого трапилось ДТП наслідком чого
стала смерть ОСОБА_7, належить на праві
власності ВАТ "Львів ОРГРЕС", що
сторонами не заперечується.

Цивільно-правова
відповідальність ВАТ "Львів ОРГРЕС", як
власника транспортного засобу "Daewoo Lanos",
була застрахована на час ДТП у ПАТ СК
"Інтер-поліс".

Згідно зі ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в іншій спосіб.

Статтею 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала, в тому
числі якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України,
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Згідно до пункту 4 постанови
пленуму Верховного Суду України №6 від
27 березня 1992 року зі змінами та
доповненнями "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміються юридична особа або
громадяни, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо). Не
вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела.

В той же час, до спірних
правовідносин підлягають до
застосування також положення Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Відповідно до пунктів 4, 23.1 ст. 23 ЗУ
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Статтею 3 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок ДТП та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК
України, особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У частині 22.1 ст.22 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" зазначено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховик (у випадках,
передбачених підпунктами "г" і "ґ"
пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2
статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовує моральну шкоду, заподіяну
смертю фізичної особи, її чоловіку
(дружині), батькам (усиновлювачам) та
дітям (усиновленим). Загальний розмір
такого страхового відшкодування
(регламентної виплати) цим особам
стосовно одного померлого становить 12
мінімальних заробітних плат у
місячному розмірі, встановлених
законодавством на день настання
страхового випадку, і виплачується
рівними частинами.

Таким чином, беззаперечно
встановлено, що позивачам, як близьким
родичам загиблого під час ДТП ОСОБА_7,
було заподіяно матеріальну та моральну
шкоду, яку повинні відшкодовувати
відповідачі. При цьому, ПАТ СК
"Інтер-поліс" має відшкодувати
позивачам завдану моральну шкоду в
розмірі 12 мінімальних заробітних плат,
що складає 13764 грн., а решта моральної
шкоди має виплатити ВАТ "Львів ОРГРЕС".

При цьому, колегія суддів
погоджується з розміром моральної
шкоди в сумі 50000 грн. на кожного із
позивачів, яку стягнув суд першої
інстанції на відшкодування моральної
шкоди.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що позовні вимоги про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено наступне: в
чому полягає шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її завдано позивачеві, з яких міркувань
він виходив, обчислюючи розмір
моральної шкоди, якими доказами це
підтверджується.

На думку колегії суддів, судом
першої інстанції взято до уваги
роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" щодо визначення розміру
моральної шкоди залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо) та визначено
розмір моральної шкоди з урахуванням
душевних страждань позивачів.

В результаті ДТП загинув ОСОБА_7,
який відповідно являвся для позивачів
чоловіком, батьком та сином, тобто
близьким родичем і ця втрата є
незворотною. Як вбачається із позовної
заяви вимоги про відшкодування
моральної шкоди обґрунтовувались
душевними стражданнями, яких позивачі
зазнали внаслідок смерті ОСОБА_7 там
тим, що відповідачі не відшкодовували,
завдану їм моральну шкоду.

Розмір відшкодування, що
присуджується, не може бути надмірним
та має кореспондувати глибині та силі
страждань, які мали позивачі у зв'язку
із смертю близької людини.

Таким чином, безспірним є той
факт, що позивачі в результаті ДТП
зазнали, як моральних, так і інших
негативних явищ, і ці фактори мають
незворотній характер. Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди,
суд першої інстанції, керуючись
вимогами ст.23 ЦК України, належним
чином врахував глибину душевних
страждань позивачів, які втратили
близького родича, взяв до уваги, що у
звичному образі їх життя відбулись
значні зміни, та з урахуванням вимог
розумності та справедливості вирішив,
що моральна шкода підлягає
відшкодуванню їм у розмірі 50000 грн. на
кожного із них.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції в частині задоволення позову
про стягнення моральної шкоди
обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника
генерального директора ВАТ "Львів
ОРГРЕС" - Кондратенка В.Г. відхилити.

Заочне рішення Галицького
районного суду від 13 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин