Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4728/14
Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
частину земельної ділянки, визначення
порядку користування,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до свого колишнього
чоловіка ОСОБА_4, в якому зазначає, що з
1984 року до 2009 року вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі;
за час шлюбу вони у 1989 році побудували
житловий будинок за зазначеною
адресою, а у 1994 році спірна земельна
ділянка, розташована під будинком, була
приватизована відповідачем.

Згідно рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
15.10.2012 року житловий будинок був
поділений в натурі між сторонами як
спільне сумісне майно подружжя; проте
питання щодо розділу земельної ділянки
під будинком вирішено не було.
Враховуючи вищезазначене позивачка
просила визнати за нею право власності
на земельну ділянку площею 784 м2 , а за
відповідачем визнати право власності
на 1057 м2. відповідно до першого варіанту
експертизи № 1654 від 17 травня 2012 року
про розподіл земельної ділянки.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове яким,
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосовування норм
матеріального або процесуального
права.

Відмовляючи в задоволенні позову
районний суд виходив з того, що
житловий будинок був придбаний в
період перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі, однак
приватизована відповідачем земельна
ділянка для обслуговування цього
будинку господарських будівель та
споруд є його особистою приватною
власністю, тому позивачка може
вимагати її виділення у власність на
підставі ст. 120 ЗК України та ст.377 ЦК
України, однак позивачка на ці
положення закону не посилалася, а
посилалася на положення Сімейного
Кодексу України, зазначаючи, що
земельна ділянка є спільною сумісною
власністю подружжя , тобто нею
заявлений позов з інших підстав.

Проте з таким висновком суду не
можна погодитися виходячи з
наступного.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Судом установлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
1984 року по 29 грудня 2009 року , про що
свідчить свідоцтво про розірвання
шлюбу Серія НОМЕР_1.

Під час шлюбу в 1989 році сторони
побудували житловий будинок АДРЕСА_1,
право власності на вказаний будинок
було зареєстровано за відповідачем
20.06.1991 року за реєстровим № 268 на
підставі свідоцтва про право власності
№ 267. Зазначений будинок знаходиться на
земельній ділянці площею 0,1841 га.

На підставі рішення Михайлівської
сільської ради від 09 серпня 1994 року № 34
ОСОБА_4 видано державний акт на право
власності на землю на території с.
Михайлівка Михайлівської сільської
ради вул. Слободчикова для будівництва
та обслуговування житлового будинку (
присадибна ділянка) НОМЕР_2 площею 0,19
га. Акт зареєстровано в книзі записів
державних актів на право власності на
землю Михайлівської сільської ради за
№ 415 від 01.01.1995 року ( а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС
України ( яка діяла на час придбання
будинку та земельної ділянки у
власність) майно, нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КпШС України у
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу.

Як видно з рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
15.10.2012 року у справі № 2-175/2012 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна,
вищезазначений будинок було поділено
між сторонами в натурі за ОСОБА_4 було
визнано право власності на 49100 часток
житлового будинку з відповідними
будівлями та спорудами, а за ОСОБА_3
визнано право власності на 51100 часток
зазначеного будинку з відповідними
будівлями та спорудами. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3510.00 грн. в
якості грошової компенсації вартості
1100 частки житлового будинку. Зазначене
рішення вступило в законну силу 05.12.2012
року ( а.с. 6-10).

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції не звернув уваги,
що у державному акті на право власності
на земельну ділянку, розташовану за
адресою АДРЕСА_1 , зазначено її цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (
присадибна ділянка) тобто спірна
земельна ділянка є єдиною площею, без
виділу окремо присадибної ділянки,
землі для багаторічних насаджень та
під житлову забудову (а. с. 14)..

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЗК УРСР (чинної
на час видачі державного акту)
громадяни, яким жилий будинок,
господарські будівлі та споруди і
земельна ділянка належать на праві
спільної сумісної власності,
використовують і розпоряджаються
земельною ділянкою спільно.
Використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільної часткової
власності, визначаються
співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру
часток у спільній власності на даний
будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" від 16 квітня
2004 року № 7 (зі змінами, внесеними
згідно з постановою Пленуму Верховного
Суду України від 19 березня 2010 року № 2)
земельна ділянка, одержана
громадянином в період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду. Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою, переходить це
право у розмірі частки права власності
у спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до ст. ст. 120 ЗК
України, 377 ЦК України.

Тому, за даних обставин, частина
земельної ділянки, одержаної одним із
подружжя у порядку приватизації,
відійде у власність іншого із подружжя
разом із частиною житлового будинку,
який поділений між подружжям.

Суд залишив поза увагою
вищевказані обставини та норми
матеріального права, відповідно до
яких позивач як учасник спільної
часткової власності на будинок набуває
і право на земельну ділянку
пропорційно розміру його частки у
спільній власності на даний будинок.

Виходячи з наведеного рішення
районного суду ухвалено при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи, без
урахування норм матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до висновку експерта
№ 1654 від 17.05.2012 року надається два
варіанта поділу спірної земельної
ділянки ( а.с. 32-44). Позивачка наполягає
на першому варіанті розподілу і не
заперечує , що згідно цього варіанту їй
припадає земельна ділянка розміром 784
м2, що менше належної їй ідеальної долі
12 частки будинку на 136, м2

Оскільки такий розділ земельної
ділянки угожується з виділеним
сторонам в натурі часткам будинку та
споруд, позивачка наполягає на першому
варіанті розподілу земельної ділянки,
такий варіант розподілу не порушує
права відповідача, тому колегія суддів
вважає прийняти саме цей варіант
розподілу земельної ділянки мж
сторонами.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
Украни на користь позивачки з
відповідача підлягають стягненню
понесенні нею та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
243 грн. 60 коп., 220,00 грн., загалом 463 грн. 60
коп. ( а.с. 1 а.с. 57).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2014
року у цій справі скасувати. Ухвалити
нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на частину земельної
ділянки і визначення порядку
користування земельною ділянкою
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку S-2 площею 784м2
розташовану за адресою АДРЕСА_1 по
варіанту № 1 висновку експерта № 1654
від 17 травня 2012 року про розділ
земельної ділянки.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
земельну ділянку S-1 площею 1057 м2
розташовану за адресою АДРЕСА_1 по
варіанту № 1 висновку експерта № 1654 від
17 травня 2012 року про розподіл
земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в розмірі 463 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: