АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Шалапуді Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, до
якої приєдналися ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 16 квітня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації, Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), треті особи: Департамент
охорони здоров'я Київської міської
ради (КМДА), Київське
квартирно-експлуатаційне управління
Міністерства оборони України про
скасування розпорядження, визнання
недійсним ордера, визнання недійсним
свідоцтва про право власності про
надання жилого приміщення, про
виселення з квартири, про визнання
права користування квартирою, про
зобов'язання надати квартиру і
вселення в квартиру, -
В травні 2010 року позивачі звернулися до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_6, Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації (далі - ГУЖЗ КМДА),
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації (далі -
Дніпровська РДА у м. Києві) про визнання
ордеру недійсним, виселення, визнання
права користування житловим
приміщенням та вселення.
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що
як сім'я позивачів ОСОБА_1 так і сім'я
відповідачів ОСОБА_6, що складаються з
п'яти осіб, мають дітей-близнюків, є
багатодітними сім'ями. Відповідно до
розпорядження Київської міської
державної адміністрації № 229 від 06.02.1998
«Про заходи щодо поліпшення житлових
умов багатодітних сімей», після
народження в ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ї
позивачів двох дітей - близнюків, вони
мають право на позачергове отримання
житла. Зазначили, що станом на час
звернення до суду, сім'ю позивачів не
забезпечено позачергово житлом. Однак,
в 2003 році їм стало відомо, що
розпорядженням ГУЖЗ КМДА до
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації було передано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що
згідно ордеру надана сім'ї ОСОБА_6, в
якій діти - близнюки народилися пізніше
ніж в сім'ї позивачів. Вважали, що
забезпечення житловою площею сім'ї
відповідача, свідчить про порушене
право позивачів на позачергове
В подальшому позивачі збільшили
позовні вимоги та просили суд
скасувати розпорядчий документ, згідно
з яким ГУЖЗ КМДА актом № 495 від 23.10.2003
передало Дніпровській районній у м.
Києві державній адміністрації
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1;
скасувати п. 1.1. Розпорядження
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації «Про надання
жилої площі та інші квартирні питання»
від 05.12.2003 № 1459; визнати недійсним ордер
№ 2112 серії Б на жиле приміщення виданий
Дніпровською районною у м. Києві
державної адміністрацією 15.12.2003 ОСОБА_6
на сім'ю з п'яти осіб; скасувати
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації відділу
приватизації житла про передачу ОСОБА_6
у спільну-часткову власність квартири
АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право власності на вказану
квартиру; зобов'язати Департамент
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу КМР (КМДА) передати
Дніпровській РДА у м. Києві за
цільовим призначення ОСОБА_6 на сім'ю з
п'яти осіб жиле приміщення, яке має
відповідати за розміром і благоустроєм
жилому приміщенню наданому за ордером
№ 2112 серії Б 12.12.2003 Дніпровською
РДА у м. Києві; зобов'язати Дніпровську
РДА у м. Києві надати жиле
приміщення, яке має відповідати за
розміром і благоустроєм жилому
приміщенню наданому за ордером № 2112
серії Б 12.12.2003 ОСОБА_6 на сім'ю з п'яти
осіб; виселити з квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_11; визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 право на
користування квартирою АДРЕСА_1;
зобов'язати Солом'янську районну у м.
Києві державну адміністрацію надати
ОСОБА_2 на сім'ю у складі п'яти осіб
квартиру АДРЕСА_1 з урахуванням
приватизованої двокімнатної квартири
АДРЕСА_2; вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з апеляційною скаргою, до якої
приєдналися ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування скарги зазначив, що
рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права без повного з'ясування обставин,
що мають значення для справи та
належної правової оцінки зібраним по
справі доказам. Вважав, що висновки
суду про відмову в задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної
давності є необґрунтованими та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами. Просив скасувати
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року та ухвалити
нове, яким позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник позивачів - ОСОБА_12 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримала, з підстав наведених в ній,
та просила задовольнити.

Представник Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України в суді
апеляційної інстанції просив
розглянути справу на розсуд суду.

Прокурор прокуратури міста Києва - Боса
І.В. в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримала, вважала, що висновок
суду про пропуск позивачами строку
позовної давності є необґрунтованим, а
тому рішення є незаконним та таким, що
підлягає скасуванню.

Відповідачі та третя особа -
Департамент охорони здоров'я Київської
міської ради (КМДА) належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явилися,
своїх представників не направили,
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності не
з'явившихся осіб, які беруть участь у
справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
подружжя ОСОБА_1 мають трьох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та близнюків
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Всі разом
вони проживають у двокімнатній
ізольованій квартирі АДРЕСА_2,
загальною площею 44, 42 кв.м., жилою площею
24,1 кв.м.

Подружжя ОСОБА_6 також мають трьох
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
народження, та близнюків ОСОБА_14 і
ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4. На час народження
дітей-близнюків родина ОСОБА_6
проживали в одній ізольованій кімнаті
площею 14,1 кв.м. в комунальній
квартирі, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3.

З метою забезпечення належних житлових
умов сім'ям, в яких народжуються
одночасно двоє і більше дітей, 06.02.1998
року Київською міською державною
адміністрацією було прийнято
розпорядження № 229 «Про заходи щодо
поліпшення житлових умов багатодітних
сімей» ( втратило чинність на підставі
розпорядження № 327 від 27.02.2006), в якому
зазначалось: 1. Головному управлінню
житлового забезпечення, районним в м.
Києві державним адміністраціям, за
клопотанням управління охорони
здоров'я, вирішувати питання
поліпшення житлових умов сім'ям, що
мають дітей і народили одночасно ще
двоє і більше дітей та гостро
потребують поліпшення житлових умов і
перебувають на черзі квартирного
обліку за місцем проживання в районних
в м. Києві державних адміністраціях або
за місцем роботи на підприємствах
міста Києва. 2. Головному управлінню
житлового забезпечення також
пропонувалося передбачити в планах
розподілу житлової площі на рік житло
районним в м. Києві державним
адміністраціям для багатодітних сімей,
зазначених в п. 1 цього розпорядження.

Проте, вирішення питання повинно
відбуватися у строгій відповідності до
Конституції України, Житлового кодексу
та іншого законодавства.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Стаття 9 Житлового кодексу передбачає,
що громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду.

Разом з тим, для реалізації зазначеного
конституційного права громадянин
повинен потребувати поліпшення
житлових умов.

Так, згідно зі ст. 31 Житлового кодексу
громадяни, які потребують поліпшення
житлових умов, мають право на одержання
у користування жилого приміщення в
будинках держави або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством Союзу PCP,
цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української PCP.

У відповідності з ч. 1 ст. 43 Житлового
кодексу громадянам, які перебувають на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов, жилі приміщення
надаються в порядку черговості.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що з
числа громадян, взятих на облік
потребуючих поліпшення житлових умов,
складаються списки осіб, які
користуються правом першочергового
одержання жилих приміщень.

В свою чергу в ч. 4 цієї статті
зазначено, що черговість надання жилих
приміщень визначається за часом взяття
на облік (включення до списків осіб, які
користуються правом першочергового
одержання жилих приміщень).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Житлового
кодексу сім'ям потребуючим поліпшення
житлових умов при народженні близнят
жилі приміщення надаються у першу
чергу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1, як
військовослужбовець, з 24 грудня 1992 року
перебував на квартирному обліку за
місцем своєї роботи у Житловій комісії
гарнізону м. Києва в загальній черзі. 13
жовтня 1999 року, після народження
близнюків ОСОБА_4, ОСОБА_5, сім'ю
позивачів було зараховано на пільгову
чергу «багатодітна сім'я» за місцем
роботи у Житловій комісії гарнізону м.
Києва. Крім того, з 20.20.1999 року родина
ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку
за місцем свого проживання в
Солом'янській в м. Києві районної
державної адміністрації в пільговій
черзі по категорії «багатодітна сім'я».

Відповідач ОСОБА_6 також перебував на
пільговій черзі по категорії
«багатодітна сім'я» в іншій районній
державній адміністрації.

Згідно довідки Дніпровської районної у
м. Києві державної адміністрації № 136
від 19 лютого 2003 року ОСОБА_6 з 30 травня
1993 р. рішення № 492 від 30.05.1983р. перебував
на квартирному обліку при Дніпровській
районній у м. Києві державній
адміністрації складом сім'ї: 5 осіб (він,
дружина - ОСОБА_7, дочка - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, син - ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4,
син - ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4). В пільговій
черзі по категорії сім'ї, що мають
дітей-близнюків, ОСОБА_6 перебував з 21
вересня 2000р., рішення 524 від 21.09.2000р.,
справа квартобліку № 26860 (т.1, а.с. 34).

На підставі розпорядження
Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації від 05 грудня
2003 року № 1459 ОСОБА_6 з сім'єю 5 осіб
видано ордер № 2112 серія Б від 15 грудня
2003 року на право зайняття жилого
приміщення - трикімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 37).

Суд першої інстанції вважаючи, що
житлове приміщення надано ОСОБА_6 з
порушення порядку черговості
перебування на квартирному обліку,
дійшов висновку, що порушення житлових
прав позивачів підлягає захисту. Проте
у задоволенні позову відмовлено з
підстав, передбачених ст. 257 ЦПК
України.

Колегія суддів не може погодитись із
такими висновками суду, оскільки до
таких висновків суд дійшов із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Згідно ст. 15 Житлового кодексу облік
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, здійснюють районні в
місті Києві державні адміністрації.

За поданням Головного управління
житлового забезпечення готується
розпорядження Київської міської
державної адміністрації про розподіл
загальної житлової площі на рік. При
підготовці враховується кількість
житлової площі, що будується та
надходить в розпорядження Головного
управління та кількість черговиків
квартирного обліку у місті Києві.

Головне управління житлового
забезпечення передає площу районним в
місті Києві державним адміністраціям,
що в подальшому розподіляють її
черговикам квартирного обліку, які
перебувають на обліку за місцем
проживання в районі.

Протягом року Головним управлінням
житлового забезпечення проводяться
перевірки відділів обліку та розподілу
житлової площі районних в місті Києві
державних адміністрацій щодо
виконання плану розподілу житла та
надання громадянам квартир.

Зважаючи на викладене житлова площа до
районних в м. Києві державних
адміністрацій та організацій міста
передається за категоріями обліку.
Передача здійснюється на виконання
плану розподілу житла, який щорічно
затверджується відповідним
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації.

Отже, Головним управлінням житлового
забезпечення передається площа
районним у місті Києві державним
адміністраціям, які в подальшому
розподіляють її черговикам
квартирного обліку, які перебувають на
обліку за місцем проживання в районі.

Як вбачається з акту від 23.10.2003 року
заступник голови Київської міської
державної адміністрації - начальник
Головного управління житлового
забезпечення Голиця М.М., з
однієї сторони, передав, а голова
Дніпровської РДА Шевчук О.С. з другої
сторони, прийняв в рахунок ліміту 2003
року для багатодітних родин одну
квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.39).

За змістом цього акту цільове
призначення цієї квартири - для
багатодітних родин.

Згідно розпорядження Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації від 05 грудня 2003 року №
1459, отриману квартиру, відповідно до
цільового призначення - для
багатодітних родин, в порядку
черговості надано ОСОБА_6 на сім'ю з
п'яти осіб (т. 1, а.с. 93).

Враховуючи, що сім'я позивачів
перебувала на обліку в Солом'янському
районі м. Києва, а сім'я ОСОБА_6 в
Дніпровському районі м. Києва, не
вбачається порушення черговості,
передбаченої статтею 43 ЖК Української
РСР.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої
інстанції, взявши до уваги рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 лютого 2006 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 02 червня
2006 року, не врахував, що апеляційним
судом встановлено, що відповідно до
списку громадян, що перебувають на
квартирному обліку в Солом'янській
районній в м. Києві державній
адміністрації за пільговими
категоріями є громадяни, які
перебувають на пільговій черзі з 1981
року зі складом сім'ї більше ніж сім'я
ОСОБА_1, яка перебуває у пільговій черзі
з 1999 року (т. 1, а.с.44).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких бере
участь особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження порушення відповідачами
прав позивачів, а тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню, як
необґрунтовані.

Інші позовні вимоги є похідними,
також не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Оскільки суд першої інстанції не взяв
до уваги наведені обставини та норми
закону, що регулюють встановлені
правовідносини, судове рішення
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права, а тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову з інших підстав.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої
приєдналися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, -
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

«У задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації, Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації,
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), треті
особи: Департамент охорони здоров'я
Київської міської ради (КМДА), Київське
квартирно-експлуатаційне управління
Міністерства оборони України про
скасування розпорядження, визнання
недійсним ордера, визнання недійсним
свідоцтва про право власності про
надання жилого приміщення, про
виселення з квартири, про визнання
права користування квартирою, про
зобов'язання надати квартиру і
вселення в квартиру - відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-186/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9569/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Сухомлінов С.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.