У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької
області від 23 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду
Хмельницької області від 04 вересня 2014
року в справі за позовом колективного
виробничого підприємства «ПМК-33» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: дочірне
підприємство ЖЕД колективного
виробничого підприємства «ПМК-33»,
служба у справах дітей Хмельницької
міської ради, про виселення без надання
іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року колективне виробниче
підприємство «ПМК-33» звернулося до
суду з вищезазначеним позовом в
обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що ОСОБА_2 та її дочка
ОСОБА_3 з 14 вересня 2007 року
зареєстровані та проживають в кімнаті
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності колективному виробничому
підприємству «ПМК-33». Оскільки
відповідачі вселилися та проживають в
кімнаті гуртожитку без належних
правових підстав, 24 жовтня 2013 року
адміністрацією гуртожитку їм вручено
попередження про необхідність
укладення цивільно-правового договору
(найму житла чи договору
купівлі-продажу), проте останні
відмовилися від укладання договору та
звільнення самовільно зайнятої
кімнати, чим порушили майнове право
позивача на вказану кімнату
гуртожитку.

Посилаючись на те, що адміністрацією та
профспілковим комітетом колективного
виробничого підприємства «ПМК-33» не
приймалося спільне рішення про надання
ОСОБА_2 та членам її сім'ї житлової
площі в гуртожитку, ордер на житлову
площу їй не видавався, в трудових
відносинах з підприємством
відповідачі не перебувають, у зв'язку з
чим позивач просив виселити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 квітня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 04 вересня 2014 року, позов
задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнати
АДРЕСА_1, без надання іншого житлового
приміщення.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судами обох
інстанцій норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
заявлених позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що гуртожиток по вул.
Зарічанській, 14-А у м. Хмельницькому є
власністю колективного виробничого
підприємства «ПМК-33» на підставі
договору купівлі-продажу від 20 липня 1994
року до компетенції якого належить
вирішення питання щодо вселення та
виселення громадян з гуртожитку.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не перебували та
не перебувають з власником гуртожитку
в трудових відносинах вселились в
займану ними АДРЕСА_1 цього гуртожитку
з порушенням установленого законом
порядку, а саме без спільного рішення
адміністрації та профкому
підприємства і без спеціального
ордеру. В подальшому відмовились від
укладення з власником житла договору
найму житла чи іншого
цивільно-правового договору. Суди
обґрунтовано дійшли висновків, що
відповідачі в установленому закону
порядку не набули права користування
кімнатою гуртожитку, вони підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при
розгляді справи допущено порушення
норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування судових
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2, представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4, у
відкритті касаційного провадження в
справі за позовом колективного
виробничого підприємства «ПМК-33» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: дочірне
підприємство ЖЕД колективного
виробничого підприємства «ПМК-33»,
служба у справах дітей Хмельницької
міської ради, про виселення без надання
іншого житлового приміщення відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук