Справа № 750/8757/14
Провадження № 2/750/2708/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого- судді
Лямзіної Н.Ю.,

при секретарі Будаш
М.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, суд-

встановив:

27.08.2014 року позивач звернулася до
Деснянського районного суду
м.Чернігова з позовом про поділ
спільного майна подружжя, в якому
просить поділити майно, набуте
сторонами в період шлюбу, а саме
садовий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач є інвалідом другої групи
та за станом здоров'я не може
здійснювати належний догляд за садовим
будинком, це і стало підставою для
звернення до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилася. Через канцелярію суду подала
заяву про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила позов задовольнити,
аргументуючи його мотивами,
викладеними в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Через канцелярію суду подав
заяву про розгляд справи без його
участі позовні вимоги визнав.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Позивач та відповідач перебували в
шлюбі з 1970 року по 12.01.1994 року. За час
перебування в шлюбі ними спільно був
набутий садовий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач по справі є інвалідом
другої групи, за станом здоров'я не може
здійснювати належний догляд за садовим
будинком. Сторони дійшли згоди та
погодилися з усіма умовами викладеними
в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174
ЦПК України встановлено, що визнання
позовних вимог відповідачем є
безумовним, не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому приймається судом.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляду справ у суді першої
інстанції» звернуто увагу, що у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону і не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи
визнання відповідачем позовних вимог,
суд прийшов до переконання в тому, що
позов підлягає задоволенню, оскільки є
обґрунтованим і доведеним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 60, 61, 65, 68 - 70, 71 СК
України, суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги
задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 садовий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Поділити спільне майно подружжя,
виділивши у власність ОСОБА_1 садовий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18
385(вісімнадцять тисяч триста
вісімдесят п'ять) гривен 00 коп.
грошової компенсації вартості майна,
що перебувало у спільній власності
подружжя.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Ю. Лямзіна