Номер провадження: 22-ц/785/5135/14
Номер справи місцевого суду: 495/325/14-ц
Головуючий у першій інстанції Шевчук
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І.,
Суворова В.О.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури яка діє в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 лютого 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Затоківської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання права
власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом до Затоківської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання права
власності на самочинне будівництво
посилаючись на те, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 29
липня 2009 року серії ВМІ № 421210 ОСОБА_2 є
спадкоємцем земельної ділянки під
НОМЕР_1, площею 0,081 га, розташованої на
території АДРЕСА_1.

Також згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29 липня 2014 року
серії ВМІ № 421209, ОСОБА_2 є власником
житлового будинку, який знаходиться за
тією ж адресою, який складається в
цілому з глинобитного житлового
будинку, зазначеного на плані під літ.
«А», житловою площею 26,9 кв.м., загальною
площею 62,6 кв.м., та надвірних будівель
під літ. «Б» - літньої кухні; літ. «М,Н» -
сараїв; літ. «К» - котельної; № 3 - воріт,
№ 10,11 - огорож; І - замощення;
розташованих на земельній ділянці
площею 810 кв.м., що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 16.09.2009 року №
23871297.

На вищезазначеній спадковій земельній
ділянці позивач побудувала надбудову
літ. «Б1» розміром 6,50х3,30 м.;
вбиральню-душ літ. «Х» розміром 1,20х2,20
м.; літню кухню літ. «У» розміром 3,75х15,10
м.; госпблок літ. «Ч» розміром 5,80х17,40 м.;
літню кухню літ. «Ш» розміром 5,40х4,55 м.;
вбиральню-душ літ. «Щ»; госпблок літ.
«Ю» розміром 3,03х5,53м.

В результаті самочинної забудови права
інших осіб не порушено.

За самочинне будівництво позивача було
оштрафовано інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області.

На підставі викладеного ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним
позовом в якому просила визнати право
власності на самочинно збудоване
майно.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2
право власності на самовільно зведені
будівлі надбудову літ. «Б1» (над літньою
кухнею) розміром 6,50х3,30 м., вбиральню-душ
літ. «Х» розміром 1,20х2,20 м., літню кухню
літ. «У» розміром 3,75х15,10 м., господарчий
блок літ. «Ч» (з терасою літ. «ч»)
розміром 5,80х17,40 м., літню кухню літ. «Ш»
розміром 5,40х4,55 м., вбиральню-душ літ.
«Щ», господарський блок літ. «Ю»
розміром 3,03х5,53м., що розташовані по
АДРЕСА_1

Вважаючи рішення суду незаконним
Білгород-Дністровська міжрайонна
прокуратура, яка діє в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області звернулася до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 лютого 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимого ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково
суд помилково дійшов висновку про
наявність достатніх підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 29 липня 2009 року серії ВМІ №
421209 ОСОБА_2 є спадкоємцем земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,081 га та
житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджено витягами про реєстрацію
від 29 липня 2009 року № 20823764 та № 20823901.

Над літньою кухнею позивач побудувала
приміщення розміром 6,50х3,30 м. літ. «Б1»,
вбиральню-душ літ. «Х», літню кухню літ.
«У», госпблок літ. «Ч» з терасою літ.
«ч», літню кухню літ. «Ш», вбиральню-душ
літ. «Щ», госпблок літ. «Ю».

Зазначені будівлі збудовані самочинно,
що підтверджено інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області за що позивач
притягнута до адміністративної
відповідальності.

Суд, помилково вважаючи що самочинні
будівлі не порушують права інших осіб
та на підставі узгодження начальника
управління містобудування та
архітектури Білгород-Дністровської
міської ради від 30 листопада 2013 року №
16 вважав вимоги позивача
обґрунтованими та задовольнив їх.

Колегія не погоджується з таким
висновком суду, вважає його помилковим,
а рішення таким що підлягає скасуванню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України
визначено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети або без належного дозволу
чи належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України»
визначено, що самочинним вважається
будівництво, якщо воно забудовано на
земельній ділянці, що не була відведена
особі. Не може вважатися наданням
земельної ділянки акт вибору, або лише
рішення органу влади про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою або для розробки проекту
забудови. Пунктом 6 визначено, що таке
самочинне будівництво не є об'єктом
права власності, воно не може бути
предметом поділу та продажу.

Пунктом 12 зазначеної постанови
визначено, що вирішуючи справу за
позовом власника земельної ділянки про
визнання права власності на самочинне
будівництво суди зобов'язані
встановити усі обставини справи,
зокрема чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки, чи
звертався він до компетентного
державного органу для прийняття
забудови до експлуатації, чи є законною
відмова у такому прийнятті, чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними.

Судом не встановлено факту прийняття
спірного майна до експлуатації в
установленому законом порядку,
наявність у позивача належно
затвердженого проекту будівель,
незаконної відмови у прийнятті в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів за умови дотримання
визначених законом вимог, необхідних
для прийняття в експлуатацію.

Суду також не надано декларації про
готовність об'єкту до експлуатації.

Не з'ясовано судом питання щодо
звернення позивача до компетентних
органів з заявою про узаконення
самочинного будівництва та наявність
відмови цих органів у вирішенні цього
питання.

Статтею 7 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що управління у сфері
містобудівної діяльності здійснюється
шляхом контролю за дотриманням
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил,
положень містобудівної документації
всіх рівнів, вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
проектної документації.

Пунктом № 10 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України на неї покладено повноваження
державного контролю за дотриманням
юридичними і фізичними особами
державних будівельних норм, стандартів
і правил під час виконання підготовчих
і будівельних робіт, перепланування та
реконструкції житлового фонду,
будівель громадського призначення,
елементів упорядження територій для
задоволення потреб осіб.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районним судом викладені
обставини з'ясовано неповно, висновок
суду не відповідає викладеним
обставинам , що є підставою для
скасування рішення суду від 10 лютого 2014
року та ухвалення нового рішення по
суті позовних вимог. Підстав для
задоволення позову за викладених
обставин не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст.313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури яка діє в інтересах
держави в особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 10 лютого 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

В.О. Суворов