АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Панченка М.М.,
Рейнарт І.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 13 червня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 13.06.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за
прострочення сплати аліментів в сумі 29
844.34 грн. та 298.44 грн. судового збору. У
задоволенні позову в інший частині
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення суду та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
стягнення з відповідача на її користь
115 995 грн. пені за несплачені аліменти за
період з 25.03.2013 року по 31.03.2014 року
Апелянт посилається на
необгрунтованість висновку суду щодо
обрахування розміру пені, на
безпідставне не взяття до уваги
здійсненого нею розрахунку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала з підстав
наведених в ній. Після перерви, в
наступне судове засідання, будучи
належним чином повідомленою, не
з'явилася.

ОСОБА_2 у судове засідання двічі не
з'явився, повідомлявся належним чином
за місцем його реєстрації про що
свідчать зворотні поштові
повідомлення долучені до справи, які
повернулися з відміткою про закінчення
терміну зберігання.

Зважаючи на положення ч.5 ст.74 , ч.2 ст.305
ЦПК України колегія суддів вважає за
можливе розглянути спрау за
відсутності сторін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в цій частині, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов суд виходив з того,
що відповідач не виконує належним
чином рішення суду про стягнення з
нього аліментів на утримання
неповнолітньої доньки з часу його
ухвалення, має заборгованість, яку не
погашає, а відтак повинен сплатити пеню
у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду і вважає їх
правильними.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2003 року
по 09.08.2007 року, від якого мають доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 04.06.2007 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
утримання доньки в розмірі по 500 грн.,
щомісячно, починаючи з 08.02.2007 року і до
повноліття дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 03.03.2011 року залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва
від 24.11.2011 року з ОСОБА_2 на користь
позивачки стягнуто пеню за несплату
аліментів за період з 01.07.2008 року по
жовтень 2010 року в сумі 79 361.60 коп.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 24.09.2012 року з
відповідача на користь позивачки
стягнуто неустойку за прострочення
сплати аліментів у розмірі 95 635,00 грн.

Згідно з довідкою № 2259/1 від 03.04.2014
виданою Відділом державної виконавчої
служби Бородянського районного
управління юстиції в Київській області
станом на 01.04.2014 заборгованість
відповідача по сплаті аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
становить 38 374,99 грн.

З розрахунку заборгованості
здійсненого державним виконавцем ВДВС
Бородянського РУЮ у Київській області
за № 5554/2 від 15.10.2014 року убачається, що
жодного місяця, починаючи з лютого 2007
року, відповідач їх не сплачував і його
заборгованість по аліментам станом на
01.10.2014 року складає 91 місяць та
становить 45.857.14 грн.( а.с.85-87).

За положеннями ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року, прийнятій за
результатами перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 квітня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості за
аліментами та пені від суми
несплачених аліментів вказано, що
оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що за змістом ст.196 СК
України пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому
проводилося стягнення аліментів, у
зв'язку з цим сума заборгованості зі
сплати аліментів за попередні місяці
не додається за наступні, а кількість
днів прострочення обчислюється
виходячи з того, скільки днів
прострочено до сплати певної
заборгованості, при цьому пеня
нараховується з часу невиконання
рішення суду.

Колегія суддів погоджується з
розрахунком пені здійсненим судом
першої інстанції і вважає правильним
визначення її розміру за період з 25.03.2013
року по 31.03.2014 року в сумі 29 844. 34 грн.,
оскільки він відповідає зазначеним
нормам права.

Доводи апеляційної скарги про те,що
нарахування пені має обраховуватися
за кожен місяць прострочення з 2008 року
колегія суддів вважає безпідставним,
оскільки позивачка вже реалізувала
своє право на стягнення неустойки за
несплату аліментів за попередні
періоди й таке призведе до подвійного
стягнення неустойки.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає,що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 13 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/6827/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10144
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.