Справа №489/2373/14-ц 06.10.2014 06.10.2014 06.10.2014
Провадження №22-ц/784/2255/14
Головуючий у першій інстанції:
апеляційній інстанції: Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі:

головуючого: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: представника Ленінського
ВДВС Миколаївського МУЮ - Чмих Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції

на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 26

червня 2014 р. ухваленого за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра»

(далі - ПАТ КБ «Надра»)

до

ОСОБА_4,

Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі
-Ленінський ВДВС),

товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна»)

про зняття арешту з заставного майна та
припинення його розшуку,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «Надра»
звернулося з позовом до ОСОБА_4,
Ленінського ВДВС, ТОВ «ОТП Банк» про
зняття арешту з автомобіля та
припинення його розшуку.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що 8 лютого 2008 р. між
ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено
кредитно-заставний договір
«Автопакет» № 02/МК/3/2008-980, згідно якого
позивач надав позичальнику 144 717 грн.
кредиту строком до 6 лютого 2015 р. В
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором ОСОБА_4 передав в заставу
Банку автомобіль марки «Opel Zafira 0АНМ75»,
номер державний реєстрації НОМЕР_1.

Станом на 1 квітня 2014 р. заборгованість
за цим кредитним договором складає 398
960 грн. 55 коп.

В той же час, на примусовому виконанні в
Ленінському ВДВС знаходиться
виконавчий лист, виданий Ленінським
районним судом м. Миколаєва 23
березня 2010 р. по справі № 2-5513/10 про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП
Банк» боргу в сумі 365 452 грн. 62 коп. У
рамках вказаного виконавчого
провадження звернуто стягнення на
спірний автомобіль та оголошено його
розшук.

Посилаючись на те, що арешт автомобіля
створює ризик неповернення
кредитних коштів, позивач просив зняти
арешт з автомобіля марки «Opel Zafira 0АНМ75»,
номер державний реєстрації НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_4, який є
предметом обтяження по кредитному
договору від 8 лютого 2008 р. № 02/МК/3/2008-980
та припинити розшук автомобіля.

Ухвалою суду від 27 травня 2014 р. ПАТ
«ОТП Банк» замінено на належного
відповідача ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», яке є стягувачем у
виконавчому провадженні відповідно до
ухвали Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 27 червня 2013 р. по справі
№ 2-5513/09 р.

Рішенням Ленінського районного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
р. позов задоволено частково.
Звільнено з-під арешту майно -
автомобіль марки «Opel Zafira 0АНМ75», рік
випуску - 2008, номер державний
реєстрації НОМЕР_1, власником якого є
ОСОБА_4, який є предметом обтяження по
договору «Автопакет» від 8 лютого 2008
р. № 02/МК/3/2008-980 та на який постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження
Ленінського ВДВС від 6 серпня 2012 р.
накладено арешт у межах виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Ленінського
районного суду м. Миколаєва по справі №
2-5513/10 за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4
по стягнення заборгованості за
кредитним договором. Розподілені
судові витрати.

В апеляційні скарзі Ленінський ВДВС
посилаючись на те, що ВДВС не може бути
відповідачем у даній справі та з нього
в даному випадку не можуть бути
стягнуті судові витрати, просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог до Ленінського ВДВС.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню на підставі наступного.

Так судом встановлено, що за
умовами договору «Автопакет» №
02/МК/3/2008-980, укладеного 8 лютого 2008 р. між
ВАТ КБ «Надра, правонаступником якого
є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_4, останній
отримав кредит на придбання
автотранспорту в розмірі 144 717 грн.

У якості забезпечення кредитного
договору позичальник передав в
заставу банку автомобіль «Opel Zafira
0АНМ75», рік випуску - 2008, реєстраційний
номер НОМЕР_1, заставна вартість якого
за домовленістю сторін складає 144 717
грн. (пункт 3.1 кредитного договору).

Станом на 1 квітня 2014 р.
заборгованість за кредитним договором
складає 398 960 грн. 55 коп., яку ОСОБА_4 в
судовому засіданні не оспорював.
Вказана заборгованість в судовому
порядку не стягувалася.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що на виконанні в
Ленінському ВДВС знаходиться
виконавчий лист, який видано
Ленінським районним судом м.
Миколаєва 23 березня 2010 р. по справі №
2-5513/10, про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «ОТП Банк» ,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», боргу в сумі 365 452
грн. 62 коп. У рамках цього
виконавчого провадження постановою
державного виконавця від 6 серпня 2012
р. накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_4, а
постановою від 19 липня 2013 р.
спірний автомобіль оголошено в розшук.

Відповідно до положень ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження» для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями,
стягнення на заставлене майно боржника
може бути звернуто у разі, якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуте у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Згідно довідки ПАТ КБ «Надра» від 1
квітня 2014 р. заборгованість ОСОБА_4
по кредитному договору складає 398 960
грн. 55 коп., а заставна вартість
спірного автомобіля становить 144 717 грн.

Отже, розмір заставленого автомобіля є
меншим фактичного розміру
заборгованості ОСОБА_4 перед позивачем.

За такого, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що накладений
державний виконавцем арешт на
автомобіль в інтересах ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», в заставі якого не
перебуває автомобіль, порушує права
ПАТ КБ «Надра» як
заставодержателя, а тому спірний
автомобіль підлягає звільненню з-під
арешту.

Також суд вірно відмовив у задоволенні
вимог щодо припинення чинності
розшуку заставного автомобіля дана
вимога, оскільки спірного автомобіля
з-під арешту, у зв'язку з чим відпала
підстава внаслідок якої
транспортний засіб оголошено в розшук,
є зайвою та не порушує право позивача.
Рішення суду в цій частині сторонами не
оскаржувалось.

Разом з цим, пред'являючи позов,
позивач одним з відповідачів зазначив
Ленінський ВДВС, тоді як вимоги осіб
щодо належності їм, а не боржникові
майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними,
відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. У такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах. Орган
державної виконавчої служби у
відповідних випадках може бути
залучений судом до участі у справі як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору (п. 24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг та рішень, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби підчас виконання судових рішень
у цивільних справах»).

Отже, залучення органу ДВС в
якості відповідача за позовом про
звільнення майна з-під арешту є
невірним, а тому й висновок суду про
стягнення з Ленінського ВДВС судового
збору є помилковим.

За такого, рішення суду в частині
розподілу судових витрат слід змінити,
стягнувши з ОСОБА_4 та ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» на користь ПАТ
«Надра» по 121 грн. 80 коп. судового збору,
з кожного, та на користь Ленінського
ВДВС по 60 грн. 90 коп., з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу
Державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління
юстиції задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 26 червня 2014 р. в
частині стягнення судових витрат
змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 та товариства з

обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» по 121 грн. 80
коп. судового збору, з кожного та на
користь Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції

по 60 грн. 90 коп. судового збору з
кожного.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: