АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/6432/14
Справа: № 643/644/14-ц
Категорія: договірні
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Піддубного Р.М., Тичкової
О.Ю.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК», третя особа: приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, у якому вказував на те, що з
15.03.1996 року вони з відповідачкою по
справі ОСОБА_3 перебувають в
зареєстрованому шлюбі.

Нещодавно, отримавши позовну заяву до
своєї дружини з доданими до неї
документами про стягнення кредитної
заборгованості, він дізнався, що 09
квітня 2008 року між його дружиною та ВАТ
«Родовід Банк» був укладений кредитний
договір № 44.3/АА-00001.08.2, за умовами якого
банківська установа відкрила
позичальниці ОСОБА_3 не відновлювальну
кредитну лінію на загальну суму 11 811,00
доларів США терміном по 07 квітня 2013
року включно, зі сплатою 12,50% річних за
користування кредитними коштами.
Відповідно до умов договору кредитні
кошти були надані позичальниці
виключно для купівлі автомобіля за
договором № 0204008-1 купівлі-продажу від
02.04.2008 року та сплати страхових
платежів за договором страхування №
42 від 03.04.2008 року.

При цьому з метою забезпечення
виконання позичальницею ОСОБА_3 своїх
договірних зобов'язань за кредитним
договором, того ж дня, тобто 09.04.2008 року
між нею та ВАТ «Родовід Банк» було
укладено договір застави
транспортного засобу №44.3/АА-00001.08.2-3,
відповідно до якого ОСОБА_3 передала
банківській установі в заставу
належний їй на підставі Договору
купівлі-продажу № 0204008 від 02.04.2008 року
транспортний засіб - автомобіль марки
ВАЗ, модель 21703, 2008 року випуску, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_2, тип ТЗ седан,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що йому нічого не було
відомо про укладення його дружиною
ОСОБА_3 із ВАТ «Родовід Банк»
кредитного договору та договору
застави транспортного засобу, а крім
того він ніколи не надавав своєї
письмової нотаріально посвідченої
згоди на їх укладання, позивач ОСОБА_2
просив суд на підставі ст. 216 ЦК України
та ст. 65 СК України визнати недійсними
Кредитний договір № 44.3/АА-00001.08.2 від 09
квітня 2008 року та Договір застави
транспортного засобу № 44.3/АА-00001.08.2-3
від 09 квітня 2008 року, укладені між
ОСОБА_3 та ВАТ «Родовід Банк»,
повернувши сторони у первісний стан.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені ним
позовні вимоги в повному обсязі й
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_3
заявлені до неї позовні вимоги визнав
та не заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача - ПАТ «Родовід
Банк» позовні вимоги не визнав,
посилаючись на їх необґрунтованість та
безпідставність.

При цьому він вказував на те, що на
укладення кредитного договору одним із
подружжя згода іншого не потрібна, а на
укладення його дружиною спірного
договору застави позивач надав свою
письмову згоду, засвідчену
нотаріально.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року у
задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням
районного суду, позивач ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі просить скасувати
це судове рішення та ухвалити по справі
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, та порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення
цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що про
існування договорів, укладених його
дружиною - відповідачкою ОСОБА_5 з ВАТ
«Родовід Банк» він не знав і своєї
згоди ані усної, ані письмової на їх
укладення не надавав.

Що ж стосується його нотаріально
посвідченої письмової заяви від 09.04.2008
року про надання згоди своїй дружині на
передачу в заставу банківській
установі їхнього автомобіля, то ця
заява була підписана ним на прохання
дружини, яка пояснила, що вказана заява
потрібна для купівлі автомобіля, а
нотаріус у свою чергу не роз'яснила
йому суті підписаної ним заяви, яка
містить у собі спеціальну термінологію
та складена на українській мові, якою
він погано володіє.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду відповідно до ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не вбачає
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд
першої інстанції ухвалив|постановивши|
рішення з додержанням| вимог|
матеріального і процесуального| права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
вирішуючи цивільно-правовий спір по
суті заявлених позовних вимог,
районний суд повно й всебічно дослідив
обставини справи, представлені докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин та закон їх
регулюючий.

Статтею ст. 1 ЦПК України передбачено,
що завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є зокрема,
договори та інші правочини.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину
встановлена законодавцем у статті 204 ЦК
України.

Відповідно до вказаної правової норми
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний
недійсним судом.

Згідно з нормами глави 16 ЦК України
правочин може бути визнано судом
недійсним лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.

Підставою недійсності правочину
відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України, є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
України, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; 2)
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

За змістом ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними (ст. 63 СК України).

За правилами статті 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

Для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Згода на укладення договору, який
потребує нотаріального посвідчення і
(або) державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в
письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 546, 547 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Поняття застави визначено
законодавцем у ст. 572 ЦК України.

Згідно вказаної правової норми в силу
застави, як способу забезпечення
зобов'язання, кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 578 ЦК України, ст. 6
Закону України «Про заставу» майно, що
є у спільній власності, може бути
передане у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Як встановлено по справі, 09 квітня 2008
року між ВАТ «Родовід Банк» та
позичальницею ОСОБА_3 (дружиною
позивача ОСОБА_2.) був укладений
кредитний договір № 44.3/АА-00001.08.2, за
умовами якого банківська установа
відкрила позичальниці не
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 11 811,00 доларів США
терміном по 07 квітня 2013 року включно, зі
сплатою 12,50% річних за користування
кредитними коштами (а.с. 10-11).

Того ж дня, тобто 09.04.2008 року, з метою
забезпечення виконання позичальницею
ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за
кредитним договором між нею та ВАТ
«Родовід Банк» було укладено
нотаріально посвідчений договір
застави транспортного засобу
№44.3/АА-00001.08.2-3, відповідно до якого
ОСОБА_3 передала банківській установі в
заставу належний їй на підставі
Договору купівлі-продажу № 0204008 від
02.04.2008 року транспортний засіб -
автомобіль марки ВАЗ, модель 21703, 2008
року випуску, шасі (кузов, рама) №
НОМЕР_2, тип ТЗ седан, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 12-14).

При цьому, як вбачається з письмової
заяви позивача ОСОБА_2, засвідченої
приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_6 09 квітня
2008 року та зареєстрованої в реєстрі за
№ 1147, позивач ОСОБА_2 надав письмову
згоду своїй дружині ОСОБА_3 на передачу
під заставу банківській установі - ВАТ
«Родовідбанк» автомобіля марки ВАЗ 21703,
2008 року випуску, легковий седан-В,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
придбаного ними у шлюбі, тобто який є
їхньою спільною сумісною власністю, в
забезпечення виконання зобов'язань
його дружини - позичальниці за
Кредитним договором № 44.3/АА-00001.08.2 від 09
квітня 2008 року (а.с. 30).

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, а також те, що спірні договори
кредиту та застави транспортного
засобу були укладені сторонами у
відповідності до вимог чинного
законодавства, зокрема ст.ст. 547, 1055 ЦК
України, ст. 6 Закону України «Про
заставу» та ст. 65 СК України, а будь-яких
належних та допустимих, в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на
підтвердження наявності передбачених
законом підстав для визнання
зазначених договорів недійсними
позивач ОСОБА_2 до суду не представив,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, приймаючи рішення у справі,
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог за їх
безпідставністю.

При цьому суд першої інстанції
правильно зазначив, що за приписами
чинного законодавства на укладення
кредитного договору одним із подружжя
згода іншого з подружжя не потрібна,
оскільки укладення кредитного
договору має на меті отримання в
користування чужих грошових коштів, а
не розпорядження спільним сумісним
майном подружжя.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги позивача ОСОБА_2 про те, що
підписуючи заяву про передачу в
заставу банківській установі
належного їм з дружиною транспортного
засобу, він вважав, що вказана заява
потрібна для купівлі автомобіля, а
нотаріус не роз'яснила йому суті
підписаної ним заяви, яка містить у
собі спеціальну термінологію та
складена на українській мові, якою він
погано володіє, то ці доводи апелянта
судова колегія оцінює критично та
відхиляє, оскільки зміст зазначеної
заяви не містить будь-якого подвійного
тлумачення, є зрозумілим для
пересічного громадянина та однозначно
свідчить про згоду позивача саме на
передачу їхнього з дружиною автомобіля
в заставу кредитодавця в забезпечення
виконання останньою своїх договірних
зобов'язань за Кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги
позивача ОСОБА_2, що наведені на її
обґрунтування та які фактично
зводяться до не згоди з ухваленим
районним судом по справі рішенням та
суб'єктивної його переоцінки, є
несуттєвими, рішення суду, ухвалене по
суті розглянутого цивільно-правового
спору, не спростовують і не дають
підстав для висновку| про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 26 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: