Справа № 212/6113/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 жовтня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді Ваврушак Н. М.,

при секретарі Плотнікової Т. Б.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про визнання майна спільною
сумісною власністю та поділ спільного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з
позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
поділ спільного майна подружжя та
встановлення факту проживання однією
сім'єю сторін під час зареєстрованого
шлюбу.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі посилаючись на
обставини, що зазначені у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином в установленому законом порядку
про слухання справи. Суд, вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідача у порядку ст.169
ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15 березня 1985 року,
зареєстрованому в Саксаганському
відділі реєстрації актів цивільного
стану Криворізького міського
управління юстиції Дніпропетровської
області 15 березня 1985 року, актовий
запис № 209.

02 серпня 2010 року відповідно до рішення
Мар'їнського районного суду Донецької
області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
розірвано.

В період шлюбу, за спільно нажиті кошти
сторони придбали п'ятикімнатну
квартиру за адресою АДРЕСА_1, житловою
площею 61, 22 кв. м., загальною площею 91, 48
кв. м.

Сторони мешкали однією родиною, мали
спільний сімейний бюджет, тому
вирішили, реєструвати вище вказану
квартиру на відповідача.

З літа 2004 року, відповідач ОСОБА_4
виїхав з міста Кривого Рогу до
Російської федерації на заробітки,
залишивши позивача фактично без
засобів до існування.

В березні 2005 року відповідач вивіз все
спільно нажите майно з вказаної
квартири, у тому числі сумісні кошти,
раритетні вінілові пластинки,
залишивши тільки меблі, які були
придбані батьками позивача за власні
кошти.

З метою вирішення ситуації що склалась,
відповідач прибув до міста в листопаді
2005 року. Між сторонами була досягнута
домовленість стосовно того, що
відповідач визнає за позивачем право
власності на 2/3 частини квартири за
умови виплати позивачем комунальних
боргів, щомісячної сплати поточних
платежів, утримання житла задля його
подальшого продажу.

На виконання домовленості, відповідач
перевів на ім'я позивача борг за
теплопостачання в розмірі 3836,44 грн., та
комунальних платежів на утримання
житла в сумі 2431,04 грн., які були сплачені
за рахунок матері позивача, ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям підчас шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку, (доходу), а тим більше, якщо
мав і вкладав заробіток у придбання
майна, яке оформлювалось на одного з
подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено договором між
ними.

Згідно до ст. 70 СК України, передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частками майна дружини та
чоловіка є рівними, але за рішенням
суду частка майна дружини або чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним,
проживають діти а також повнолітні син,
дочка.

Вислухавши представника позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
а саме: рішення Мар'їнського районного
суду Донецької області (а.с.10), договір
купівлі - продажу (а.с.11), технічний
паспорт (а. с. 12), договір про
переведення боргу (а. с. 13), договір про
реструктуризацію заборгованості (а. с.
16), договір про надання послуг (а. с. 17),
договір підряду на поточний ремонт (а.
с. 18), акт здачі - прийому (а. с. 19),
квитанції (а. с. 20 - 28), розрахунковий чек
(а. с. 29 - 30), суд вважає, що при зазначених
обставинах позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню частково, а
саме є підстави задовольнити вимоги
позову про розподіл спільного майна
наступним чином: визнати спірну
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю сторін ОСОБА_3, та ОСОБА_4, та
визначити частки, на квартиру в розмірі
1/2 частки кожному, зазначивши що дане
домоволодіння є спільною сумісною
власністю. Суд не знаходить законних
підстав для задоволення позову щодо
встановлення факту проживання однією
сім'єю сторін під час зареєстрованого
шлюбу.

Судові витрати підлягають стягненою з
відповідача на користь позивача
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 212 - 215 ЦПК України, ст. 357 ЦК
України, ст. ст. 60, 61, 74 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання майна спільною сумісною
власністю та поділ спільного майна
подружжя - задовольнити частково.

Визнати домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1, житловою площею 61, 22 кв. м.,
загальною площею 91, 48 кв. м, спільною
сумісною власністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4.

Визначити частки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
квартиру загальною площею 91, 48 кв. м.,
житловою площею 61, 22 кв. м, розташовану
за адресою АДРЕСА_1 - в розмірі 1/2 частки
кожному.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.

Суддя: Н. М. Ваврушак