У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 25 липня 2014 року про відмову в
задоволенні заяви про вжиття заходів
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи -
Відділ Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Закарпатській
області, Міський відділ Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції про
визнання договору дійсним та визнання
права власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку
ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 25 липня 2014 року якою
відмовлено у задоволенні його заяви
щодо вжиття заходів забезпечення
позову по даній справі.

В апеляційній скарзі ставить питання
про скасування даної ухвали з
постановленням нової ухвали про
задоволення заяви. В обґрунтування
посилається на порушення судом норм
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за
заявою сторони має право вжити заходів
до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

В своїй заяві про забезпечення позову
ОСОБА_2 просив дослівно: «Вжити заходів
для забезпечення збереження
автомобіля марки Mazda E 220, рік випуску 2000,
номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний
номер НОМЕР_2 та недопущення його
реалізації державною виконавчою
службою через аукціон».

Тобто заявником не конкретизовано який
саме вид забезпечення позову слід
вжити по даній справі, фактично в заяві
викладена лише мета заявника, для
досягнення якої він просить вжити
заходи забезпечення позову,
недопущення реалізації автомобіля
державною виконавчою службою.

З матеріалів справи вбачається, що
відділом ДВС Ужгородського МРУЮ
накладено арешт на спірний автомобіль
під час здійснення виконавчого
провадження про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Універсалбанк»
заборгованості за кредитним договором,
на підставі рішення Ужгородського
міськрайонного суду.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили.

Зі змісту прохальної частини заяви
ОСОБА_2 фактично вбачається, що такий
просить вжити заходів забезпечення
позову спрямованих на унеможливлення
виконання судового рішення про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, що не допускається.

За таких обставин, заява ОСОБА_2 про
вжиття заходів забезпечення позову
шляхом недопущення реалізації
автомобіля державною виконавчою
службою задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково зазначив у резолютивній
частині ухвали, що заява ОСОБА_2 була
про накладення арешту, так як такої
вимоги заявник не ставив.

Зважаючи на викладене, у відповідності
до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України ухвала суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 307, 312-315 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 25 липня 2014 року змінити.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття
заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді