АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Коваль О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 09 липня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив стягнути з відповідачів у
солідарному порядку суму
заборгованості у розмірі 304 862,68 дол.
США. та 81 484 252,45 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачами порушено умови
договорів кредиту та поруки в частині
своєчасного повернення коштів та
сплати відсотків за їх користування.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 09 липня 2014 року - позов
задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК»
заборгованість за кредитним договором
№ 37.3/ІЖ-008.08.1 від 11.04.2008 року та договору
поруки від 11.04.2008 року у розмірі 228 207, 59
доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2014
року складає 2 672 833, 93 грн. - по тілу
кредиту та відсотках та 2 913 608, 67 грн. -
пені, 3% річних, судовий збір у розмірі 1
827 грн. з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу і, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального
процесуального права, просив скасувати
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Вказує на те, що банк має право стягнути
з ОСОБА_1 всю суму нарахованих
процентів за користування кредитом,
оскільки боржник не здійснював повного
дострокового погашення заборгованості
на день звернення банку до суду, - 17
березня 2014 року.

В судовому засіданні представник банку
скаргу підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що відповідачі взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором не виконали, а
заборгованість у повному обсязі не
погашена.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Статтями 553 та 554 ЦК України
передбачено, що поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку, відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно зі ст. 558 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча і пов'язаний з
боржником певними зобов'язальними
відносинами, але є самостійним
суб'єктом у відносинах із кредитором.
Поручитель, зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 37.3/ІЖ-008.08.1, за
умовами якого банк надає позичальнику
кредит на купівлю квартири, що
зазначено у Витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, на
загальну суму 150 000 доларів США 00 центів
строком (терміном) по 11 квітня 2022 року
включно під 12 % річних.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору
позичальник зобов'язується погашати
кредит рівними частками в сумі 893
доларів США 00 центи щомісячно, в строк
(термін) до « 10» числа кожного місяця 2008
року шляхом внесення готівкою чи
перерахування зі свого поточного
рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.2
цього Договору.

Для забезпечення виконання
зобов'язань, 11.04.2008 року між позивачем
та ОСОБА_2 було укладено договір поруки,
з метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним
кредитним договором.

26.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено Договір про внесення змін до
кредитного договору № 37.3/ІЖ-008.08.1 від
11.04.2008 року, згідно умов якого,
процентна ставка за кредитами дорівнює
18 % річних.

Позивач виконав свої зобов'язання,
надавши відповідачу кредитні кошти в
повному обсязі.

Натомість, ОСОБА_1 свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про застосування до
нарахованої заборгованості строків
позовної давності, оскільки перебіг
строків позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу. Істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання). Положення статті 616 ЦК
передбачають право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

Апеляційна інстанція також
погоджується з висновком про зменшення
розміру пені, враховуючи її розмір - 1 579
634,73 дол. США, який в шість разів
перевищує розмір збитків, а також
зважаючи на те, що неустойка, яка
нараховується як пеня, є засобом
цивільно - правової відповідальності.

За таких обставин вірним є висновок
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення боргу з позичальника та
поручителя в межах строку позовної
давності, оскільки вони не виконували
зобов'язання за кредитним договором та
договором поруки.

Твердження відповідачів про
припинення поруки ОСОБА_2 є
безпідставними, оскільки згідно умов
договору поруки, вона відповідає перед
банком по зобов'язаннях, що виникають з
договору кредиту та усіх додаткових
угод, які можуть бути укладені до
закінчення строку його дії.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 09 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді