РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2014 року

селище Шевченкове

Шевченківський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Шевченкове Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивачка в травні 2014 року звернулася
до суду з позовом про стягнення з
відповідача по справі матеріальної
шкоди в розмірі 14 тисяч гривень і 100
тисяч моральної шкоди. В серпні
позивачка уточнила позовні вимоги і
просила стягнути з відповідача 8 тисяч
685, 47 гривень (а.с.44).

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 31 січня 2013 року
ОСОБА_2 вчинила напад на неї, нанесла їй
декілька ударів важким предметом по
голові, який знаходився в її пакеті, чим
спричинила гостру закриту
черпно-мозкову травму.

Своїми злочинними діями , як зазначає
позивачка, відповідачка - ОСОБА_2
завдала їй матеріальної шкоди на суму 8
235,47 гривень (вартість медикаментів,
ліків, медичних послуг) та вартість
томографічного обстеження, що складає 1
450 гривень. Загальний розмір коштів,
витрачених на лікування, складає 9685,47
гривень. 1000 гривень позивачці передав
її чоловік, коли вона знаходилася в
лікарні, отже з відповідача необхідно
стягнути на її користь 8 тисяч 685,47
гривень.

У судовому засіданні позивачка і її
представник повністю підтримали
уточнені позовні вимоги та наполягали
на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав заперечення проти
позовної заяви про відшкодування
матеріальної шкоди, пояснивши, що з
позовними вимогами відповідач не
погоджується, так як штраф і моральну
шкоду, визначену вироком суду вона
сплатила, ніяких доказів щодо витрат на
лікування, завданих нею легких
тілесних ушкоджень в розмірі 8 236
гривень, не надано. Також відповідач
пояснює, що надані позивачем чеки, що
містяться в матеріалах справи, не
відображають назв ліків, які саме їй
були приписані лікарем, а отже вони не
являються доказом того, що саме ці суми
є витратами на лікування позивачем
легких тілесних ушкоджень, завданих
відповідачем.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні докази, з'ясувавши
позицію позивача, відповідача,
представників сторін, допитавши в
якості свідка лікаря Шевченківської
ЦРЛ ОСОБА_3, який безпосередньо лікував
позивачку, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
вироку Шевченківського районного суду
Харківської області від 19.02.2014 року,
відповідачка по справі була визнана
винною в тому, що 31 січня 2013 року,
знаходячись в приміщенні залізничного
вокзалу ст. Шевченкове - Південне,
Південної залізниці, з мотивів
ревнощів, полімерним пакетом, в якому
знаходились її мобільний телефон,
косметичка та шкіряний гаманець,
нанесла один удар по голові та два
удари по задній поверхні грудної
клітини справа позивачці, чим
спричинила останній закриту черепно -
мозкову травму у формі струсу
головного мозку, з наявністю ділянки
травматичного набряку та садна у
тім'яній ділянці голови зліва, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень , що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, а також
два синці та садно на задній поверхні
грудної клітини справа, які за ступенем
тяжкості відноситься до легких
тілесних ушкоджень. Відповідача
вказаним вироком визнано винною в
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125
КК України та призначено покарання у
вигляді штрафу в розмірі 100
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а також стягнуто з неї на
користь позивача 1000 гривень моральної
шкоди.

Внаслідок перенесеної травми, як
зазначає позивачка в суді, у неї різко
погіршився зір, що почало створювати
додаткові незручності в повсякденному
побуті та при виконанні виробничих
завдань і відповідно потребувало
лікування. Після скоєння нападу
остання вимушена була постійно
приймати заспокійливі ліки та
препарати для покращення свого
здоров'я.

Позивачка внаслідок злочинних дій
ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в
стаціонарі Шевченківської ЦРЛ
Харківської області з 31.01.2013 року по
21.02.2013 року та двічі була направлена на
обстеження до Харківської клінічної
травматологічної лікарні, де їй було
зроблено томограму та надано інші
медичні послуги, які стали причиною
значних матеріальних витрат на
загальну суму 8235,47 гривень (вартість
медикаментів, ліків, медичних послуг)
та вартість томографічного обстеження,
загальний розмір коштів, витрачених на
лікування, як зазначає позивачка
складає 9685,47 гривень.

Під час перебування позивача в лікарні,
відповідач передала своїм чоловіком 1000
гривень, і тепер, як стверджує позивач,
розмір витрачених коштів складає 8685,47
гривень, які вона просить стягнути з
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень даних
Пленумом Верховного Суду України в п.2
постанови від 27.03.1992 року № 6 „Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" (з наступними змінами), суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
підстав відповідальності за завдану
майнову шкоду, шкода заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Суд вважає, що з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути
матеріальну шкоду в розмірі 2 тисяч 496
гривень, яка підтверджується доказами
позивача, а саме довідками
Шевченківської ЦРЛ, в якій кількості
ліки були призначені при лікуванні
відповідно до виписки, наданої лікарем
ОСОБА_3, а також які витрати на купівлю
за власні кошти понесла позивачка,
згідно наданих їй чеків до суду (а.с.45-47)
кількості куплених лікарняних
препаратів відповідно до витягу з
історії хвороби при лікуванні (а.с.66, 68).
В іншій частині позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди суд
позивачу відмовляє, так як позивач не
надав доказів суду про необхідність
купівлі за власні кошти інших ліків,
ніж приписаних лікарем, для лікування
за чеками, наданими позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Оскільки
позивачем не надано доказів
спричинення матеріальних збитків в
розмірі саме 8 235,47 гривень, суд позов
задовольняє частково в частині
доведеності витрат на лікування, в
іншій частині позову необхідно
відмовити.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на котрі вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановленихст.61 цього Кодексу.

Суд враховує лише кількість і вартість
куплених лікарняних препаратів
позивачкою відповідно до витягу
історії хвороби і довідки
Шевченківської ЦРЛ про їх кількість
(а.с.66, 68).

З вироку суду (а.с.33-34)
вбачається, що згідно висновку судово -
медичної експертизи № 378-КЕ/2014 від 14
січня 2014 року у ОСОБА_1 мале місце
закрита черепно - мозкова травма - струс
головного мозку, з наявністью ділянки
травматичного набряку та садна у
тім'яній ділянці голови зліва.
Вищевказані ушкодження відносяться до
легких тілесних ушкоджень ,що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Тривалість знаходження ОСОБА_1 на
стаціонарному лікуванні не відповідає
важкості отриманої черепно - мозкової
травми, а були обумовлені загостренням
наявного у неї хронічного захворювання
серцево - судинної патології. З даних
медичної карти амбулаторного хворого
ОСОБА_1 вбачається, що з приводу
судинних захворювань шийного відділу
хребта вона спостерігається з 2000 року,
з приводу цієї ж патології потерпіла
зверталась за допомогою у 2005 -2006 році, у
2008 році був встановлений діагноз
дисциркуляторна енцефалопатія І
ступеню з лікворно- венозною
дистензією, астенічним синдромом. Всі
ці захворювання носять хронічний
характер і відношення до травми не
мають.

В зв'язку з цим загальна сума збитків
при спричиненні відповідачкою легких
тілесних ушкоджень на покупку ліків
складає 2 тисячі 496 гривень, при цьому
1000 гривень відповідачем було
відшкодовано добровільно, що не
заперечується сторонами (а.с. 44), тому
сума, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
становить 1 тисяча 496 гривень.

Судові витрати підлягають стягнення з
відповідача пропорційно задоволених
вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України,

ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 1 тисячі 496
гривень.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 58
гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Шевченківський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Шевченківського

районного суду
С.М. Стеганцов