Справа № 204/1039/14-ц
Провадження № 2/204/1090/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

19 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» назву змінено на ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 8/2006/840-МК12/41 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 17500,00 Доларів США з виплатою процентної ставки 15,5 % річних. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується .надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання Зобов'язання, що витікають з Кредитного договору № 8/2006/840-МК12/41 від 25.12.2006 р., між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 був укладений Договір Поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за виконай Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Попри взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконав умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором термін, у зв'язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість станом на 10 січня 2013 року у сумі - 91647,90 грн., з яких: 56599,55 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 23811,71 грн. - заборгованість по процентам, 11236,64 грн. - пеня. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 91647,90 грн., з яких: 56599,55 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 23811,71 грн. - заборгованість по процентам, 11236,64 грн. - пеня. та судовий збір в розмірі 916,48 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заперечення, в яких просили в позові відмовити. Відповідачка ОСОБА_1 надала до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просила застосувати строк позовної давності до вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми пені в розмірі 11236,64 грн. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Як встановлено у судовому засіданні, 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» назву змінено на ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 8/2006/840-МК12/41 відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 17500,00 Доларів США з виплатою процентної ставки 15,5 % річних (а.с. 8-9).

Даний Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору.

З метою забезпечення виконання Зобов'язання, що витікають з Кредитного договору № 8/2006/840-МК12/41 від 25.12.2006 р., між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 був укладений Договір Поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком відповідати за виконай Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору (а.с. 10).

Видача Банком та отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 211 від 25.12.2006 року (а.с. 11).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується .надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно п. 1.2 Договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в п.1.1 Договру поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідачі не виконують, що призвело до порушення прав позивача.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 8/2006/840-МК12/41від 25 грудня 2006 року згідно розрахунку наданому до суду позивачем станом на 10 січня 2013 року складає 91647 грн. 90 коп., з яких: 56599 грн. 55 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 23811 грн. 71 коп. - заборгованість по процентам, 11236 грн. 64 коп. - пеня (а.с. 4-7).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи викладене, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідачів за період з 19.02.2013 року по 19.02.2014 року, тобто за рік до звернення до суду із позовом, що становить 0,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості підлягає зменшенню з 91647 грн. 90 коп. до 80411 грн. 26 грн.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачами обставини викладені у позовній заяві частково спростовані, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 8/2006/840-МК12/41від 25 грудня 2006 року у розмірі 80411 грн. 26 грн., з яких: 56599 грн. 55 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 23811 грн. 71 коп. - заборгованість по процентам, а також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 804 грн. 11 коп., таким чином, всього стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума у розмірі 81215 грн. 37 коп.

В решті заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Надра» слід відмовити.

На підставі викладеного, враховуючи, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України», керуючись статтями 41, 42, 99 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 527, 530, 549, 553, 554, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 15, 18, 57-60, 79, 88, 169, 197, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 8/2006/840-МК12/41від 25 грудня 2006 року у розмірі 80411 грн. 26 грн., з яких: 56599 грн. 55 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 23811 грн. 71 коп. - заборгованість по процентам та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 804 грн. 11 коп., а всього 81215 грн. 37 коп.

В решті заявлених позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. В. Нізік