Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/6838/2014
інстанції - Бартащук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
КомерційнийБанк «ПРИВАТБАНК» - Шуліки
Аліни Володимирівни на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 березня 2014 року

в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
КомерційнийБанк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб,які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної
скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов. Вважає, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає те, що
посилання суду першої інстанції в
своєму рішенні на відмінність
фотографій відповідача у копії
паспорта, який був наданий при
укладанні договору кредиту, є
припущенням, оскільки встановлення
справжності підпису позичальника у
договорі потребує спеціальних знань та
проведення відповідних експертних
досліджень, які не можуть бути
здійснені безпосередньо судом. У
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що підпис
позичальника у договорі не належить
ОСОБА_4

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14листопада 2007
року фізичній особі на ім'я ОСОБА_4за
кредитним договором №КЗХКРХ104070834 було
видано кредит у розмірі 3 569, 09 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

З моменту оформлення кредиту
погашення кредиту та відсотків за
користування ним не проводилися.

Про кредит відповідач дізнався після
звернення банку до суду з даним
позовом.

Постановою Дніпровського РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 20 червня 2007 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи встановлено, що 12червня 2007 року
невстановленими особами було
викрадено паспорт ОСОБА_5.

18березня 2008 року відповідачу було
видано новий паспорт серії НОМЕР_1
Дніпровським РУГУ МВС України в м.
Києві.

Фотографія в паспорті, по якому було
оформлено кредит, не ідентифікується з
особою відповідача.

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, просив
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 32 410, 27
грн. В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до
укладеного Договору № КЗХКРХ104070834 від
14 листопада 2007 року відповідач отримав
кредит у розмірі 3 569, 09 грн.,
підтвердивши свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і банком
Договір, підписавши заяву про надання
кредиту. У порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054
ЦК України та умов договору відповідач
зобов'язань за договором належним
чином не виконав, отриманий кредит не
повернув, внаслідок чого станом на 16
серпня 2013 року утворилася
заборгованість в розмірі 32 410, 27 грн.,яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав,
просив відмовити у його задоволенні з
тих підстав, що його паспорт був
втрачений, наміру отримати кредит він
не мав, кредитний договір не підписував
і кредитних коштів за цим договором не
отримував, а оглянуті ним документи,
надані позивачем до позовної заяви,
свідчать про те, що копія паспорту
містить не його фотокартку, копія
паспорта ним не завірялася, копія
довідки про ідентифікаційний код, яку
він не втрачав, і яку надав банк, не
відповідає оригіналу такої довідки,
яку він має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач кредитний договір з
позивачем не укладав, кредитні кошти
за договором не отримував,отже не може
нести правову відповідальність у
вигляді наслідків, передбачених
договором, а саме повернення кредиту,
сплати процентів, штрафних санкцій
тощо.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи, доказам,
які були надані сторонами, та вимогам
закону.

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
висновок суду про те, що договір
кредиту відповідачем не укладався,
повинен був ґрунтуватись лише на
висновку судової почеркознавчої
експертизи, яка судом не призначалась і
не проводилась.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК
України жоден з доказів, в тому числі і
висновок експертизи, не має для суду
наперед встановленого значення, його
належність, допустимість та
достовірність підлягає оцінці окремо
та у сукупності з іншими.

У даному випадку суд на підставі ст. 212
ЦПК України дав належну оцінку доводам
відповідача про те, що кредитний
договір ним не укладався, встановивши,
що договір укладений особою з
пред'явленням паспорта відповідача,
який на той час був викрадений у нього
невстановленими особами, під час
укладання договору у паспорті
містилась фотокартка іншої особи,
номер ідентифікаційного коду, наданий
банку під час укладання договору, не
відповідає номеру ідентифікаційного
коду відповідача, яким довідка з
номером ідентифікаційного коду не
втрачалась. Дані доводи відповідача
підтверджені належними доказами.

При цьому, для спростування зазначених
доводів відповідача клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи для дослідження підпису
відповідача у кредитному договорі
позивачем ні в суді першої інстанції,
ні в апеляційному суді не заявлялось,
що відповідно до ст. ст. 10, 143 ЦПК України
позбавило суд можливості призначити
експертизу в даній справі.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» - Шуліки
Аліни Володимирівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: