Справа № 645/6184/14-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м.
Харкова у складі: головуючого судді -
Алфьорової Т.М., за участю секретаря
судових засідань Савченко В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський
районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС
України про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
визнання особи такої, що втратила право
користування житлом та зняття з
реєстрації місця проживання,
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю, втрату права
проживання та користування житлом та
зняття з реєстрації місця проживання.
В обгрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що є власником квартири
АДРЕСА_1, в якій зареєстровано місце
проживання відповідача у справі її
повнолітнього племінника ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який з липня 2013 року
зібрав свої речі та виселився з
квартири, припинив всі стосунки, як зі
своїми батьками, так і з позивачем. На
прохання позивача про необхідність
знятись з реєстрації місця проживання
в квартирі відповідач не мотивуючи
відмовив, та вже більше року в квартирі
не проживає, квартирну платню,
комунальні послуги не сплачує. Своїми
діями відповідач перешкоджає їй в
користуванні та розпорядженні
квартирою, тому вона просить усунути
перешкоди в праві користування
квартирою, визнати відповідача таким,
що втратив право проживання та
користування квартирою, та зняти з
реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місця
проживання за адресою: квартира
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
повністю і пояснив суду про обставини
вище викладені і просить визнати
ОСОБА_3таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 на
підставі ст. 405 ЦК України.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, через канцелярію суду подав
заяву, в якій просив суд розглядати
справу в його відсутність та повідомив,
що позовні вимоги позивача визнає в
повному обсязі, наслідки визнання
позову, встановлені чинним
законодавством України, йому відомі.
Третя особа - представник
Фрунзенського районного відділу у м.
Харкові ГУ ДМС України про день і час
слухання справи сповіщався належним
чином, в судове засідання не з'явився,
не явка третіх осіб не перешкоджає
слуханню справи по суті.
Вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі з
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_2 є власником квартири
АДРЕСА_1, що підтверджено Договором
дарування від 15.03.2007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу.
Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від
01.08.2014 року відповідач, який є
племінником позивачки, зареєстрований
Відповідач, визнавши позов, не
заперечує ті обставини, що вже більше
року в квартирі не проживає, квартирну
платню, комунальні послуги не сплачує.
Цивільним кодексом України з 2004 року
передбачена спеціальна норма для
визнання членів сім'ї власника такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК
України), яка підлягає застосуванню до
даних правовідносин.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Статтею 317 ЦК України - передбачено, що
власникові належать право володіння,
користування та розпорядження своїм
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні їм права
користування та розпорядження своїм
Той факт, що за адресою позивача
зареєстрована особа, які фактично за
цією адресою не проживає, створює
негативні наслідки майнового
характеру для позивача, оскільки
розмір оплати за комунальні послуги
нараховується із розрахунку до
кількості осіб, що зареєстровані за
певною адресою, і через це позивач
повинен сплачувати за більшу кількість
послуг, ніж за ту, якою користується
фактично, а також реєстрації
відповідача перешкоджає позивачу
повною мірою розпоряджатися своїм
майном, укладати будь які угоди
стосовно спірної квартири. Таким чином,
зазначений вище факт безпосередньо
впливає на виникнення у позивача
певних додаткових (економічно
необґрунтованих) майнових обовязків.
У звязку з вказаними обставинами, суд
вважає, що позивачем був доказаний факт
не проживання відповідача тривалий час
за місцем його реєстрації, тому суд
вважає за необхідним позов
задовольнити в частині усунення
перешкод в користуванні квартирою та
визнання особи такої, що втратила право
користування жилим приміщенням.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
В разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном власник має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.
Таким чином, як випливає з указаної
норми, зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про: 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення прав
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою; 4)
оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
з зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні прав користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну з таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71,72,116,156,405 ЦК
Саме таку правову позицію висловив
Верховний Суд України в постанові від 16
січня 2012 року № 6-57цс11.
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом /судами/ касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на це, підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 в частині зняття ОСОБА_3 з
реєстрації місця проживання, а саме:
АДРЕСА_1 немає, оскільки рішенням суду
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщеним є
самостійною підставою для зняття особи
з реєстрації.

У зв'язку з вказаними обставинами та
враховуючи те, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону, не порушує прав, свобод чи
інтересів інших осіб, суд задовольняє
вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213, 215, ЦПК України, ст.
ст. 15, 16, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом визнання особи такої,
що втратила право користування житлом
та зняття з реєстрації місця
проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в іншій
частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя