Справа № 450/682/14
Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський
Провадження № 22-ц/783/5081/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

з участю заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 28 травня 2014
року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся в суд із заявою,
заінтересована особа Приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
встановлення факту. З посиланням на ст.
1264 ЦК України просив встановити факт
проживання однією сім»єю ОСОБА_2 з
ОСОБА_5 з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Пустомитівського
районного суду Львівської області від
28 травня 2014 року в задоволенні заяви
відмовлено.

Рішення оскаржив заявник. Вважає
його незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неналежному оціненні всіх
обставин, що мають значення для
привального вирішення даної справи.

Просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
заяву. Мотивує тим, що на початку 2005
року познайомився з ОСОБА_5, яка була
самотньою жінкою та проживала у
квартирі АДРЕСА_1. З метою подальшого
догляду за нею, поселився в її квартиру.
6 листопада 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
було укладено Договір довічного
утримання, посвідчений державним
нотаріусом Другої Львівської
державної нотаріальної контори Шершун
Н.К., зареєстрований в реєстрі за №3-1583.
Зазначає, що між ними склалися
батьківські відносини, оскільки
починаючи з січня 2005 року проживав з
ОСОБА_5 та ставився до неї, як до своєї
матері. Головною ознакою проживання
спадкоємця однією сімєю із
спадкодавцем є систематичне ведення з
ним спільного господарства, тобто
прийняття участі у спільних витратах,
спрямованих на забезпечення
життєдіяльності. Вказує на те, що вони з
ОСОБА_5 мали спільний бюджет, який
складався з її пенсії та його зарплати,
вели спільне господарство, разом
харчувалися та приймали участь у
спільних витратах.

Конституційний Суд України у п.6
рішення «Про офіційне тлумачення
терміна «член сім»ї» від 03.06.1999 року
№5-рп/99 розрізняє членів сім»ї взагалі
(відносить до них чоловіка або дружину,
прямих родичів по низхідній або
висхідній лініях - дітей і батьків) та
членів сімей, які перебувають на
утриманні або проживають із суб'єктами
права (інші особи, що постійно мешкають
з ними, ведуть спільне господарство,
зокрема не тільки близькі родичі (рідні
брати, сестри, онуки, дід і баба), але і
інші родичі чи особи, які не
перебувають у безпосередніх родинних
зв'язках. Обов'язковою умовою визнання
їх членами сім»ї, крім факту спільного
проживання є ведення із суб'єктом
спільного господарства, тобто
наявність спільних витрат, спільного
бюджету, спільного харчування, купівлі
майна для спільного користування,
участі у витратах на утримання майна,
його ремонт, надання взаємної допомоги,
наявність усних чи письмових
домовленостей про порядок
користування житловим приміщенням,
інших обставин, які засвідчують
реальність сімейних відносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, всі
витрати щодо поховання повністю узяв
на себе. Після її смерті відкрилась
спадщина, яку він прийняв, оскільки
проживав разом з нею на день її смерті.
Як пізніше йому стало відомо, 10.02.2012
року ОСОБА_5 уклала з ПАТ «Дельта Банк»
Договір банківського вкладу №003-13524-100212
«Найкращий пенсійний». Звернувшись до
приватного нотаріуса за видачею
свідоцтва про право на спадщину, йому
було відмовлено, і роз'яснено, що він
вправі звернутись до суду із заявою про
встановлення факту проживання однією
сім»єю. Оскільки, заявник проживав зі
спадкодавцем однією сім»єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
вважає, що має право на спадкування як
спадкоємець четвертої черги.

При розгляді справи за апеляційною
скаргою заявник ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники в судове засідання не
з»явились, належно повідомлені про
розгляд справи за апеляційною
скаргою, про причини неявки суд не
повідомили, тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у їх
відсутності, що відповідає вимогам ч. 2
ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що згідно положень ст. 3
ч.2 СК України сім»ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Нормами ст. 3 ч.4 СК України
встановлено, що сім»я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечить моральним
засадам суспільства.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
дійшов висновку, що укладений договір
довічного утримання не може вважатися
таким, що заявником здійснювався
спільний побут з ОСОБА_5 та судом не
встановлено на протязі якого часу
заявник проживав у квартирі померлої,
оскільки перебував та перебуває у
зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Однак до такого висновку суд дійшов
передчасно.

Матеріалами справи встановлено, що 6
листопада 2009 року ОСОБА_5 уклала
Договір довічного утримання, за
умовами якого, передала у власність
ОСОБА_2, належну їй на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_1, взамін
чого, ОСОБА_2 зобов'язувався
забезпечувати відчужувача утриманням
та доглядом довічно, на умовах цього
Договору. Зокрема за згодою сторін
обов'язок набувача по наданню
відчужувану довічного забезпечення
визначається у вигляді забезпечення
житлом шляхом збереження права
безоплатного по життєвого проживання у
цілій відчужуваній квартирі, без
конкретного визначення частини
помешкання, здійснення догляду та
необхідної допомоги, надання побутових
послуг, забезпечення згідно з
рецептами лікарів належними
лікувальними засобами, у разі
виникнення потреби, забезпечити іншими
видами матеріального забезпечення та
доглядом.

Крім того, набувач зобов'язаний був
щомісячно сплачувати комунальні
послуги за квартиру, у терміни,
встановлені відповідними договорами
про надання таких послуг.

Відповідно до п.3 ст.749 ЦК України
набувач зобов'язаний був у разі смерті
відчужувача поховати її, та доглядати
за її могилою.

Згідно свідоцтва про смерть, серія
НОМЕР_1, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Організацією похоронів займався
ОСОБА_2

Після її смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно, а саме банківські
вклади (депозит).

Підставою звернення до суду стало
виявлення заявником після смерті
ОСОБА_5 договір банківського вкладу
(депозиту) «Найкращий Пенсійний»
№003-13524-100212, укладений 10.02.2012 року між
ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк», однак
отримати свідоцтво про право на
спадщину не може.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції, апелянт пояснив, що вклад в
сумі 12000 гривен є вкладом, який
покладений заявником в рахунок
виконання в такий спосіб умов договору
довічного утримання, а про вклад на
ім»я ОСОБА_5 на суму 40 000 гривен
обізнаний не був./а.с. 22,23/

Звертаючись до суду із заявою про
встановлення факту, заявник ОСОБА_2
зазначав, що проживав із ОСОБА_5 за її
адресою не менше як п'ять років однією
сім»єю до часу відкриття спадщини.
Вказував на те, що вони вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
здійснював за нею догляд, оскільки вона
була старшою людиною та постійно
хворіла, купував ліки та продукти
харчування, сплачував комунальні
послуги, прибирав у квартирі. Вважав, що
між ними склалися близькі батьківські
стосунки і встановлення такого факту
матиме юридичне значення у цій справі,
оскільки надасть йому можливість бути
спадкоємцем четвертої черги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 256 ЦПК
України суддя відмовляє у відкриті
провадження по справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений під
час розгляду справи - залишає заяву без
розгляду.

Аналогічні положення містяться в
роз'ясненнях п.3 ч. 3 Постанови Пленуму
верховного Суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення».

Між, суд першої інстанції при розгляді
заяви ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім»єю з ОСОБА_5 з 2005
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахував
зазначені положення закону та допустив
помилку розглядаючи заяву про
встановлення факту, у той час як виник
спір про право.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає заяву ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання із спадкодавцем
однією сім»єю не менш ніж п»ять років
до часу відкриття спадщини слід
залишити без розгляду та роз»яснити
йому право звернутись до суду з позовом
на загальних підставах.

Керуючись ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307,
п.4 ч.1 ст. 309. ст.. 310, 313, п.3 ч.1 ст. 314, ст.. 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
28 травня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована
особа приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про встановлення факту, що має юридичне
значення залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді