Єдиний унікальний номер 257/3084/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/6083/2014
Головуючий у 1 інстанції: Чальцева Т.В.
Доповідач: Мальований Ю.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого Мальованого Ю.М.,

суддів Новосядлої В.М., Будулуца М.С.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька на рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 03 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька, третя особа ПАТ
«Шахта імені А.Ф. Засядько» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька, третя особа - ПАТ
«Шахта імені А. Ф. Засядько» про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої професійним
захворюванням. В обґрунтування вимог
посилався, що більш 15 років працював у
вугільній промисловості у шкідливих та
небезпечних умовах праці з повним
робочим днем під землею з повним
робочим днем. Внаслідок праці у
шкідливих та небезпечних умовах, він
захворів на хронічну вертеброгенну
поперково-крижовою радикулопатією у
стадії згасаючого загострення з
больовим та м'язово-тонічними
синдромами про що було складено акт по
формі П-4 № 96. Згідно виписки з акту МСЕК
від 09 червня 2010 р., його було визнано
інвалідом третьої групи та було
встановлено 60 % стійкої втрати
працездатності безстроково. Внаслідок
професійного захворювання він
знаходився як на стаціонарному, так і
на амбулаторному лікуванні. У зв'язку з
вищевикладеним, позивач отримав як
матеріальну, так і моральну шкоду.
Однак, на даний час він отримує
компенсацію лише матеріальної шкоди,
хоча йому була завдано й значну
моральну шкоду - в наслідок
професійного захворювання він став
інвалідом третьої групи, йому біли
спричинені як фізичний біль, так і
моральні страждання. На даний час він
відчуває певні труднощі, оскільки
обмежений у русі і у фізичному
навантаженні, позбавлений можливості
нормально вести побут, постійно
приймає медичні препарати для
полегшення стану здоров'я. Таким чином,
внаслідок отриманого професійного
захворювання на виробництві йому було
заподіяно моральної шкоди, яка полягає
у моральних переживанням у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, стражданнях
через фізичний біль, необхідність
постійного тривалого лікування. Розмір
заподіяної йому немайнової шкоди він
оцінив у 25000 грн., які відповідач у
добровільному порядку йому не
відшкодовує. Тому він звернувся до суду
і просив стягнути з відповідача
зазначену суму на його користь.

Рішенням Київського районного суду
м.Донецька від 03 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька, третя особа ПАТ
«Шахта імені А.Ф. Засядько» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої професійним захворюванням
задоволено частково. Стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька на користь ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок професійного
захворювання 18 000 (вісімнадцять тисяч)
грн. 00 коп.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька та подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову через
порушення норм матеріального і
процесуального права. В обґрунтування
скарги апелянт зазначив, що обов'язок
відшкодування моральної шкоди в даному
випадку покладено на підприємство.
Крім того, зазначає, що позивачем не
доведений факт заподіяння йому
моральної шкоди.

Сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, однак в судове засідання не
з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач позивач 15 років
працював у вугільній промисловості у
шкідливих та небезпечних умовах праці
з повним робочим днем під землею з
повним робочим днем. (а. с. 7-10)

Внаслідок праці у шкідливих та
небезпечних умовах, позивач захворів
на хронічну вертеброгенну
поперково-крижовою радикулопатією у
стадії згасаючого загострення з
больовим та м'язово-тонічними
синдромами про що було складено акт по
формі П-4 № 96. (а. с. 6)

Згідно довідки МСЕК від 21.09.2003 році було
первинно встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі
60%, встановлена третя група
інвалідності та визначена потреба у
додаткових видах допомоги,
протипоказана важка фізична праця та
праця в несприятливих метеоумовах .

Висновком Медико-соціальної
експертної комісії від 09 червня 2010 р.,
позивача було визнано інвалідом
третьої групи та було встановлено 60
(шістдесят) % стійкої втрати
працездатності безстроково. (а. с. 5)

У відповідності до підпункту "е"
пункту 1 частини 1 статті 21 та частини 3
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року,
Фонд соціального страхування виплачує
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Частина 1 ст. 9 Закону України "Про
охорону праці" від 14 жовтня 1992 року в
редакції від 21 листопада 2002 року
передбачає, що "відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до абзацу 2 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року
в редакції від 24.10. 2003 року і Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
року страхова виплата за моральну
шкоду провадиться потерпілому Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань незалежно від втрати ним
професійної працездатності.

Встановлюючи розмір моральної
шкоди, що підлягає стягненню з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька, суд першої
інстанції врахував наслідки
професійних захворювань, характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв'язків, і обґрунтовано прийшов до
висновку про задоволення позову про
стягнення моральної шкоди в межах,
передбачених частиною 3 статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", яка
діяла на час прийняття рішення МСЕК про
встановлення ступеню втрати
працездатності.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи. Доказами, на
підставі яких суд встановив наявність
факту заподіяння позивачу моральної
шкоди, є акт розслідування хронічного
професійного захворювання (а.с. 6),
довідка МСЕК від 21.09. 2003 рік довідка
МСЕК про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності (а.с.
49). Враховуючи викладене, висновки суду
першої інстанції про заподіяння
позивачу моральної шкоди в зв'язку із
ушкодженням його здоров'я та наявності
у позивача права на відшкодування
моральної шкоди внаслідок отриманого
професійного захворювання
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Суд першої правильно не прийняв до
уваги заперечення представника
відповідача про неможливість
відшкодування позивачеві моральної
шкоди в зв'язку з тим, що згідно Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності" від
23.02.2007 року норму закону про виплату
моральної шкоди виключено, оскільки
право на відшкодування моральної шкоди
у нього виникло з 21.09. 2003 року, коли йому
вперше було встановлено втрату
професійної працездатності. З цього
часу у нього виникло право на
відшкодування моральної шкоди. Тому
дія Закону України "Про внесення змін
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" від 23.02.2007 року на
правовідносини сторін не поширюється,
оскільки закон не має зворотної дії у
часі, і на момент настання страхового
випадку, діяли норми згідно яких
відповідач зобов'язаний був самостійно
відшкодовувати моральну шкоду
позивачу, в зв'язку з пошкодженням
здоров'я на виробництві..

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи і не
спростовують висновків суду.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування не встановлено.

З урахуванням наведеного
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Згідно зі ст. 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу та залишає рішення
без змін.

Керуючись статтею 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Донецька від 03 липня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді