КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/5664/14-ц
Провадження № 2/552/2045/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2014 року Київський районний суд
м.Полтава в складі: головуючого - судді -
Миронець О.К., за участю секретаря
судового засідання - Ваніної Ю.А.,
представника позивача - Негребецької
М.М. представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Київського районного суду м. Полтави
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія Фармко» до ОСОБА_3 про
повернення коштів отриманих
безпідставно, внаслідок рахункової
помилки

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Компанія Фармко»
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
та просить суд повернути ТОВ «Компанія
Фармко» безпідставно сплачені
внаслідок рахункової помилки по
договору оренди землі грошові кошти в
сумі 16886,04 гривні. Свій позов позивач
обґрунтовує тим, що 27.05.2004 року між
ОСОБА_5 та ТОВ «Компанія Фармко» був
укладений договір оренди землі №П-33.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. ЇЇ
спадкоємцем став ОСОБА_3 За період з 2011
року по 01.01.2014 року йому виплачено 24855,04
гривень орендної плати, хоча по
договору необхідно було виплатити 7969
гривень. Позивач в своєму позові
зазначає, що переплата сталась
внаслідок рахункової помилки та як на
підставу повернення коштів
посилається на ст.1212 ЦК України і в
самій позовній заяві зазначає про те,
що кошти отримані без достатніх
правових підстав.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
суд його задовольнити та повернути ТОВ
«Компанія Фармко» безпідставно
сплачені внаслідок рахункової помилки
гроші в сумі 16886,04 гривень.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала та просила
суд відмовити в його задоволенні з
підстав зазначених в запереченнях.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 27.05.2004 року між
ОСОБА_5 та ТОВ «Компанія Фармко»
укладено договір оренди землі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її
смерті спадкоємцем є ОСОБА_3. Згідно п. 40
вищевказаного договору оренди землі
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи не є
підставою для зміни умов або
розірвання договору. Згідно розрахунку
видачі орендної плати ОСОБА_3 за період
з серпня 2011 року по січень 2014 року
сплачено 24855,04 гривень.

Наявність рахункової помилки при
обрахуванні суми орендної плати, яка
кожного року підлягала виплаті
позивачем не доведена.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 24.12.1999 року
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» до
лічильних помилок належать
неправильності в обчисленнях. Не
можуть вважатись ними не пов'язані з
обчисленням помилки в застосуванні
закону та інших нормативно-правових
актів.

Як на підставу повернення коштів
позивач посилається на ст.1212 ЦК
України, яка передбачає, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
сплачувались кошти як орендна плата по
договору 27.05.2004 року за №П-33, який і був
підставою для їх виплати. Отже,
посилання позивача на ст.1212 ЦК України
є безпідставними.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, оскільки при
подачі позову позивач вибрав невірний
спосіб захисту свого порушеного права.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Відмовити товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія Фармко» в
задоволенні їх позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.К.Миронець