Провадження № 2/127/6722/14
УХВАЛА

03 жовтня 2014 року
м.
Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Іщук Т.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Української акціонерної страхової
компанії «АСКА», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Позивач подав до суду заяву про
забезпечення позову, в якій просить в
якості забезпечення позову накласти
арешт на транспортний засіб
(автомобіль) ВАЗ 2107, 1999 року випуску, д/н
НОМЕР_1, який належить відповідачу на
праві власності, шляхом заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію, перереєстрацію,
здійснювати його відчуження, в межах
суми позовних вимог. Заява мотивована
тим, що неодноразові намагання
вирішити спір у досудовому порядку
залишені відповідачем поза увагою,
тому позивач вважає, що має місце
ухилення відповідача від
відшкодування йому шкоди у
добровільному порядку.

Заява про забезпечення позову має
відповідати вимогам визначеним
ст.ст.151-152 ЦПК України. В заяві про
забезпечення позову має бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні
відповідати заявленим вимогам, тобто
бути безпосередньо зв'язаними з
предметом спору, бути співмірними
заявленим вимогам, необхідними і
достатніми для забезпечення виконання
судового рішення.

Судом також враховується охорона прав
і інтересів інших осіб, які беруть
участь у справі.

Судом перевірено аргументованість
заяви про забезпечення позову щодо
застосовування заходів забезпечення
позову, зазначених заявником і не
встановлено реальної небезпеки, що
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до утруднення або
навіть неможливості у майбутньому
виконати рішення суду. Заявником не
надано доказів, які б свідчили про те,
що невжиття заходів забезпечення
позову призведе до наслідків,
зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що підстави
для забезпечення позову відсутні,
оскільки крім іншого, в заяві та
матеріалах позову відсутні будь-які
докази належності відповідачу ОСОБА_2
на праві власності автомобіля ВАЗ 2107,
1999 року випуску, д/н НОМЕР_1. Заява
базується на необґрунтованих
припущеннях заявника щодо можливого
вчинення у майбутньому дій боржником з
ухилення від виконання рішення суду, що
не є підставою для задоволення заяви в
контексті вимог п. 2 ч. 2 ст. 151 ЦПК
України. Крім того, визначаючи арешт
майна, як вид забезпечення позову,
заявник конкретизує його спосіб
здійснення іншим видом забезпечення
позову, передбаченим ч. 1 ст. 151 ЦПК
України як забороною вчинення дій
невизначеним колом осіб. Суд звертає
увагу, що арешт та заборона вчинення
дій - це два різні види (способи)
забезпечення позову і позивач
помилково ототожнив ці види. Арешт як
спосіб забезпечення позову полягає в
проведенні опису майна і забороні
розпоряджатися ним до вступу рішення в
законну силу або до зняття, а в разі
потреби - в обмежені права
користуватися майном або його
вилученні у боржника та передачі на
зберігання іншим особам. Натомість,
заборона на вчинення дій, як вид
забезпечення позову, полягає у
конкретно виражених юридично значущих
діях від яких визначене коло осіб має
утриматися.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви
про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: