У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом заступника
прокурора Харківської області в
інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області до ОСОБА_4, третя особа -
управління Держкомзему у
Дергачівському районі Харківської
області, про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації та
повернення земельної ділянки за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 3 березня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року заступник
прокурора в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області звернувся до суду із указаним
позовом, посилаючись на те, що
прокуратурою Харківської області
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства під час
передачі Русько-Лозівською сільською
радою Дергачівського району
Харківської області у власність
земельних ділянок, якою достовірно
встановлено, що Русько-Лозівською
сільською радою Дергачівського району
Харківської області 30 червня 2006 року на
VI сесії V скликання питання щодо
надання ОСОБА_4 дозволу на розробку
технічної документації з встановлення
меж земельної ділянки та 25 червня 2007
року на XVI сесії V скликання про
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га,
розташованої по АДРЕСА_1, не
розглядались, відповідні рішення
сільською радою не приймались.
Зазначав, що такі обставини свідчать
про незаконність набуття ОСОБА_4 права
власності на вказану земельну ділянку
та порушення інтересів держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області як власника земельної ділянки.

У зв'язку з цим заступник прокурора
просив суд визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га, розташовану по
АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_4 29 листопада 2007
року; визнати недійсним запис у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про право власності
ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку;
зобов'язати управління Держкомзему у
Дергачівському районі Харківської
області скасувати державну реєстрацію
у Державному реєстрі земель державного
акта на право власності на земельну
ділянку, виданого ОСОБА_4 29 листопада 2007
року; зобов'язати ОСОБА_4 звільнити,
привести у придатний для використання
стан та повернути за належністю
Русько-Лозівської сільській раді
земельну ділянку площею 0,15 га по
АДРЕСА_1.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 3
березня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 11 червня 2014 року, позов
заступника прокурора Харківської
області в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області задоволено частково. Визнано
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га, розташовану по АДРЕСА_1, виданий
29 листопада 2007 року на ім'я ОСОБА_4
Визнано недійсним запис у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про право власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,15 га, розташовану по
АДРЕСА_1. Скасовано у Державному
реєстрі земель державну реєстрацію
державного акта на право власності на
земельну ділянку, виданого 29
листопада 2007 року на ім'я ОСОБА_4
Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити, привести
у придатний для використання стан та
повернути за належністю
Русько-Лозівській сільській раді
Дергачівського району Харківської
області земельну ділянку площею 0,15 га
по АДРЕСА_1. У задоволенні решти
позовних вимог заступника прокурора
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суди
першої та апеляційної інстанцій на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 29 листопада 2007
року, виданий ОСОБА_4 з порушенням ст. 116
ЗК України, ст. ст. 26, 59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні», оскільки
достовірно встановлено, що 30
червня 2007 року на VI сесії V скликання та
25 червня 2007 року на ХVI сесії V скликання
рішення Русько-Лозівською сільською
радою Дергачівського району
Харківської області щодо ОСОБА_4
відповідно про надання дозволу на
розробку технічної документації з
встановлення меж земельної ділянки і
про передачу йому спірної земельної
ділянки у власність не приймались.
Зазначене, крім інших доказів,
підтверджено і постановою
Золочівського районного суду
Харківської області від 4 квітня 2014
року про закриття кримінальної справи
у зв'язку з амністією відносно ОСОБА_5,
який визнав, що вказані вище рішення
ради не приймались, виготовлені та
підписані ним самостійно.

Доводи касаційної скарги про
неможливість визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку без визнання
незаконним рішення органу влади не
відповідає вимогам закону і правовим
позиціям Верховного Суду України, які
згідно ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для судів (постанова №
6-78цс11 від 20 лютого 2012 року, постанова №
6-33цс13 від 22 травня 2013 року).

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 3 березня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько В.С. Висоцька О.В.
Кафідова