Справа № 456/1432/14-ц
Провадження № 2/456/1050/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі - Петренко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи
виконавчий комітет Стинавської
сільської ради, відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області, комунальне
підприємство Львівської обласної ради
Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації, управління
Держземагенства у Стрийському районі
Львівської області про усунення
перешкод в користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що згідно рішення ВК районної ради
народних депутатів № 292 від 01.12.1988 р. за
ОСОБА_1 оформлено право власності на
будинок АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 оформлено
право власності на будинок № АДРЕСА_2. З
причин зазначених ВК районної ради
народних депутатів № 168 від 17.08.1989р.
право власності на вказані будинки № 31
та № 33 скасували, а утворені окремі
господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_1
об»єднали в один колгоспний двір. Таким
чином будинок № 31 почав належати
ОСОБА_1 на праві приватної власності, як
окремого члена колгоспного двору, а
будинок № 33 на праві приватної
власності ОСОБА_4, як голові
колгоспного двору. Все інше майно
колгоспного двору належало учасникам
на праві спільної сумісної власності.
Таким чином, об»єднання двох
господарств в один колгоспний двір
призвело до виникнення негативних
наслідків, а саме будинок № 31
збудований ОСОБА_1 на земельній
ділянці, яка виділена ОСОБА_5 під
будівництво, з умовою знесення старої
хати, що підтверджується рішенням ВК
Стрийської районної ради № 128 від 21.04.1967
р. та копією плану ділянки № 39/67 від
21.04.1967 р.. Будинок № 33 це стара хата, де
проживала голова колгоспного двору
ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_3. Два житлові
будинки в одному колгоспному дворі
грубо порушували законодавство того
часу. Рішенням Стрийського районного
народного суду № 2-116 від 09.12.1990р.
проведено розподіл майна колгоспного
двору, будинковолодіння по АДРЕСА_1.
Зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_3 виділено та
признано право власності на 37/100 долей
будинковолодіння. За ОСОБА_1, ОСОБА_6
видалено та визнано право власності на
63/100 долей будинковолодіння. Внаслідок
цього право спільної сумісної
власності, перейшло в право спільної
часткової власності. Оскільки ОСОБА_4
та ОСОБА_3 позивалися про виділ, то
право часткової власності втрачено і
набуто право виділеної частки, яка
підлягає реєстрації як приватна
власність.

Відповідно частка, яка залишилася у
ОСОБА_1 і його дружини перейшла у
спільну приватну власність. Частка
майна кожного члена колгоспного двору,
становила по ? частки від спільного
сумісного майна колгоспного двору.
Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_3 утворили
окремий новий двір з будинком № 33
частка належного їм майна становила ?
частки від майна колгоспного двору, а
виділ не передбачає новий двір. Від
виділеної частки 37/100 будинковолодіння
№ 31 вони відмовилися оскільки не
зареєстрували її у вставленому
порядку, будь-яких робіт у цілях
перепланування будинку для спільного
користування не провели, речове майно
не набули, а отже і не набули право
власності. Земельна ділянка під
виділену частку будинку не виділялася,
що ще раз свідчить про відсутність
реєстрації права власності на частку
виділену з майна будинку № 31. Таким
чином ОСОБА_1 та ОСОБА_6, як добросовісні
володільці продовжували володіти
часткою 63/100 на праві власності і
володіли на праві власності часткою
37/100. На даний час позивачі проживають у
будинку №? 31, до якого належать
господарські споруди, який побудований
у 1971 році, та з часу завершення
будівництва і по теперішній час
проживають, володіють і користуються
ним, проводять оплату платежів
передбачених за це користування.
Будинок розташований на земельній
ділянці, яка виділялася під його
забудову, будинок прийнятий в
експлуатацію. Право власності на
будинковолодіння позивачі не
зареєстрували. В червні 2013р. з метою
оформлення документів про право
власності ОСОБА_1 звернувся до
Стинавської сільської ради, де йому
повідомили, що право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 оформлено
за ОСОБА_3, в зв»язку з чим у видачі усіх
необхідних документів йому було
відмовлено. Тобто ОСОБА_7 зареєструвала
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1, частина якого у розмірі 63/100
долей належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6. За
таких обставин, речове майно позивачів
порушено, вони не можуть у
встановленому законом порядку
здійснити реєстрацію нерухомого майна.
А тому, просять скасувати право
власності ОСОБА_3 на нерухоме майно по
АДРЕСА_1

Позивачі та їхній представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю послалися на
обставини викладені в заяві, додатково
пояснили, що позивач не може
приватизувати належний йому будинок,
оскільки відсутні будь-які
правовстановлюючі документи. Спірний
будинок АДРЕСА_1 будував позивач
ОСОБА_1. В 1990р. рішенням Стрийського
суду було виділено частки в будинку. З
того часу, позивач не оспорював право
відповідача на її частку, оскільки
проживав в будинку і ніхто не
порушував його право. Земельна ділянка
під будівництво будинку виділялась
ОСОБА_3 (батьку позивачки ОСОБА_6 та
відповідачки ОСОБА_3), будинок
розпочали будувати в 1966р., а завершили в
1971р.. Спірний будинок будували
позивачі, а тому такий повинен належати
саме їм. Просять позов задоволити.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов заперечили
повністю, додатково пояснила, що
народилась та до сих пір проживає в
АДРЕСА_2 (старий будинок), ще за життя
батькові поряд з їхнім старим будинком
виділили земельну ділянку, для
будівництва нового будинку. Будували
всіє сім»єю в тому числі й сестра з
чоловіком (позивачі) допомагали,
завершили будівництво в 1971р., батько
помер в 1972р.. В новий будинок № 31
перейшла проживати сестра з чоловіком,
а вона з матір»ю залишились в старому
будинку № 33, оскільки з сестрою були
неприязні відносини. В 1990р. за рішенням
суду, було розподілено частки в
спірному будинку. Земельна ділянка під
будинковолодінням не приватизована, а
перебуває в спільному користуванні.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представники третіх осіб, виконавчий
комітет Стинавської сільської ради,
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
комунальне підприємство Львівської
обласної ради Стрийське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації,
управління Держземагенства у
Стрийському районі Львівської області
в судове засідання не з»явились, подали
до суду заяви в яких просили розгляд
справи проводити у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Власник порушеного права може
скористатись не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Спосіб
захисту регламентує конкретні
цивільні правовідносини.

Главою 5 Цивільного-процесуального
Закону регламентовано поняття доказів,
їх належність та допустимість;
обовязок доказування і подання
доказів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно рішення виконавчого комітету
Стрийської районної ради депутатів
трудящих від 31.04.1967р., ОСОБА_5 дозволено
проведення житлового будівництва на
закріпленій за ним земельній ділянці в
с.Верхня Стинава, Стрийського району.
Вказаним рішенням ОСОБА_5 зобов»язано
розібрати стару хату та одержати
документи на проведення будівництва.

Як визнано сторонами в судовому
засіданні, будівництво будинку було
завершено в 1971р. та на момент смерті
ОСОБА_5 в 1972р. будинок був введений в
експлуатацію. Однак зважаючи на те, що
між ОСОБА_4, ОСОБА_3 з однієї сторони та
ОСОБА_1, ОСОБА_6 з іншої, склались
неприязні відносини, а тому
відмовідачка з матір»ю залишились
проживати в старому будинку № 33, а
позивачі перейшли в новозбудований
будинок №31.

Рішення виконкому Стрийської
районної ради від 1.12.1998р №292, вирішено
оформити право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1

за ОСОБА_1. На підставі вказаного
рішення, 5.12.1988р. ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право власності на
спірний будинок.

Однак, рішенням виконкому Стрийської
районної ради № 168 від 17.06.1989р.,
суспільну групу господарства ОСОБА_4,
ОСОБА_1 з 1971р. було визнано - колгоспною.
Рішення виконкому районної ради від
1.12.1988р. № 292 «Про оформлення права
власності та реєстрацію житлових
будинків» в частині оформлення права
власності на житлові будинки в с. В.
Стинава, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_4
(АДРЕСА_2) визнано таким, що втратило
чинність.

Зважаючи на ситуацію, що склалась,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, звернулись до суду з
позовом про визначення права власності
на половину майна колгоспного двору та
розподіл майна колгоспного двору.

Так, Рішенням Стрийського районного
народного суду Львівської області від
9.12.1990р. встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3
та ОСОБА_6 являються членами одного
колгоспного двору в с. В.Стинава
Стрийського району, починаючи з
моменту його заснування, з 1965р. членом
даного колгоспного двору став ОСОБА_1.
Судом було спростовано той факт, що з
1971р. було утворено два господарства:
ОСОБА_5 - категорія колгоспників і
ОСОБА_1 - категорія робітників. Також
встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 являються членами
єдиного колгоспного двору. В період
будівництва будинку 1967-1970 р.р. сторони
проживали в даному дворі і приймали
участь в спорудженні нового будинку, та
мають право на частину колгоспного
двору.

Вказаним рішенням, суд вирішив,
провести розподіл майна колгоспного
двору, будинковолодіння розташованого
в АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
ОСОБА_6. Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_3 в
житловому будинку приміщення 1-3 площею,
16,2 кв.м., приміщення 1-4 площею 12,9 кв.м.
вартістю 2542 крб. сарай «В» вартістю 279
крб., а всього виділено 37/100 долей
будинковолодіння, що складає 2821 крб.,
признано за ними право власності на 37/100
долей будинковолодіння. Виділено
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в житловому будинку
приміщення І-І площею 12,9 кв.м.,
приміщення 1-2 площею 16,4 кв.м., всього 29,3
кв.м. вартістю 2560 крб., веранду «а»
вартістю 1408 крб., а-і сходи вартістю 7
крб., - що складає 3975 крб.. Визнано за
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 право власності на 63/100
долей будинковолодіння. Стягнуто з
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4,
ОСОБА_3 різницю з виділеної їм частини
долі будинковолодіння по відношенню до
? частини долі будинковолодіння, що
становить 577 крб. Для встановлення
даного варіанту користування
необхідно заложити дверні пройоми в
приміщенні І-І в приміщенні І-4, в
приміщенні І-2 в приміщенні І-3. Всі
роботи і витрати по ізоляції покласти в
цій частині на ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та
ОСОБА_4, ОСОБА_3, в приміщенні 1-4 з
віконного пройому обладнати дверний
пройом. Горищем кожному співвласнику
користуватись над своїм приміщенням
внизу. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою судової колегії в цивільних
справах Львівського обласного суду від
7.02.1991р., касаційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 залишено без задоволення, а
вищевказане рішення Стрийського
районного суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

А тому, судом не можуть бути взяті до
уваги трактування позивачем норм ЦК
РСР 1963 р. викладені ними в позовній
заяві на їхню думку.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 17.11.2000р.,
спадкоємцем майна ОСОБА_4 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_3,
спадкове майно складається з 37/200
частин житлового будинку з відповідною
частиною належних до нього
господарських споруд, що по АДРЕСА_2.
Житловий будинок А-1, дерев»яний,
складається в цілому з однієї кухні,
трьох житлових кімнат площею 44,2 кв.м.,
до якого належать такі господарські
споруди: дерев»яні сарай Б, В, дерев»яна
вбиральня Д, бетонна вигрібна яма Г,
дерев»яна огорожа І. Ця частина
житлового будинку належала померлій на
підставі рішення Стрийського
районного суду від грудня 1990 р.,
зареєстрованого в Стрийському МБТІ за
№ 173.

Не заслуговують на увагу посилання
позивача й на те, що в свідоцтві вказано
буд. АДРЕСА_2 (старий будинок), а тому
відповідачка не набула права на
частину спірного будинку, оскільки
незважаючи на те, що вказано номер
іншого будинку, однак перелічені
характеристики саме спірного будинку
№ 31, що підтверджується копією
технічного паспорта та експлікацією до
нього, а також вказано, що ця частина
будинку належала померлій на підставі
рішення суду від грудня 1990р., в якому
йде мова саме про будинок № 31. Інших
рішень суду, не представлено.

Своє право на належні їй частини
будинку, відповідач зареєструвала у
встановленому законом порядку про що
свідчать відповідні реєстрові написи
зроблені Стрийським МБТІ на рішенні
суду та свідоцтві про право на
спадщину.

Спростовані в судовому засіданні
посилання позивачів на те, що
відповідач ОСОБА_3 зареєструвала право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, так як, згідно відповіді
управління Держземагенства у
Стрийському районі від 28.07.2014р, що на
території Стрийського району, м. Стрий
та м. Моршин станом на 01.01.2013р. ОСОБА_3
земельних ділянок у власності немає.

А відтак незрозумілим та недоведеним
є факт вчинення відповідачкою
будь-яких перешкод в здійснення
позивачами реєстрації нерухомого
майна. Письмових доказів про те, що
позивачам відмовлено в оформленні
документів необхідних для реєстрації
права власності на їхню частку в
спірному будинку, суду не представлено.

Враховуючи вищенаведене суд
приходить до переконання про те, що
вимоги позивачів є безпідставними, а
тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи виконавчий
комітет Стинавської сільської ради,
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
комунальне підприємство Львівської
обласної ради Стрийське міжрайонне
бюро технічної інвентаризації,
управління Держземагенства у
Стрийському районі Львівської області
про усунення перешкод в користуванні
майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів