Справа № 456/2251/13 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/3675/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановила:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.03.2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину вартості автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 110Д, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 28 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 280,00 грн. судового збору.

Знято арешт з автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 110Д, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 16.09.2013 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд, визначаючи вартість спірного автомобіля, безпідставно взяв до уваги довідку начальника центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Хуст № 2816 від 15.10.2013 року про те, що автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110Д, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_5 і що вартість даного автомобіля становить 56 559,23 грн., оскільки автомобіль, про який іде мова у довідці не можна ідентифікувати з спірним автомобілем. Суд не взяв до уваги те, що транспортний засіб був пошкоджений і повністю відремонтований перед так званою оцінкою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 10, 59, 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об»єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Районним судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року до травня 2012 року, що визнали сторони.

Судом також установлено, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 110Д, 1996 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, було придбано сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі 04.10.2011 року та зареєстровано за ОСОБА_2, тому вказаний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя.

13.12.2012 року, тобто після розірвання шлюбу між сторонами, спірний автомобіль знятий з обліку для реалізації (а.с.30).

20.12 .2012 року ОСОБА_2 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продати за ціну і на умовах на розсуд уповноважених вищезазначений автомобіль (а.с.58).

Як убачається з матеріалів справи, 21.02.2012 року ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. У межах даної справи ухвалою суду від 16.10.2012 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині розподілу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 110Д, залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Із позовної заяви ОСОБА_2 у вищезазначеній справі вбачається, що вартість спірного автомобіля нею була визначена у розмірі 56 000 грн. (а.с.59-60).

На підтвердження доводів відповідачки про те, що автомобіль нею було відчужено ОСОБА_6 за 8000 грн. не надано суду жодних належних та допустимих доказів.

Покликання ОСОБА_2 на проведення ремонтних робіт до відчуження автомобіля також не стверджується жодними засобами доказування.

Згідно довідки начальника центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Хуст та Хустського району УДАІ УМВС України в Закарпатській області №2816 від 15.10.2013 року автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110Д, державний номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_5, вартість даного автомобіль вказана в довідці-рахунку ДПІ 998083 від 10.01.2013 року становить 56 559,23 грн. (а.с.36).

Враховуючи вищенаведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав стягнення з відповідачки на користь позивача половини вартості автомобіля у розмірі 28 000 грн.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1 , 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.Л.Шумська