Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2891/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ліхтанська
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Савченко О.В.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 квітня
2014 року у справі за позовом Бердянської
міжрайонної прокуратури в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області, ОСОБА_2 про визнання
незаконним та скасування п. 5.32 рішення
Бердянської міської ради № 41 від 25
лютого 2010 року, про визнання недійсним
Державного акта на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та повернення
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА :

19 вересня 2013 року позивач в інтересах
держави звернувся до суду з
зазначеними вище вимогам. Посилався на
те, що п. 5.32 рішення сімдесят дев'ятої
сесії Бердянської міської ради V
скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» затверджено проект
відведення земельних ділянок та
передано у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0, 0 936 га для
індивідуального дачного будівництва, з
присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення 27.05.2010
року за ОСОБА_2 проведена державна
реєстрація за реєстраційним номером
86 Державного акту на право
власності серії ЯК № 911809 на зазначену
земельну ділянку (кадастровий номер
:12 : 016: 0303).

Пункт 5.32 рішення Бердянської міської
ради № 41 від 25.02.2010 року підлягає
скасуванню, Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку повинен бути визнаний
недійсним, його державна реєстрація
підлягає скасуванню, земельна ділянка -
поверненню з наступних підстав.

В ході прокурорської перевірки
встановлено, що згідно Генерального
плану міста Бердянська, затвердженого
рішенням Бердянської міської ради № 8
від 25.06.2009 року, зазначені у рішенні
території запроектовані для
розміщення оздоровчих установ та
установ, відпочинку, зелених насаджень
загального користування, громадських
центрів.

Відповідно до п. 3.39 ДБН 360-92 «Планування
і забудова міських і сільських
поселень» - будівництво нових дачних
районів в межах міських населених
пунктів не допускається. Перевіркою
також встановлено, що станом на час
прийняття Бердянською міською радою
рішення № 41 від 25.02.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення, та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» посадовими особами виконкому
міськради не розроблена та відповідно
Бердянською міською радою не
затверджена передбачена Законом
України «Про планування і забудову
територій» містобудівна документація
м. Бердянська, а саме: відсутні детальні
плани територій окремих районів міста,
зокрема території Бердянської коси.
Таким чином, за відсутності
містобудівної документації м.
Бердянська прийняття рішень щодо
планування, забудови, проектування та
будівництва об'єктів
житлово-цивільного та виробничого
призначення, впорядкування та
благоустрою території Бердянської
коси, неможливо.

Також, під час винесення спірного
рішення суттєво порушено порядок
надання земельних ділянок у власність.
Так, відповідно до положень ст.ст. 13,14
Конституції України - право власності
на землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Як зазначено вище, Бердянською міською
радою рішенням № 41 від 25.02.2010 року
затверджено проекти відведення та
передано у власність земельні ділянки
для індивідуального дачного
будівництва з порушенням вимог статей
51,118,123 Земельного кодексу України,
статей 88,90 Водного кодексу України,
статті 9 Закону України «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» без проведення
обов'язкової державної експертизи
землевпорядної документації, чим грубо
порушено вимоги законодавства та не
дотримано порядок набуття права
власності на землю.

За таких обставин прокурор прийшов до
висновку, що Бердянська міська рада під
час прийняття пункту 5.32 рішення № 41 від
25.02.2010 року грубо порушила положення
чинного законодавства в частині
підстав та порядку надання земельних
ділянок у власність, визначених
Конституцією та Земельним кодексом
України, і не мала права надавати у
власність ОСОБА_2 земельну ділянку по
АДРЕСА_1. Відповідно, державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку повинен бути визнаний
недійсним, а його державна реєстрація
підлягає скасуванню. У зв'язку з цим
прокурор просив суд визнати незаконним
та скасувати п. 5.32 рішення сімдесят
дев'ятої сесії Бердянської міської
ради п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010
року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
приватну власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,0 936 га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1;
визнати недійсним державний акт
направо власності серії ЯК № 911809 на
вказану земельну ділянку, виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_2 та зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі» за
реєстраційним номером 86 від 27.05.2010
року; зобов'язати Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати його
державну реєстрацію; обов'язати ОСОБА_2
повернути земельну ділянку площею 0, 0 936
га для ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 за належністю територіальній
громаді м. Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 квітня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним п. 5.32 рішення
сімдесят дев'ятої сесії Бердянської
міської ради п'ятого скликання № 41 від
25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення, та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок», яким
передана у приватну власність ОСОБА_2
земельна ділянка площею 0,0936 га для
ведення індивідуального дачного
будівництва , що розташована за адресою
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним державний акт
направо власності серії ЯК №911809 на
земельну ділянку площею 0, 0 936 га для
ведення індивідуального дачного
будівництва, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 101 617, 42 грн., виданий
Бердянською міською радою на ім'я
ОСОБА_2, зареєстрований в «Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за
реєстраційним номером 86 від 27.05.2010
року (кадастровий номер :12 : 016: 0303)
та скасовано його державну реєстрацію.

Зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію земельної ділянки,
розташованої за адресою АДРЕСА_1 шляхом
закриття Поземельної книги на
земельну ділянку по АДРЕСА_1
(кадастровий номер :12 : 016: 0303).

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну
ділянку площею 0,0 936 га для ведення
індивідуального дачного будівництва,
що розташована за адресою АДРЕСА_1
(кадастровий номер : 12 : 016: 0303), за
належністю територіальній громаді м.
Бердянська.

В решті частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
в особі представника - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, наданим
доказам, на допущені судом порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області відповідачі не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень, про причини неявки суд не
сповістили, тому відповідно до
положень частини 2 статті 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника прокуратури,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, п. 5.32 рішення
сімдесят дев'ятої сесії Бердянської
міської ради V скликання № 41 від 25.02.2010
року "Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок" було
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
власність ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,0936 га для індивідуального
дачного будівництва, з присвоєнням
поштової адреси: АДРЕСА_1. На підставі
зазначеного рішення за ОСОБА_2
проведена державна реєстрація за
реєстраційним номером 86
державного акту серії ЯК №911809 на право
власності на земельну ділянку ( а. с. 9-16
).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності того,
що передача у власність ОСОБА_2 спірної
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва була здійснена з
порушенням визначеного законодавством
порядку, зокрема, статей 118,123
Земельного кодексу України, статті 9
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації".

Висновок суду слід визнати
правомірним, оскільки він погоджуються
з фактичними обставинами справи, із
зібраними по ній доказами, а також
відповідає нормам матеріального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції належним чином керувався
приписами Конституції України, нормами
матеріального права і виходив з того,
що земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Земля, її надра,
атмосферне повітря, водні і інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) екологічної зони є
об"єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п. 5.32 рішення сімдесят
дев'ятої сесії Бердянської міської
ради V скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення та надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» затверджено проект
відведення земельних ділянок та
передано у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0, 0 936 га для
індивідуального дачного будівництва, з
присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення 27.05.2010
року за ОСОБА_2 проведена державна
реєстрація за реєстраційним номером
86 Державного акту на право
власності серії ЯК № 911809 на зазначену
земельну ділянку (кадастровий номер
:12 : 016: 0303).

Разом з тим, за даними виконавчого
комітету Бердянської міської ради, на
підставі проведеного містобудівного
аналізу та згідно з Генеральнм планом
м. Бердянська, затвердженого рішенням
шістдесят восьмої сесії Бердянської
міської ради У скликання від 25.06.2009 року
№ 8, спірна земельна далянка
розміщується на території оздоровчих
установ та установ відпочинку в межах
двокілометрової зони прибрежної
захисної смуги Азовського моря. В
інформації Управління
Держземагентства у Бердянському
районі Запорізької облаксті № 0569/01-23
від 19 лютого 2014 року заначено, що на
індексо-кадастровій карті відстань від
урізу води Азовського моря до спірної
земельної ділянкина відсутня. Згідно
ситуаційної схеми, складеної ПП
«Азовгенпроект» відстант спірної
земельної ділянки від урізу води
Азовськогог моря складає 1094 метри,
відстань від урізу води ліману складає
8,5 метри.

Листом виконавчого комітету
Бердянської міської ради № 0631-14 від 17
квітня 2014 року підтверджено, що спірна
земельна ділянка розміщується у зоні
установ відпочинку та туризму.

Позитивні висновки про погодження
проекту землеустрою щодо відведення у
власність відповідачки вищезазначеної
земельної ділянки були відкликані
Головним управлінням Держкомзему за
участю управління Держземінстпекції,
Мелітопольським сектором регулювання
природокористування Державного
управління охорони навколишнього
природнього середовища в Звапорізькій
області.

За визначенням статті 50 ЗК України
землі, які використовуються для
організації відпочинку населення,
туризму та проведення спортивних
заходів, відносяться до земель
рекреаційного призначення.

Згідно статті 51 ЗК України до складу
земель рекреаційного призначення
належать земельні ділянки зелених зон
і зелених насаджень міст і інших
населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури та спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих і
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації.

Оскільки ж факту переведення
Бердянською міською радою спірної
ділянки з категорії землі
рекреаційного призначення на землю
житлової та громадської забудови з
дотриманням вказаного Порядку по
справі не встановлено, суд дійшов
правомірного висновку, що, враховуючи
правовий статус зазначеної ділянки,
Бердянською міською радою при
прийнятті рішення про її надання у
власність ОСОБА_2 були порушені вимоги
чинного законодавства, у тому числі ст.
9 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації", відповідно до якої
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок водного фонду,
оздоровчого та рекреаційного
призначення підлягають обов'язковій
державній експертизі.

Всупереч вказаним вимогам закону та ч. 9
ст. 118 ЗК України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) обов'язкова державна
експертиза землевпорядної
документації при виділенні земельної
ділянки по АДРЕСА_1 не проводилась.

Посилання в апеляційній скарзі на
незаконність судового рішення у
зв'язку з порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосування норм матеріального права,
не є переконливими.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст. 21 ЦК
України, згідно якої суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови № 7 від 16.04.2004
року "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
ст.ст.8,124 Конституції, ст.ст.
26,30,87-90,97,100,102,118,123,128, 143-146,149,151,153-158,161, 210,212
ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст. 15
ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки, є документами, що
посвідчують право власності й
видаються на підставі рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України,
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Не є переконливими і доводи скарги щодо
порушення ст. 45 ЦПК України.

В обґрунтування позову прокурор
посилався на порушення вимог
земельного законодавства з боку органу
місцевого самоврядування - Бердянської
міської ради під час прийняття п. 5, 5.32
рішення № 41 від 25.02.2010 року та на
порушення інтересів держави у сфері
контролю за використанням і охороною
землі як національного багатства, що
свідчить про правомірність звернення
прокурора для захисту інтересів
держави до суду з даним позовом, у якому
прокурор виступав у статусі позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що при вирішенні спору суд
безпідставно не застосував правила ст.
140 ЗК України, не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вказаною статтею
визначено перелік підстав припинення
права власності на земельну ділянку
для випадків, коли право власності
набуто в передбаченому законом
порядку, а не коли особа набула право на
земельну ділянку на підставі рішення
органу місцевого самоврядування, яке
було прийняте з порушенням вимог
закону.

У даному випадку предметом судового
спору було саме питання законності
передачі у власність земельної
ділянки, а не вилучення ділянки,
набутої на законних підставах.

Прийняття ж рішення про затвердження
проекту землеустрою та передачу у
власність відповідачці земельної
ділянки без висновку державної
експертизи зазначеного проекту
землеустрою суперечить законам
України.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропуску позовної давності, оскільки з
вимогами про скасування п.п.5, 5.32
рішення Бердянської міської ради №41
від 25.02.2010 року, на підставі якого 27
травня 2010 року був виданий державний
акт про право власності на земельну
ділянку, який прокурор вимагав визнати
недійсним, позивач звернувся лише у
червні 2013 року, тобто після спливу
позовної давності, про застосування
якої заявляв відповідач, є
неспроможними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України (в
редакції закону станом на день
прийняття Бердянською міською радою
рішення № 32 від 24.12.2009 року) позовна
давність не поширюється на вимогу
власника або іншої особи про визнання
незаконним правового акту органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або інше
речове право.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-УІ,
який набрав чинності 15.01.2012 року, п.4 ч.1
ст. 268 ЦК України був виключений.

Разом з тим, відповідно до п.5
Прикінцевих та перехідних положень
цього Закону, протягом трьох років з
дня набрання чинності цим Законом
особа має право звернутися до суду з
позовом про визнання незаконним
правового акту органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи.

Отже з огляду на правила п.5 зазначених
Прикінцевих та перехідних положень,
доводи відповідача про сплив позовної
давності у даному випадку не можуть
бути прийняті до уваги.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що при розгляді справи суд не
застосував як положення ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, так і
наведених у скарзі рішень
Європейського суду з прав людини, не є
обґрунтованими, враховуючи, що
фундаментальним принципом
застосування судового прецеденту є те,
що судове рішення, яке
використовується як прецедент, має
бути ухвалене у спорі, який аналогічний
спору, що фактично розглядається.

Між тим, аналіз та оцінка встановлених
по розглянутій справи обставин
свідчать, що обставини наведених в
апеляційній скарзі рішень, як судових
прецедентів, є різними.

Задовольняючи позов прокурора, суд
правомірно виходив з того, що в силу
приписів ч.2 ст. 19 Конституції України
орган місцевого самоврядування
зобов'язаний діяти лише на підставах та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, а тому
зобов'язаний виконувати
конституційний припис "право власності
на землю набувається і реалізується
виключно відповідно до закону" і
додержуватися визначеного ЗК України
порядку передачі земельної ділянки у
приватну власність.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду та не
дають підстав вважати, що справа
вирішена неправильно.

Предбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі немає.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: