Справа №2-6027/2007 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Провадження №22-ц/784/2816/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Свіщуком О.В.,

за участю: ОСОБА_1- представника ОСОБА_2
- опікуна ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2 - опікуна ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 25 жовтня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання угоди купівлі - продажу
квартири дійсною та визнання права
власності на квартиру,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2007 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі - продажу квартири
дійсною та визнання права власності на
це майно.

Позивачка зазначала, що 18 липня 2007 року
між нею та відповідачкою в простій
письмовій формі на Універсальній Біржі
«Рона» було укладено договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідно
до умов договору вона (позивачка)
сплатила відповідачці 100 000 грн. в
рахунок вартості вказаної квартири, а
вона вселилась в цю квартиру,
здійснила її ремонт.

Проте в нотаріальному порядку вказаний
договір купівлі-продажу не був
посвідчений, що позбавляє її права
вільно розпоряджатись цією квартирою,
у тому числі, і шляхом відчуження.

Посилаючись на наведене, позивачка
просила визнати договір купівлі -
продажу квартири дійсним та визнати за
нею право власності на це майно.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 25 жовтня 2007 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено:

- визнати дійсним договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у простій
письмовій формі 18 липня 2007 року на
Універсальній Біржі «Рона» в м.
Миколаєві;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
опікуна ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовити. Апелянт посилається на те,
що за станом здоров'я відповідачка не
мала можливості підписувати будь-які
документи, а висновки суду стосовно
виконання умов цієї угоди не
відповідають дійсності. Крім цього,
оскаржуване рішення не відповідає
положенням цивільного права, якими
врегульовано спірні правовідносини.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається,
що згідно копії свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07 листопада 2001
року ОСОБА_3 належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1, яка
складається з чотирьох житлових
кімнат житловою площею - 51,7 кв. м,
загальною площею - 80,7 кв. м. Зазначене
свідоцтво 20 листопада 2001 року
зареєстровано у Миколаївському МБТІ.

Із письмової угоди про попередню
оплату від 18 липня 2007 року, підписану
сторонами в присутності представника
Універсальної біржі «Рона», видно, що
ОСОБА_3 мала намір продати вказану
квартиру позивачці, для чого
зобов'язалась підготувати необхідні
документи, а також зняти з реєстрації
осіб, які зареєстровані у цій
квартирі.

Зміст цієї угоди також свідчить, що
ОСОБА_3 як продавець отримала від
ОСОБА_4 100 000 грн. в рахунок вартості
цієї квартири і розрахунок проведено
повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України,
якщо сторони домовились щодо всіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами,
і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

За наведених обставин суд першої
інстанції на підставі ч.2 ст. 220 ЦК
України прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
визнання дійсним даного договору
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що кошти від продажу спірної
квартири ОСОБА_3 від позивачки не
отримувала безпідставні, оскільки
спростовуються змістом вказаного
договору купівлі-продажу квартири.

Не заслуговують на увагу посилання
в апеляційній скарзі і на те, що дану
квартиру ОСОБА_3 не звільняла, постійно
в ній проживає і у володіння ОСОБА_4 не
передавала.

Згідно довідки ЖЕК №2 ЖКП «Бриз»
Миколаївської міської ради від 13
жовтня 2014 року в спірній квартирі з 14
січня 2000 року зареєстрований ОСОБА_5,
позивачка та син останніх ОСОБА_6
Відповідачка не була зареєстрована в
цьому житловому приміщенні. Згідно
копії паспорта ОСОБА_3, вона з 29 лютого
1972 року зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. Дана обставина зазначена і в
свідоцтві про право на спадщину від 07
листопада 2001 року, яке видано в
нотаріальному порядку на ім'я
відповідачки.

Інформація із Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно свідчить про те, що 19 листопада 2007
року ОСОБА_4 зареєструвала право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Згідно відомостей із Державного
реєстру іпотек, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, 05 грудня 2007 року вказану
квартиру позивачка ОСОБА_4 передана в
іпотеку в забезпечення зобов'язань
ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Локі
- МБК» за кредитним договором (кредит в
розмірі 1500 000 грн.), укладеним з ВАТ
«Кредитпромбанк».

Що стосується аргументів
апеляційної скарги про порушення
процесуальних прав ОСОБА_3, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
направлення їй копії позовної заяви,
ухвали про відкриття провадження у
справі, а також відсутня заява про
розгляд справи у її відсутність, тоді
як в журналі попереднього судового
засідання від 25 жовтня 2007 року
зазначено про звернення відповідачки з
такою заявою, то ці порушення
процесуального права відповідно до ст.
309 ЦПК України не є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Не спростовують висновків суду і
посилання в апеляційній скарзі на те,
що за станом здоров'я ОСОБА_3 не могла
укласти спірний договір
купівлі-продажу вказаної квартири. Із
матеріалів справи видно, що рішенням
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 01 серпня 2014 року ОСОБА_3
визнана недієздатною. Зміст цього
рішення суду свідчить, що відповідно до
акту №227 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від 27
травня 2014 року ОСОБА_3 з 29 серпня 2007
року не могла розуміти значення своїх
дій та керувати ними. Спірний договір
укладено 18 липня 2007 року.

За наведених обставин колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 - опікуна ОСОБА_3
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва
від 25 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: