У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника», виконавчого
комітету Сніжнянської міської ради
Донецької області, Сніжнянської
міської ради Донецької області, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган
опіки та піклування Сніжнянської
міської ради, про визнання незаконними
рішень, ордеру на жиле приміщення,
виселення та вселення, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 13 травня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
Сніжнянського міського суду Донецької
області з вказаним позовом та просила
визнати незаконним рішення
Сніжнянської міської ради від 21 грудня
2007 року № 5/20-904 щодо дозволу
приватизації відповідачами квартири
АДРЕСА_1; визнати незаконним рішення
Сніжнянської міської ради від 16 серпня
2006 року № 553 щодо надання ОСОБА_7 та
членам її сім'ї спірної квартири;
визнати незаконним договори піднайму
спірної квартири, укладені між ОСОБА_7
та ДП ЖЄВ № 1 від 04 серпня 2003 року
та 27 квітня 2004 року; виселити
відповідачів за спірної квартири та
зняти їх з реєстраційного обліку;
визнати ордер від 29 серпня 2006 року
незаконним.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що їй на підставі рішення Виконавчого
комітету Сніжнянської міської ради
Донецької області від 16 грудня 1992
року було видано ордер № 572 на вселення
у квартиру АДРЕСА_1. 12 лютого 1993 року
вона вселилась у зазначену квартиру і
зареєструвалась в ній.

В листопаді 2010 року їй стало відомо про
ухвалення Сніжнянським міським судом
Донецької області заочного рішення від
19 травня 2006 року, згідно якого її
визнано такою, що втратила право
користування спірною квартирою та
знято з реєстрації. Однак, рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 17 липня 2013 року вказане рішення
місцевого суду було скасовано та
ухвалено нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Позивачу також стало відомо, що її
квартира приватизована за
відповідачами по 1/3 частині кожному, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом від 28 лютого 2007 року. Крім
того, 23 липня 2003 року рішенням
Виконавчого комітету Сніжнянської
міської ради погоджено надання дозволу
на вселення ОСОБА_7 в спірну квартиру та
укладення з нею договору піднайму.

Позивачка вважає такі рішення
виконкому незаконними, оскільки на той
час вона була користувачем спірної
квартири, тому звернулась до суду з
вказаним позовом.

Ухвалою Сніжнянського міського суду
Донецької області від 28 лютого
2014 року закрито провадження, в частині
позовних вимог ОСОБА_4 про визнання
незаконними договорів піднайму
спірної квартири, укладеними між
ОСОБА_7 та ДП ЖЕВ № 1 від 04 серпня 2003 року
та від 27 квітня 2004 року на підставі п.2 ч.
1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Сніжнянського міського суду
Донецької області від 28 лютого
2014 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 13 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове про часткове задоволення
позовних вимог. Визнано незаконним
рішення Сніжнянської міської ради від
16 серпня 2006 року № 553 «Про надання
жилого приміщення - трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, яка перебуває
на обліку у виконкомі міськради».
Визнано незаконним рішення
Сніжнянської міської ради від 21 грудня
2007 року № 5/20-904 «Про затвердження
розпорядження міського голови» в
частині затвердження розпорядження №
805-р про передання 07 листопада 2007 року
квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну
власність ОСОБА_7 Поновлено ОСОБА_4
строк на звернення до суду з позовом
про визнання ордеру недійсним. Визнано
недійсним ордер № 36 від 29 серпня 2006
року, виданий Виконавчим комітетом
Сніжнянської міської Ради народних
депутатів на підставі рішення № 553 від
16 серпня 2006 року ОСОБА_7 на право
зайняття квартири АДРЕСА_1. Виселено
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з
квартири АДРЕСА_1 із зобов'язанням
Сніжнянської міської ради Донецької
області надати ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 інше жиле приміщення,
яке має відповідати за розміром і
благоустроєм наданому. Вселено ОСОБА_4
в квартиру АДРЕСА_1. В інший частині
позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_7, не погоджуючись з даним судовим
рішенням апеляційної інстанцій подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати, та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
суду, обґрунтовано викладених в
мотивувальних частинах оскаржуваних
рішень.

Судом апеляційної інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних, у зв'язку з чим
правильно скасував рішення місцевого
суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
часткове задоволення позовних вимог,
апеляційний суд обґрунтовано виходив
із того, що ОСОБА_4 було незаконно
позбавлено права користування спірною
квартирою та знято з реєстрації за
постійним місцем її проживання на
підставі рішення суду, яке на
теперішній час скасовано, а тому її
порушене право на житло підлягає
захисту.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 13 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук