АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5395/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 639/7669/14-ц
Категорія: право власності
Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Трішкової
І.Ю., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря -
Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 25 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради, ОСОБА_2, за
участю третьої особи - Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» про
перерозподіл ідеальних часток та
припинення права власності; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Харківської міської ради, за участю
третьої особи - Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання права власності,

в с т а н о
в и л а:

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся у
суд із позовом до Харківської міської
ради, ОСОБА_2, за участю третьої особи -
Комунального підприємства «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
(далі - КП «ХМБТІ») про перерозподіл
ідеальних часток та припинення права
власності.

На обґрунтування вказав, що його
батькові ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1
року, 2 грудня 1958 року на підставі
Договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності, з
числом кімнат від однієї до п'яти
включно, надавалась під забудову
житлового будинку земельна ділянка
площею 350 кв. м., розташована по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
було зареєстровано: за його матір'ю
ОСОБА_4 - на ? частину на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 24 вересня 1974 року; за
тіткою ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2
року, та ОСОБА_6 - по 1/8 частині за кожним
на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 27 березня
1985 року.

На даний час він є власником ?
частини домоволодіння на підставі
рішень Жовтневого районного суду м.
Харкова від 3 листопада 2011 року та
апеляційного суду Харківської області
від 27 лютого 2012 року.

Інша ? частина цього домоволодіння
є відкритою.

Частина житлового будинку за даною
адресою, до якої входить і 1/8 померлої
ОСОБА_5, з 16 лютого 1991 року знищена
пожежею, тобто не входить до спадкової
маси.

Посилаючись на вказані обставин,
просив припинити право власності
ОСОБА_5 на 1/8 частину житлового будинку
з надвірними будівлями АДРЕСА_1;
перерозподілити ідеальні частки,
визнавши право власності на вказане
домоволодіння за ним в цілому;
зобов'язати Комунальне підприємство
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» (далі - КП «ХМБТІ»)
припинити право власності на 1/8 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5

В уточнених вимогах просив
перерозподілити ідеальні частки у
праві власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 та
вважати належними: йому 80/100 частин
замість ? частини, яка належала на
підставі рішень Жовтневого районного
суду м. Харкова від 3 листопада 2011 року
та апеляційного суду Харківської
області від 27 лютого 2012 року; ОСОБА_5 -
20/100 частин замість 1/8 частини, яка
належала на підставі рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 27 березня 1985 року.

Припинити право власності на 20/100
частин даного домоволодіння на ім'я
ОСОБА_5 у зв'язку зі знищенням об'єкту
власності.

Перерозподілити ідеальні частки
у праві власності та визнати
належним йому будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в цілому.

Зобов'язати КП «ХМБТІ» припинити
право власності на 1/8 частину житла на
ім'я ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.
В зустрічному позові просив визнати за
ним право власності на 1/8 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 після смерті матері
ОСОБА_5

На обґрунтування вказав, що він є
єдиним спадкоємцем першої черги,
фактично вступив в управління
спадковим майном, оскільки мешкав
разом з матір'ю, після її смерті
заволодів усім її майном, включаючи і
те, що знаходилось в спірному будинку.

В уточнених вимогах ОСОБА_2 просив
визнати право власності на 20/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після померлої
матері ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 25 червня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено перерозподілити
ідеальні частки у праві власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та вважати належним
ОСОБА_1 80/100 частин замість ? частини,
яка належала йому на підставі рішення
апеляційного суду Харківської області
від 3 листопада 2011 року.

Право власності на 20/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями за вказаною адресою залишено
відкритим після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій
частині, а також зустрічних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову,
ухвалити нове рішення в цій частині про
задоволення позову в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що покази свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про його фактичний
вступ в управління спадковим майном
судом не прийнято до уваги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, просить змінити
рішення суду першої в частині відмови в
позові щодо припинення права власності
на 20/100 частин та залишення цієї частки
відкритою. Зокрема, вказує, що суд
помилився, зазначивши, що згоріли
тільки 3/8 частин спірного будинку та що
його мати проживала разом з ОСОБА_5 і
їхні частини не постраждали від пожежі.

Харківська міська рада та КП
«ХМБТІ» рішення суду першої інстанції
не оскаржили, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційних скарг і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

За п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі знищення
майна.

У разі знищення майна, права на яке
підлягає державній реєстрації, право
власності на це майно припиняється з
моменту внесення за заявою власника
змін до державного реєстру (стаття 349 ЦК
України).

Спірним є домоволодіння АДРЕСА_1.

Матеріали справи свідчать, що на
підставі Договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності, з числом
кімнат від однієї до п'яти включно, від 2
грудня 1958 року ОСОБА_3, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, надавалась під
забудову житлового будинку земельна
ділянка площею 350 кв. м., розташована по
АДРЕСА_1. Межі даної земельної ділянки
встановлені актом від 18 жовтня 1958 року,
складеним геодезистом Управління
Головного Архітектора (а. с. 38-39, 41-42).

На підставі рішень Жовтневого
районного суду м. Харкова від 25 серпня
1965 року, від 24 вересня 1974 року, від 27
березня 1985 року право власності на дане
домоволодіння було зареєстровано на
ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - по
? частині за кожним; за ОСОБА_4 - матір'ю
позивача визнано право власності на ?
частину цього житла після смерті
ОСОБА_11 та ОСОБА_9, а за ОСОБА_1 та ОСОБА_5
- по 1/8 частині за кожним після смерті
ОСОБА_10

На даний час власником ? частини
домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на
підставі рішень Жовтневого районного
суду м. Харкова від 3 листопада 2011 року
та апеляційного суду Харківської
області від 27 лютого 2012 року.

Інша ? частина залишена відкритою
(а. с. 28-36).

16 лютого 1991 року в спірному
будинку відбулася пожежа.

Згідно рішення Виконавчого
комітету Харківської міської ради
народних депутатів Харківської
області від 13 березня 1991 року № 67-4 в
результаті пожежі половина будинку, де
мешкала сім'я позивача повністю
згоріла. У зв'язку з цим ОСОБА_1 надано
житлову площу поза чергою,
правоустановчі документи на його
частину анульовано КП «ХМБТІ».

Вимоги ОСОБА_1, зокрема, стосуються
припинення права власності на 20/100
частин даного домоволодіння на ім'я
ОСОБА_5 у зв'язку зі знищенням об'єкту
власності, перерозподілення ідеальних
часток у праві власності та визнання
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, належним йому в цілому.

Обгрунтовуючи позов в цій
частині, позивач зазначив, що належні
йому 3/8 частки та належна ОСОБА_5 1/8
частка цієї нерухомості складали саме
ту половину будинку, яка була повністю
знищена під час пожежі.

Разом з тим, на день пожежі у другій
половині будинку мешкала ОСОБА_4 з
братом. В цій частині від пожежі
постраждав дах, який підлягав
відновленню і з цією метою райвиконком
виділив будівельне матеріали (шифер).
Ці обставини були встановлені рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 27 лютого 2012 року.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61
ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у п.
10 постанови № 8 від 13 червня 2007 року
«Про незалежність судової влади»
роз'яснив, що відповідно до частини
п'ятої статті 124 Конституції України
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України і
тому вважаються законними, доки вони не
скасовані в апеляційному чи
касаційному порядку або не переглянуті
компетентним судом в іншому порядку,
визначеному процесуальним законом, в
межах провадження справи, в якій вони
ухвалені.

Крім того, частки в спірному
домоволодінні є ідеальними та виділені
не були.

Вимоги ОСОБА_2 стосуються визнання
права власності на 20/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 після смерті матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 1, 23 постанови від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилась не раніше 1
січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Якщо постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року,
який був чинним на момент відкриття
спадщини внаслідок смерті ОСОБА_12,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він протягом 6 місяців з
дня її відкриття фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, або подав до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Згідно з п. 124 також чинної на
момент відкриття спадщини Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР від 31
жовтня 1975 року № 45/5, доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном серед іншого можуть бути
довідка управління будинками,
виконавчого комітету місцевої Ради
депутатів трудящих про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або запис у паспорті спадкоємця
або в будинковій книзі, який свідчить
про те, що спадкоємець був постійно
прописаний у спадковому будинку в
період 6 місяців після дня смерті
спадкодавця.

Обставини спадкування 1/8 частини
після смерті ОСОБА_5 були предметом
судового розгляду.

Згідно рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 3
листопада 2011 року, залишеним без змін в
цій частині рішенням апеляційного суду
Харківської області від 27 лютого 2012
року, в задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/8 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 за законом після
смерті матері відмовлено.

З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК
України ця обставина також не підлягає
доказуванню.

Тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові ОСОБА_1 в частині припинення
права власності на 20/100 частин та
залишення цієї частки відкритою, а
також зустрічного позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на 20/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 після смерті матері.

Справа розглянута в межах
заявлених вимог.

Доводи апеляційних скарг не є
суттєвими, висновків суду не
спростовують.

В іншій частині рішення не
оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308,
315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л
а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді