Справа № 361/2466/14-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/5543/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Яворського М.А., Матвієнко
Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Броварський заводобудівельний
комбінат" про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом в якому
просив стягнути з відповідача збитки
за несвоєчасне повернення
відповідачем коштів від сплати
відсотків за користування кредитом в
період з 01.09.2008 по 12.07.2012 року на суму 6
532,54 доларів США, що еквівалентно 75 189, 54
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
25.07.2005 року між ним та відповідачем було
укладено договір про пайову участь,
(інвестування) у будівництві житла,
відповідно до умов якого забудовник за
рахунок залучених від пайовиків коштів
будує і здає в експлуатацію
багатоповерховий 360-ти квартирний
житловий будинок, який знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1 та приймає пайовика
(позивача) у пайове будівництво на
2-кімнатну квартиру на 13 поверсі,
загальна проектна площа квартири 82.4
кв.м., номер квартири 294 (338), а позивач
зобов'язується перерахувати на рахунок
забудовника кошти в сумі 255 605 грн.
Вартість квартири визначена сторонами
у розмірі 254 249 грн.

З метою виконання зобов'язань за
вказаним договором, 22.05.2006 року між
позивачем та ЗАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» укладено договір про іпотечний
кредит, відповідно до якого позивачу
надано кредит у сумі 21 387,92 доларів США.
що еквівалентно 108 009 грн, зі сплатою 14%
річних. Також з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором було укладено іпотечний
договір, в результаті чого майнові
права на проінвестовану квартиру
перейшли до банку.

22.07.2008 року відповідачем в
односторонньому порядку складено
акт про розірвання договору про пайову
участь у будівництві житла від 25.07.2005
року, відповідно до умов якою останій
зобов'язався протягом 30 днів з дати
отримання позивачем цього акту
повернути йому перераховану ним суму
оплати пайової участі за договором у
розмірі 254 249 грн.

Акт про розірвання договору надійшов
на адресу позивача 01.08.2008 року, та
сплачено кошти двома платежами: 12.07.2012
року - 64 783,78 грн., а також 03.08.2012 року в
сумі 189 465,22 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 липня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку, що. оскільки
несвоєчасне виконання відповідачем
свого зобов'язання щодо повернення
грошових коштів внаслідок розірвання
договору про пайову участь у
будівництві житла не перебуває у
безпосередньому причинному зв'язку зі
сплатою позивачем відсотків за
користування кредитом, обов'язок
позивача сплачувати відсотки
встановлені договором про іпотечний
кредит і виконання ним своїх
зобов'язань за цим правочином не може
вважатися збитками.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 25.07.2005 року
між позивачем та відповідачем укладено
договір про пайову участь
(інвестування) у будівництві житла,
відповідно до умов якого забудовник за
рахунок залучених від пайовиків коштів
будує і здає в експлуатацію
багатоповерховий 360-ти квартирний
житловий будинок по АДРЕСА_1, приймає
пайовика (позивача) у пайове
будівництво на 2-кімнатну квартиру на 13
поверсі, загальна проектна площа
квартири 82,4 кв.м., а позивач
зобов'язується перерахувати на рахунок
забудовника кошти в сумі 255 605 грн.

Станом на 17.05.2006 року останім було
сплачено 146 240 грн.

22.05.2006 року між позивачем та ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
укладено договір про іпотечний кредит,
відповідно до якого позивачу надано
кредит у сумі 21 387.92 доларів США, що на
день отримання еквівалентно 108 009 грн. з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 21.05.2016 року та сплатою 14% річних
за користування ним.

Кредит надано з метою сплати
позичальником вартості об'єкту
нерухомості, що будується, на поточний
рахунок забудовника ТОВ «Броварський
заводобудівельний комбінат»

Всього за квартиру позивачем сплачено
254 249 грн.

22.07.2008 року відповідачем в
односторонньому порядку складено акт
про розірвання договору про пайову
участь у будівництві житла від 25.07.2005
року, відповідно до пункту 3 якого
встановлено, що договір про пайову
участь (інвестування) у будівництві
житла від 25.07.2005 року припинить свою дію
через 30 днів з дати отримання позивачем
цього акту та листа про розірвання
договору.

Згідно п. 4 вищезазначеного акту
передбачено, що забудовник повертає
перераховану пайовиком суму оплати
пайової участі по договору на
банківські платіжні реквізити,
інформацію про які зобов'язаний надати
пайовик протягом 30 днів з дати
отримання акту, або поштовим переказом
(у разі ненадання реквізитів пайовиком
у передбачений актом строк).

Позивачем вказаний акт отримано 01.08.2008
року.

Відповідачем перераховані кошти на
будівництво квартири були сплачені
позивачеві двома платежами 11 та 30
листопада 2012 року.

Відповідно до зведеного розрахунку
платежів по погашенню відсотків по
кредиту, за період з 11.09.2008 р. по 12.07.2012 р.
йому сплачено відсотки за користування
кредитом в сумі 6532.54 доларів США.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Таким чином, оскільки позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами, що саме несвоєчасне
повернення відповідачем грошових
коштів призвело до збитків у вигляді
сплати відсотків за користування
кредитом то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог, з урахуванням зокрема
ст.ст.22, 623 ЦК України, та вважає, що він
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
на підставі належних та допустимих
доказів по справі.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, як на підставу для скасування
рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до
ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
то підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: