АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8309/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бойко Ю. О. Доповідач - Романюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Селянського
(фермерського) господарства "Нове" на
рішення Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Селянського (фермерського)
господарства "Нове" та Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про розірвання
договору оренди земельної ділянки,
скасування державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки та
зобов'язання повернути земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з
зазначеним вище позовом 31 березня 2014
року. В обґрунтування заявлених вимог
посилалася на те, що вона, як
спадкоємець за заповітом, є власником
земельної ділянки площею 2,9784 гектарів,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Зорянської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області, що належала
ОСОБА_3, 1930 року народження, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя, 13 жовтня 2009 року,
ОСОБА_3 уклав із відповідачем СФГ "Нове"
договір оренди земельної ділянки
строком на 10 років.

З урахуванням того, що відповідач СФГ
"Нове" не виконує умови договору, а саме:
не виплатив їй кошти у сумі 500 грн.
відповідно до п.4.1 Договору, як допомогу
на поховання, не виплатив орендну плату
за користування земельною ділянкою за
2013 рік, просить розірвати договір
оренди земельної ділянки від 13 жовтня
2009 року, укладений між ОСОБА_3 та СФГ
"Нове", скасувати державну реєстрацію
зазначеного договору оренди,
зобов`язати СФГ "Нове" повернути їй
земельну ділянку площею 2,9784 гектарів,
призначену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану на території Зорянської
сільської ради Царичанського району
Дніпропетровської області,
кадастровий номер :03:005:0102.

Рішенням Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач СФГ
"Нове" посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить виключити з резолютивної
частини підставу відмови у позові - у
зв'язку з встановленням судом
нікчемності правочину - договору
оренди земельної ділянки з кадастровим
номером :03:005:0102, яка знаходиться
на території Зорянської сільської ради
Царичанського району
Дніпропетровської області загальною
площею 2,9784 га, укладеного 13 жовтня 2009
року між ОСОБА_3 та Селянським
(фермерським) господарством "Нове" , -
недійсність якого встановлена законом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково на таких
підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що державна реєстрація спірного
договору не проведена належним
органом, а саме виконавчим органом
сільської рад, а тому він є нікчемним,
недійсність якого встановлена законом.

З даним висновком погодитися не можна
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2009 року
між відповідачем та ОСОБА_3 укладено
договір оренди земельної ділянки, що
належала останньому на праві
власності, строком на 10 років.
Зазначений договір 17 червня 2010 року
було зареєстровано в Царичанському
районному відділі Дніпропетровської
регіональної філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" при Державному
Комітеті України по земельних ресурсах
за №20.

Згідно із ч.2 ст.20 Закону України від 06
жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі"
(у редакції, яка була чинною на день
виникнення спірних правовідносин)
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації.
Державна реєстрація договорів оренди
землі проводиться в порядку,
встановленому законом.

У період дії цього Закону, а саме з 01
січня 2004 року, набрав чинності
Цивільний кодекс України, ст.182 якого
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації, а порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість і підстави відмови в ній
установлюються законом.

Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у ст.3
передбачав, що речові права на нерухоме
майно, їх обтяження та правочини щодо
нерухомого майна підлягають
обов'язковій державній реєстрації в
порядку, установленому цим Законом.

Законом України від 11.02.2010 "Про внесення
змін до Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України",
зазначений закон викладено у новій
редакції.

Частиною 3 прикінцевих та перехідних
положень зазначеного вище Закону
встановлено, що до 1 січня 2012 року
державна реєстрація договорів оренди
земельних ділянок проводиться
територіальними органами земельних
ресурсів;

Оскільки чинна з 1 січня 2004 року ст.182 ЦК
України передбачає реєстрацію речових
прав на нерухомість, то така реєстрація
повинна була проводитись за законом,
яким є Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", в редакції на час
виникнення спірних правовідносин.

Суд першої інстанції на наведені вище
норми закону уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку, що державна
реєстрація спірного договору
проведена з порушенням вимог закону, а
тому він є нікчемним.

Посилання в рішенні суду на постанови
Верховного Суду України з аналогічних,
на думку суду питань, є помилковим,
оскільки в зазначених постановах
предметом розгляду були договори
оренди, державна реєстрація яких
проведена 04 лютого 2010 року, тобто до
відповідних змін у Закон України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" від 11
лютого 2010 року.

З урахуванням викладеного судова
колегія дійшла до висновку що рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3, з яким відповідач уклав спірний
договір оренди земельної ділянки,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач є
спадкоємицею ОСОБА_3 за заповітом, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 05
листопада 2013 року.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду
землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст.21 зазначеного Закону
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ст.32 Закону України "Про оренду
землі" на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Відповідно до ст.ст.24, 25 зазначеного
Закону орендодавець має право вимагати
від орендаря: використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди; дотримання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил; дотримання режиму
водоохоронних зон, прибережних
захисних смуг, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон, зон особливого
режиму використання земель та
територій, які особливо охороняються;
своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов'язаний: передати в
користування земельну ділянку у стані,
що відповідає умовам договору оренди;
при передачі земельної ділянки в
оренду забезпечувати відповідно до
закону реалізацію прав третіх осіб
щодо орендованої земельної ділянки; не
вчиняти дій, які б перешкоджали
орендареві користуватися орендованою
земельною ділянкою; відшкодувати
орендарю капітальні витрати, пов'язані
з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке
проводилося орендарем за згодою
орендодавця; попередити орендаря про
особливі властивості та недоліки
земельної ділянки, які в процесі її
використання можуть спричинити
екологічно небезпечні наслідки для
довкілля або призвести до погіршення
стану самого об'єкта оренди.

Орендар земельної ділянки має право:
самостійно господарювати на землі з
дотриманням умов договору оренди
землі; за письмовою згодою орендодавця
зводити в установленому
законодавством порядку жилі,
виробничі, культурно-побутові та інші
будівлі і споруди та закладати
багаторічні насадження; отримувати
продукцію і доходи; здійснювати в
установленому законодавством порядку
за письмовою згодою орендодавця
будівництво водогосподарських споруд
та меліоративних систем.

Орендар земельної ділянки
зобов'язаний: приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку; виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі; дотримуватися режиму
використання земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення; у
п'ятиденний строк після державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки державної або комунальної
власності надати копію договору
відповідному органу доходів і зборів.

Як на обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилалася на порушення з боку
відповідача умов договору, а саме: не
сплату коштів у сумі 500 грн., як допомогу
на поховання, та не виплату орендної
плати за 2013 рік.

Згідно п.4.1 укладеного договору у разі
смерті орендодавця, орендар надає
родичам померлого одноразову допомогу
в сумі 500 грн. на його поховання.

Відповідно до п.4.2 договору орендна
плата сплачується орендарем один раз
на рік після збору врожаю в період до 30
грудня поточного року особисто
орендодавцю, або іншим особам для яких
перейшло право власності на орендовану
земельну ділянку у встановленому
законодавством України порядку за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
передбачені умовами договору виплати,
а саме 500 грн. на поховання та орендна
плата за 2013 рік, були виплачені
відповідачем позивачу 30 травня 2014 року.

З урахуванням викладеного, та
приймаючи до уваги, що пояснення
представника відповідача про те, що
відповідні виплати були ними проведені
невідкладно після надання позивачем
документів, що посвідчують її право на
отримання виплат, позивачем не
спростовано, судова колегія дійшла до
висновку про відсутність підстав для
задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського
(фермерського) господарства "Нове" -
задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 30 липня
2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Селянського (фермерського)
господарства "Нове" та Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру" про розірвання
договору оренди земельної ділянки,
скасування державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки та
зобов'язання повернути земельну
ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
С.П.Котушенко

І.О.Петренко