Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашкович І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартир АДРЕСА_1.

За квартирорю АДРЕСА_1 закріплені та знаходиться в її користуванні підвальні приміщення загальною площею 45.10 кв.м., що підтверджується погодженням директора житлово-експлуатаційної організації ТОВ «ОІР-Сервіс" та технічним паспортом виданим КП "БТІ м.Ужгорода".

Згідно рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення дій стосовно цих приміщень (в тому числі відчуження) вирішується відповідно до законів України, які регулюють правовий режим власності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирною будинку» під допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку слід розуміти - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Всі питання щодо порядку та способу використання співвласниками допоміжних приміщень вирішуються відповідно до Законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно ст.358 ЦК України право часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю.

Відповідно до ст.367 ЦК України поділ майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками.

Інші власники квартир не заперечують проти реєстрації за нею права власності на дані підвальні приміщення, що підтверджується заявою власників квартир АДРЕСА_1.

Статтею 334 ЦК України встановлений момент набуття права власності за договором, відповідно до якої, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно свідоцтва про вправо власності та витягу КП «БТІ м.Ужгорода» про реєстрацію права власності на нерухоме майно до неї перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Однак, в наведений вище витяг про реєстрацію права власності не включені підвальні приміщення поз. ХІ - площею 21,10 кв.м., поз. ІІ - 2,20 кв.м., поз. ІІІ - 15,30 кв.м. та поз, ІУ - площею 6,50 кв.м. (загальною площею 45,10 кв.м.).

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" допоміжні приміщення: (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і таке ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Вона являється власником підвальних приміщень поз. ХІ - площею 21,10 кв.м., поз. ІІ - 2,20 кв.м., поз. ІІІ - 15,30 кв.м. та поз, ІУ - площею 6,50 кв.м. (загальною площею 45,10 кв.м.).

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Посилаючись на вказане, просить визнати за нею право власності на підвальні приміщення: поз. ХІ - площею 21,10 кв.м., поз. ІІ - 2,20 кв.м., поз. ІІІ - 15,30 кв.м. та поз, ІУ - площею 6,50 кв.м. (загальною площею 45,10 кв.м.).

У судовому засіданні позовні вимоги підтримано.

Представник Ужгородської міської ради не заперечує щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення учсників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд констатує наступне.

Із матеріалів справи слідує, що позивачці ОСОБА_3 на праві власності належать квартири АДРЕСА_1.

За квартирорю АДРЕСА_1 закріплені та знаходиться в користуванні ОСОБА_3 підвальні приміщення загальною площею 45.10 кв.м., що підтверджується технічним паспортом виданим КП "БТІ м.Ужгорода".

Позивачка просить визнати право власності на вказані вище підвальні приміщення.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до закону право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації та виникає з моменту її здійснення.

Допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (Державний комітет з питань житлово-комунального господарства, Наказ «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005 № 76).

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон про приватизацію) власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Поняття «допоміжні приміщення багатоквартирного будинку» визначені також у ст. 1 Закону «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону про приватизацію суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. Закон врегульовує також відносини, пов'язані з виникненням, оформленням та набуттям права приватної власності на квартири та інші об'єкти приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону про приватизацію допоміжні приміщення стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій.

Згідно п. 2 рішення Конституційного суду України № 4 від 02 березня 2004 року,

допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності».

Чинним законодавством не передбачено механізм передачі у власність громадян окремо допоміжних приміщень будинку шляхом приватизації, викупу тощо, також як і право власників квартир багатоквартирних будинків на розпорядження своєю частиною зазначених приміщень.

За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України, ст.ст.182,328,334 ЦК України, суд,-

РІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання за ОСОБА_3 права вланості на підвальні приміщення поз. ХІ - площею 21,10 кв.м., поз. ІІ - 2,20 кв.м., поз. ІІІ - 15,30 кв.м. та поз, ІУ - площею 6,50 кв.м. (загальною площею 45,10 кв.м.) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Івашкович І.І.