Справа № 367/2250/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року
Ірпінський міський суд Київської
області в складі:

головуючого судді Пархоменко
О.В.

при секретарях Жебровській
М.В.,Чамор Я.С., Проценко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні виходом та виїздом через
двір загального користування будинку,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із даним
позовом, посилаючись на те, що в АДРЕСА_1
їй на праві власності належить 8/100
частини, що становить квартиру № 2 та
складається з приміщень 2-1 пл. 18,5 кв. м.,
2-2 пл. 10,6 кв. м., 2-3 пл. 8,9 кв. м. на підставі
договору дарування частини житлового
будинку від 21.12.2005 року. Відповідачці в
даному будинку належить 2/100 частини
будинку, що становлять приміщення 3-1 пл.
11,4 кв. м., до якого вона самовільно без
дозволу Ворзельської селищної ради
прибудувала приміщення, частина якого
прибудована до стіни приміщення 2-2, яке
їй належить на праві власності, дозвіл
на прибудову та самовільне будівництво
вона не давала, чим порушила її право
користуватися приміщенням 2-2 та
обслуговувати його ззовні.

Позивач вказує, що відповідачка
здійснює будівництво приміщення в
порушення вимог будівельних норм ДБН-92,
порушує її законне право здійснювати
обслуговування стіни приміщення 2-2
будинку № 15, тому повинна припинити
будівництво до приміщення, яке їй
належить та знести розпочате
будівництво на фундаменті 2-2-2,6, яке
зазначено на поверховому плані на
будівлю літер "А" в технічному паспорті
на будинок АДРЕСА_1. Крім того, у
відповідності до схеми земельної
ділянки будинку АДРЕСА_1 вбачається, що
частина земельної ділянки площею 742 кв.
м. являється двором, де вона має вихід
та виїзд з частини будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, якою постійно
користується та яка значиться на схемі
земельної ділянки та являється двором
загального користування. Земельна
ділянка будинку № 15, яка на технічному
плані на будинок № 15 має загальну площу
3 497 кв. м., з них під двором становить 742
кв. м., яка на плані являється двором,
через який протягом 20 років мали вихід
та виїзд співвласники будинку, тому
вона також має право користуватися
земельною ділянкою пл. 742 кв. м., яка по
технічному плані являється двором, на
якому зазначено штрих пунктиром вихід
із її земельної ділянки, оскільки
іншого виходу вона не має.

Вказує, що відповідачка на даний час
розпочала будівництво паркану, який
вразі його зведення повністю
перекриває вихід та виїзд як їй, так і
іншому співвласнику, тому що іншого
виходу та виїзду вони не мають на
АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 742
кв.м. фактично являється протягом 20-ти
років двором для співвласників будинку
№ 15 та являється загальним виходом та
виїздом на АДРЕСА_1, по якій проходять
комунікації газу, води та світла до її
частини будинку. Вона звернулася до
відповідачки з проханням не будувати
паркан на земельній ділянці, яка слугує
для неї та іншого співвласника виходом
та виїздом, але відповідачка на її
прохання не реагує та продовжує
будувати паркан.

Позивачка просила зобов'язати
відповідачку не чинити їй перешкоди в
користуванні виходом та виїздом із
земельної ділянки, яка слугує протягом
20-ти років двором на АДРЕСА_1;
заборонити відповідачці продовжувати
будівництво паркану на земельній
ділянці пл. 742 кв. м., яка фактично
являється двором для виходу та виїзду
співвласниками будинку № 15.

В подальшому під час розгляду справи
позивачка уточнила свої позовні вимоги
та, крім зазначеного вище, посилається
на те, що рішенням Ірпінського міського
суду від 23.12.2004 року та рішенням 08.11.2013
року порушені її законні права
власника будинку та землекористувача,
але переглянути рішення в порядку
нагляду вона не має можливості, тому що
нагляд за судовими рішеннями
скасований, тому нікому подати заяви на
поновлення її порушених прав судом.

В зв'язку із викладеними обставинами
позивачка просила зобов'язати
відповідачку не чинити їй перешкод в
користуванні виходом та виїздом через
двір загального користування, який
знаходиться в користуванні
відповідачки площею 742 кв. м.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_3 позов
підтримали, підтвердили обставини,
викладені у позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не
визнала, вважала заявлені позивачкою
вимоги безпідставними, просила у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1
та її представника ОСОБА_3,
представника відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, вивчивши
письмові докази по справі, суд вважає
заявлений позов таким, що не підлягає
до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка та відповідачка є
співвласниками будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 23 грудня 2004 року
у справі № 2-40/2004 за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 25 квітня 2005 року та ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в касаційному порядку від 29
січня 2008 року, між співвласниками
визначений порядок користування
земельною ділянкою біля будинку
АДРЕСА_1. Відповідно до даного рішення
суду виділено в обособлене
користування ОСОБА_4 земельну ділянку
будинку АДРЕСА_1 площею 742 кв. м. , іншим
співвласниками на той час будинку -
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 також було
виділено в користування окремі
земельні ділянки біля даного будинку.

Встановлено, що рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від 08
листопада 2013 року у справі № 367/7657/13-ц за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, треті
особи - ОСОБА_11, ОСОБА_12, Ворзельська
селищна рада Київської області про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та відшкодування
моральної шкоди позов задоволено
частково, вирішено усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_4 частиною
земельною ділянки площею 742 кв. м. за
адресою АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 не чинити їй перешкоди у
встановленні паркану між їх земельними
ділянками згідно рішення Ірпінського
міського суду Київської області від
23.12.2004 року по справі № 2-40/2004 р.; в решті
позову відмовлено. Дане рішення
набрало законної сили.

В судовому засіданні також
встановлено, що листом від 30 вересня 2014
року № 02-15/1366 виконавчим комітетом
Ворзельської селищної ради
повідомлено адвокату ОСОБА_3 про те, що
30.09.2014 року було здійснено комісійний
виїзд за адресою АДРЕСА_1; відповідно до
"Варіанту № 3 Додатку № 4 порядку
користування земельною ділянкою з
висновку судово-технічної експертизи",
затвердженого рішенням Ірпінського
міського суду від 23.12.2004 року № 2-40/2004 гр.
ОСОБА_1 (раніше ОСОБА_10.) та ОСОБА_13 мають
відокремлену частину ділянки площею
0,1851 га, яка вигороджена та має окремий
вихід в сторону домоволодіння № 11 та
має проїзд до АДРЕСА_1. При обстеженні
було встановлено, що вказаного
окремого виходу через домоволодіння №
11 та проїзду до АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 та
ОСОБА_13 не існує; крім того повідомлено,
що земельна ділянка по АДРЕСА_1, 11
передана у власність та вигороджена
бетонним парканом і на даний час єдиний
вихід до вул. Червоноармійської гр.
ОСОБА_1 та ОСОБА_13 можливий через
існуюче домоволодіння № 15.

Наведені обставини підтверджуються
поясненнями позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_3, представника
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, свідка
ОСОБА_6, матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

У відповідності до ч.2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом.

Оскільки рішенням Ірпінського
міського суду Київської області від 23
грудня 2004 року у справі № 2-40/2004 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визначення порядку
користування земельною ділянкою,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 25 квітня 2005 року та ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в касаційному порядку від 29
січня 2008 року, між співвласниками
визначений порядок користування
земельною ділянкою біля будинку
АДРЕСА_1 та відповідно до даного
рішення суду виділено в обособлене
користування ОСОБА_4 земельну ділянку
будинку АДРЕСА_1 площею 742 кв. м., суд,
розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог, прийшов до висновку, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача ОСОБА_4 не
чинити їй перешкод в користуванні
виходом та виїздом через земельну
ділянку, яка знаходиться в
користуванні відповідачки площею 742 кв.
м. є безпідставними та не ґрунтуються
на вимогах закону, а тому задоволенню
не підлягають.

На підставі ст. ст. 88, 89, 152, 158 ЗК України,
керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні виходом та
виїздом через двір загального
користування будинку залишити без
задоволення.

Повне рішення буде виготовлене
протягом п'яти днів з дня закінчення
розгляду справи після 29.10.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Пархоменко