Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №288/751/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Миніч Т.І.,

суддів:
Трояновської Г.С.,

Микитюк
О.Ю.,

при секретарі судового

засідання
Крижанівській М.М.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Попільнянського районного
суду від 25 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом. Просив стягнути з
відповідача 1292,75 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначав, що в
провадженні Попільнянського районного
суду перебувала цивільна справа за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди. За
наслідками розгляду справи рішенням
суду з нього стягнуто 2585,50 грн. на
відшкодування заподіяної відповідачу
матеріальної і моральної шкоди. В
подальшому ОСОБА_3 отримав виконавчий
лист №2-258/10, який подав до ВДВС
Андрушівського РУЮ Житомирської
області для примусового виконання.
Станом на 13.10.2010 року його
заборгованість перед ОСОБА_3 складала
1292,75 грн. В липні 2013 року після
отримання довідок про стягнення з
нього коштів за двома виконавчими
листами (№2-258/10 та №2-644/10) ним виявлено,
що з нього стягнуто коштів в більшому
розмірі, ніж визначено судом. З цих
підстав ним оскаржені дії державних
виконавців. В ході розгляду його скарги
в суді (справа №288/128/14-4с/288/14) ним
встановлено, що в провадженні
Богунського ВДВС Житомирського МУЮ
перебувало два виконавчих провадження
за виконавчим листом №2-258/10 від 30.07.2010
року: ВП №22066333 відкрите постановою про
відкриття виконавчого провадження від
20.10.2010 року; ВП №22885911 відкрите
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 19.10.2010 року. Тому
вважав, що саме внаслідок
неправомірних дій державних
виконавців з нього стягнуто одну і ту ж
суму коштів по двом виконавчим
провадженням - 1292,75 грн., оскільки саме
така заборгованість становила на
момент відкриття обох виконавчих
проваджень.

Рішенням Попільнянського
районного суду від 25 червня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 зайво стягнуті кошти в
розмірі 1292,75 грн. та судовий збір в сумі
243,60 грн.

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить зазначене рішення
скасувати. На думку апелянта, рішення
суду першої інстанції незаконне та
необґрунтоване, ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права. Вважає, що позивачем не доведено
свої вимоги, не надано доказів про те,
якими саме діями апелянта порушено
право позивача та в чому полягає
порушення чинного законодавства.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Попільнянського райсуду з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто 2585,5
грн.

Обгрунтовуючи заявлені в суді вимоги,
позивач посилався на те, що в ході
примусового виконання зазначеного
судового рішення з нього зайво
стягнуто на користь відповідача 1292,75
грн.

Суд першої інстанції вважав вимоги
позивача обгрунтованими.

Проте, на думку апеляційного суду,
такі висновки зроблені передчасно, без
належного з"ясування всіх обставин
справи.

Так, задовольняючи позов, суд
керувався ст.387 ЦК. При цьому суд не
врахував, що положення зазначеного
закону на спірні правовідносини не
поширюються. Із змісту ст.387 ЦК
випливає, що на підставі цієї правової
норми може бути витребуване лише
індивідуально визначена річ, оскільки
призначенням віндикаційного позову є
повернення лише того майна, яке було у
власності особи. В даному ж випадку
предметом спору є гроші, тобто, річ,
визначена родовими ознаками. Тому,
спірні правовідносини регулюються
ст.1212 ЦК, за приписами якої особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов"язана повернути потерпілому це
майно.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

В порушення зазначених вимог закону
позивач не надав переконливих доказів
про зайве стягнення з нього на користь
відповідача 1292 грн.75 коп.

Так, із змісту постанови про
відкриття виконавчого провадження
випливає, що загальна сума боргу за
судовим рішенням становила 2585 грн.50
коп.(а.с.6).

Із повідомлення Богунського ВДВС
Житомирського міського управління
юстиції вбачається, що загальна сума
боргу була розділена державним
виконавцем на дві рівні частини - по 1292,5
грн. та виконавчі листи на зазначені
суми були окремо направлені для
стягнення із заробітної плати боржника
та із пенсії (а.с.54).

Такі відомості узгоджуються із
довідкою Управління пенсійного фонду
та довідкою ТВБВ філії Житомирського
обласного управління АТ „Ощадбанк"
(а.с.13,68,69). Зазначені докази свідчать
про відрахування із пенсії боржника
1292,75 грн. та перерахування виконавчою
службою на рахунок стягувача такої ж
суми, відрахованої із заробітної плати
боржника.

Інших доказів, які б свідчили про
подвійне стягнення суми боргу,
позивачем не надано.

Постанови про відкриття виконавчих
проваджень факту подвійного стягнення
не підтверджують, оскільки їх
ухвалення обумовлено розділенням
основної суми боргу на дві окремі суми
за двома виконавчими документами.
Позивачем не надано доказів про те, що
станом на 13.10.2010 року (як зазначено у
постанові про відкриття виконавчого
провадження) він в добровільному
порядку відшкодував ОСОБА_3 половину
боргу.

За наведених обставин та
відповідно до ст.309 ЦПК оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового - про відмову в
позові.

Керуючись ст.1212 ЦК України,
ст.ст.209,303,304,307,309, 313, 314,316 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволити.

Рішення Попільнянського районного
суду від 25 червня 2014 року скасувати,
ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні
позову до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: