Справа № 489/1553/14-ц
Номер провадження 2/489/1050/14
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що
19.09.2013 між нею та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
умов договору вона надала відповідачу
грошові кошти (позику) у сумі 6 200 грн., а
також ювелірний виріб - золотий
ланцюжок (ціпочку) вартістю 1 500 грн., на
строк до 19.02.2014, а відповідач
зобов'язався повернути позикодавцю
отримані грошові кошти та ланцюжок
(ціпочку) у встановлений строк.
Вказаний договір було укладено у
простій письмовій формі, тобто
відповідач надав їй письмову розписку.

Оскільки відповідач не виконує
належним чином взяті на себе
зобов'язання, позивач просила суд
стягнути з нього суму боргу у розмірі 6
200 грн., ювелірний виріб - золотий
ланцюжок (ціпочку) вартістю 1 500 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позов в повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, наполягала
на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи 29.04.2014, 11.06.2014, 14.07.2014 та 02.09.2014
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду невідомо.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

19.09.2013 між ОСОБА_2 та фізичною особою,
яка назвалась ОСОБА_3 було укладено
договір, відповідно до умов договору
ОСОБА_2 надала ОСОБА_3 грошові кошти у
сумі 6 200 грн., а також ювелірний виріб -
золоту ціпочку вартістю 1 500 грн., на
строк до 19.02.2014, а відповідач
зобов'язався повернути позикодавцю
отримані грошові кошти та ціпочку у
встановлений строк. В розписці
зазначається, що відповідач взяв суму
за надання послуг.

У розписці зазначається, що її видав
ОСОБА_3, що проживає у АДРЕСА_1 Згідно з
відповіддю сектору адресно-довідкової
роботи УДМС України в Миколаївській
області за вказаною адресою відповідач
не значиться. Направлені на вказану
адресу судові повістки повернулись із
зазначенням, що такої адреси не існує.

Також зазначено паспортні дані: НОМЕР_1
виданий 24 березня 2005 року Ленінським РВ
УМВС України в Миколаївській області.
Згідно з відповіддю Управління ДМС
України в Миколаївській області
паспорт серії НОМЕР_1 не видавався
Ленінським РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області, а був виданий
Заводським РВ 22.10.2004 на ім"я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

З відповіді на запит щодо
ідентифікаційного номеру відповідача
також вбачається, що фізична особа з
такими анкетними даними не
зареєстрована.

Доказів, що розписка написана саме
ОСОБА_3, що така особа існує і при
написанні розписки позивач
пересвідчилась, що дійсно ця людина
написала розписку суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що
ідентифікуючі дані вказані у розписці
(неіснуюча адреса, паспортні дані іншої
особи) не свідчать про зв"язок з ОСОБА_3
та що розписка написана саме ним, суд
вважає, що у задоволенні вимог належить
відмовити. Неіснуюча адреса,
неправдиві паспортні дані можуть
свідчити про те, що особа, яка отримала
кошти умисно ввела в оману позивача для
заволодіння грошима, що є злочином.
Позивач не позбавлена можливості
звернутись до органів внутрішніх справ
для встановлення та розшуку особи, яка
заволоділа її грошима.

Посилання позивача на те, що нею
укладено договір позики суперечить
матеріалам справи, а саме з розписки
вбачається, що йдеться про договір
надання послуг або підряду, в якому
повинно бути чітко викладено істотну
умову -предмет договору, а саме, яку
послугу має надати виконавець чи які
роботи виконати.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, долучені
до матеріалів справи щодо їх
належності і допустимості, оцінивши їх
в сукупності, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог належить відмовити.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226
ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв