У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Ольжин 2Д» до приватного
акціонерного товариства
«Дніпрожилбуд», ОСОБА_3, реєстраційної
служби Вишгородського районного
управління юстиції про визнання
договору недійсним; за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Ольжин 2Д», приватного
акціонерного товариства
«Дніпрожилбуд», третя особа -
реєстраційна служба Вишгородського
районного управління юстиції, про
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Ольжин 2Д» (далі - ОСББ «Ольжин
2Д») на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 21
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 25
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСББ «Ольжин 2Д»
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому просило: визнати за ним право
власності на частину технічного
поверху площею 147,2 кв. м, зайняту
приміщеннями АДРЕСА_1;
визнати недійсним або нікчемним
інвестиційний договір, укладений між
ПАТ «Дніпрожилбуд» та ОСОБА_3;
витребувати частину технічного
поверху, зайняту приміщеннями АДРЕСА_1
від ОСОБА_3 у зазначеному будинку, які
розміщені на третьому поверсі, площею
147,2 кв. м та передати їх ОСББ
«Ольжин 2Д»; скасувати державну
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення АДРЕСА_1 у
зазначеному будинку; зобов'язати
відповідачів усунути перешкоди у
користуванні третім технічним
поверхом шляхом знесення добудованих
приміщень АДРЕСА_1 на площі 147,2 кв.м.

В обґрунтування позову зазначало, що
відповідно до ст. 4 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» створене з
метою забезпечення і захисту прав його
членів. Вважає, що відповідачами
порушено права членів об'єднання щодо
володіння, користування та
розпорядження спільним майном
(нежитловими приміщеннями), оскільки
відповідно до ст. 19 вказаного Закону ці
приміщення є неподільним майном, що не
підлягає відчуженню.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому
просив стягнути з ОСББ «Ольжин 2Д» на
свою користь моральну шкоду в розмірі 20
тис. грн, завдану його неправомірними
діями.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до свідоцтва про право
власності він є власником офісних
приміщень АДРЕСА_1. Вказані приміщення
придбані та реконструйовані в офісні в
установленому чинним законодавством
порядку, про що інспекцією ДАБК у
Київській області зареєстровано у
декларації № КС6 та №
КС5 від 17 травня 2012 року.
Відповідно до ч. 13 «Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів», затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461,
зареєстрована декларація або
сертифікат є підставою для укладення
договорів про постачання на прийнятий
в експлуатацію об'єкт необхідних для
його функціонування ресурсів - води,
газу, тепла, електроенергії, включення
даних про такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього. Експлуатацію
будинку та його внутрішніх мереж
здійснює ОСББ «Ольжин 2Д» відповідно до
рішення Вишгородської міської ради від
26 жовтня 2012 року №16/11 «Про передачу на
баланс багатоповерхового житлового
комплексу АДРЕСА_1. Останнє не реагує на
його звернення щодо підключення
належних йому офісних приміщень до
інженерних мереж електроживлення, чим
порушує його права визначені ЦК
України щодо володіння, користування
та розпорядження належними йому
приміщеннями, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 21
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 25 грудня 2013 року, в
задоволенні позову ОСББ
«Ольжин 2Д» відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСББ «Ольжин 2Д» на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 тис.
грн. Скасовано заборону вчинення
будь-яких дій з купівлі-продажу,
дарування, відчуження приміщень
АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСББ «Ольжин 2Д»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСББ
«Ольжин 2Д» та про часткове задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
нежитлові приміщення АДРЕСА_1 не
відносяться до житлового фонду, і
повинні розглядатися як самостійний
об'єкт в структурі житлового будинку
АДРЕСА_1. Також, суду не було надано
належних доказів того, що у ОСББ
«Ольжин 2Д» або у його членів існують
будь-які права на нежитлові приміщення,
що належать ОСОБА_3 Крім того,
незаконними діями ОСББ «Ольжин 2Д», які
полягали у чиненні перешкод у
підключенні до інженерних мереж, були
порушені права ОСОБА_3 як власника
нежитлових приміщень, а тому є підстави
для стягнення на його користь
моральної шкоди.

Проте повністю погодитися із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Установлено, що 6 липня 2011 року рішенням
Вишгородської міської ради Київської
області № 6/14 новозбудований
багатоповерховий житловий комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
передано у комунальну власність міста.
За рішенням власників квартир цього
будинку було створено ОСББ «Ольжин 2Д»,
яке було зареєстровано в Державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 13 березня 2012 року.

Згідно довідки КП Київської обласної
ради «Вишгородське БТІ» від 7
квітня 2011 року № 464 щодо показників
площ в новозбудованому
багатоповерховому житловому будинку
АДРЕСА_1 проведено обміри та сформовано
інвентарну справу № 5201912, загальна
площа нежитлових приміщень (в тому
числі торгово-офісних приміщень та
майстерень складає 1710,5 кв. м, площа
місць загального користування складає
9319,8 кв. м (в тому числі площі технічних
приміщень - 4089,3 кв. м).

Експлуатацію указаного будинку та його
внутрішніх мереж здійснює ОСББ «Ольжин
2Д» відповідно до рішення
Вишгородської міської ради від 26
жовтня 2012 року №16/11 «Про передачу на
баланс багатоповерхового житлового
комплексу АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» передача
на баланс ОСББ майна, яке входить до
складу житлового комплексу, але не
належить об'єднанню, не тягне за собою
права власності на нього.

У ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено момент
виникнення права власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо). Право
власності виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

За інвестиційними договорами № 1/394 та
№ 1/392 від 24 березня 2011 року
ОСОБА_3 придбав нежитлові приміщення.
Умовами вказаних договорів на нього
покладався обов'язок щодо фінансування
реалізації спільних проектів, яке
включає своєчасне та повне
фінансування розробки проектів
реконструкції, введення в
експлуатацію, оформлення права
власності за інвестором та проведення
остаточного розрахунку з забудовником.

На виконання умов укладених
інвестиційних договорів 24 березня 2011
року було складено акти
приймання-передачі нежитлових
приміщень, відповідно до яких ОСОБА_3
прийняв нежитлові приміщення АДРЕСА_1.
Вказані інвестиційні договори набрали
чинності з моменту підписання цих
актів.

Офісне приміщення АДРЕСА_1 загальною
площею 75,2 кв. м. відповідно до креслень
проекту будівництва запроектоване як
майстерня загальною площею 75,77 кв. м.
(Плани приміщень для інвесторів.
Техніко-економічні показники,
експлікація п.4).

Офісне приміщення АДРЕСА_1 загальною
площею 72,0 кв. м. відповідно до креслень
проекту будівництва запроектоване як
майстерня загальною площею 98,89 кв. м.
(Плани приміщень для інвесторів.
Техніко-економічні показники,
експлікація п.7).

Відповідно до свідоцтва про право
власності ОСОБА_3 є власником офісних
приміщень АДРЕСА_1. Вказані приміщення
придбані та реконструйовані в офісні,
про що інспекцією ДАБК у Київській
області зареєстровано у деклараціях №
КС6 та № КС5 від 17 травня 2012
року.

Таким чином, судом вірно встановлено,
що нежитлові приміщення, які були
предметом договорів інвестування та
передані у власність ОСОБА_3
відповідно до затвердженої проектної
документації були запроектовані як
нежитлові приміщення - майстерні, а
тому вони не відносяться до житлового
фонду, і повинні розглядатися як
самостійний об'єкт в структурі
житлового будинку АДРЕСА_1.

Разом з тим, стягуючи на користь
позивачів моральну шкоду, у порушення
вимог ст. 23 ЦК України, п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» суди не
врахували, що моральна шкода
відшкодовується лише у випадках,
передбачених законом і Конституцією
України.

Таких законів суди у своїх рішеннях не
навели.

Крім того, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку вини
відповідача, часу та зусиль необхідних
для відновлення попереднього стану та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров`я потерпілого, істотність
вимушених змін у його життєвих та
виробничих зв'язках, які до того ж
позивач має довести суду.

Виходячи з вищенаведеного, ураховуючи
конкретні обставини справи, а також
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості сума
стягнутої на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди підлягає перевірці.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_3,
суди не з'ясували до чиїх повноважень
відноситься видача дозволу на
підключення до електромережі та
надання потужності для забезпечення
електроенергією, чи потрібно
узгоджувати заяву на розмежування
балансової належності електромереж і
постачання електроенергією та з ким, та
чи відноситься погодження такої заяви
за правилами підключення до
електропостачання до повноважень ОСББ
«Ольжин 2Д».

У порушення вимог ст. ст. 57-59 ЦПК
України, судами не надано оцінки
припису пожежної інспекції як доказу
по справі в контексті його належності
та допустимості та у взаємозв'язку із
виною відповідача.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду у
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд у
порушення вищеуказаних вимог належним
чином доводи апеляційної скарги не
перевірив, не спростував їх, не дав
належної оцінки встановленому
місцевим судом розміру моральної
шкоди, яка підлягає стягненню на
користь ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки суди на вищевикладені
обставини справи уваги не звернули, у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України не врахували норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановили обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення в
частині вирішення позову ОСОБА_3
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В іншій частині судові рішення
ухвалені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для їх скасування в цій
частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Ольжин 2Д» задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 25
грудня 2013 року в частині вирішення
позову ОСОБА_3 скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко