УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітна 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору від
28 серпня 2008 року ОСОБА_4 отримала кредит
у розмірі 10 тис. грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між нею і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору, погашення заборгованості
повинно здійснюватись в щомісяця, в
період сплати позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з тіла кредиту, відсотків,
комісії, а також інших витрат згідно
умов договору. У порушення умов
договору відповідач належним чином
кредитні зобов'язання не виконала, у
зв'язку із чим станом на 28 березня 2013
року заборгованість складає 65 520 грн. 09
коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 5 травня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25 червня 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за договором кредиту в
розмірі 25 201 грн. 99 коп. Вирішено питання
про судовий збір. У решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
змінити судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін; відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, з висновками якого
погодився апеляційний суд, на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК
України), обґрунтовано виходив із того,
що відповідач в установлений договором
строк не повернув кредитні кошти, та
дійшов правильного висновку про
стягнення з останнього на користь
банку кредитну заборгованість.

Доводи ОСОБА_4 про те, що позивачем
пропущено трирічний строк позовної
давності не заслуговують на увагу,
оскільки сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259
ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 5 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко