АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9246/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Буша Н.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Музичко
С.Г., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої
ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи:
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління і обслуговування житлового
фонду Деснянського району м. Києва»,
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора №303»,
Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про зміну
правовідношення про визначення
порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив визначити порядок
користування житловим приміщенням та
змінити договір найму квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
являє собою трикімнатну ізольовану
квартиру, яка була надана на підставі
ордеру № В 148151 від 13.11.1970 p. ОСОБА_4,
виділивши ОСОБА_3 в користування
ізольовану кімнату житловою площею 10,8
кв. м., виділивши ОСОБА_4 в користування
ізольовану кімнату житловою площею 11,3
кв. м., виділивши ОСОБА_5 та малолітній
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ізольовану кімнату
житловою площею 20, 9 кв. м. та залишити в
загальному користуванні приміщення
загального користування (кухня, ванна
кімната, вбиральня, коридор та інші
підсобні приміщення).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
ОСОБА_3 бажає проживати в квартирі без
конфліктів щодо обсягу та можливості
користування нею та сплачувати
комунальні послуги.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 05 червня 2014 року - позов
задоволено.

Змінено договір найму житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 в користування
ізольовану кімнату розміром 10,8 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_4 в
користування ізольовану кімнату
розміром 11.3 кв.м., ОСОБА_5 та малолітній
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в користування
ізольовану кімнату розміром 20,9 кв.м.

Місця загального користування
залишено в спільному користуванні.

Зобов'язано укласти з ОСОБА_3, з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 окремі договори найму кімнат
відповідно до їх виділення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_2, як законний
представник, подала апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що суд ухвалив його з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
можливість зміни договору найму без
участі у справі наймодавця житла, як
співвідповідача, що суперечить вимогам
ст. 103 ЖК України.

Крім того, позивач більше року не
виявляє бажання проживати у спірній
квартирі, на доброзичливий контакт у
спілкуванні з відповідачами не
відповідає.

Зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не
можуть проживати в одній кімнаті,
оскільки є особами різної статі.

В судове засідання апелянт не з'явився.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що порядок зміни договору найму,
запропонований позивачем, є розумним
та справедливим і не призведе до
штучного погіршення чи порушення
житлових прав, свобод чи інтересів
сторін у справі та не викличе
необхідність постановки мешканців
квартири на облік, як таких, що
потребують поліпшення житлових умов.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що спірна квартира
АДРЕСА_1 була надана на підставі ордеру
№ В148151 від 13.11.1970 року відповідачу
ОСОБА_4 на сім'ю із чотирьох осіб:
відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6
(дружина відповідача ОСОБА_4), ОСОБА_7
(син відповідача).

Спірна квартира не приватизована. В
квартирі зареєстровані чотири особи -
позивач ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_4
(дідусь позивача, який є власником
особового рахунку), ОСОБА_5 (батько
позивача), малолітня ОСОБА_2 (сестра
позивача від другого шлюбу його батька
ОСОБА_5).

Відповідно до копії викопіровки
поверхового плану, спірна квартира
загальною площею 63,7 кв.м., житловою
площею 43,0 кв.м., складається із 3-х жилих
кімнат площею 10,8 кв.м., 11,3 кв.м., 20,9 кв.м.,
кухні площею 6,9 кв.м.. ванної кімнати
площею 2.1 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м.,
коридору площею 8,4 кв.м., кладової
площею 2,1 кв.м., квартира обладнана
балконом площею 0,8 кв.м . (а.с. 65).

Вирішуючи спір між сторонами, суд
виходив з того, що запропонований
варіант зміни договору найму квартири
є справедливим та не порушує прав
сторін у справі.

Проте, колегія суддів з такими
висновками суду не погоджується з
огляду на таке.

Згідно зі ст. 104 ЖК України член сім'ї
наймача вправі вимагати, за згодою
інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, укладання з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що
припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає
вимогам ст. 63 цього Кодексу.

Згідно ст.63 ЖК України предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного та громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат.
Не можуть бути самостійним предметом
договору найму жиле приміщення, яке хоч
і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі, частина кімнати або
кімната, зв'язана з іншою кімнатою
спільним входом, а також підсобні
приміщення.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верхового Суду України № 2 від 12.04.85p. «
Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням) може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього.

У відповідності до ст.47 ЖК України,
норма жилої площі встановлена у
розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

Виходячи з частки житлової площі, яка
припадає на кожного в спірний квартирі,
а саме: 43,0 :4 = 10,75 кв. м., суд передчасно
дійшов висновку про те, що надання в
користування позивачу кімнати
розміром 10,8 кв. м., ОСОБА_4 - 11,3 кв.м. і
ОСОБА_5 та його малолітній дочці 20,9 не
погіршить права мешканців квартири.

Так, ОСОБА_5 разом з дитиною надана
кімната житловою площею 20,9 кв. м (по 10,45
кв.м), що в свою чергу порушує їх права,
оскільки вони мають право на 10,75 кв.м.
жилої площі.

Крім того, виходячи з Конституції
України, Декларації прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року), Закону України «Про
охорону дитинства» права та житлові
умови ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 будуть
порушенні запропонованим позивачем
варіантом зміни договору найму.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2
- задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Комунальне
підприємство «Дирекція з управління і
обслуговування житлового фонду
Деснянського району м. Києва»,
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора №303»,
Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про зміну
правовідношення про визначення
порядку користування квартирою -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: