У х в а л а

іменем україни

1 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом органу опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
прокуратура Малиновського району м.
Одеси, про позбавлення батьківських
прав, стягнення аліментів за
касаційною скаргою органу опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
звернувся до суду з указаним позовом, в
якому просив позбавити ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
дітей: ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
сина: ОСОБА_6, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з
відповідачів аліменти на утримання
дітей.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідачі належним чином вихованням,
утриманням дітей не займаються, не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток, не забезпечують їх
необхідним харчуванням, медичним
оглядом, лікуванням, не виявляють
інтересу до їх внутрішнього світу, без
поважних причин самоусунулись від
виконання своїх батьківських
обов'язків по відношенню до дітей.
Вказував, що ОСОБА_1 притягувалась до
адміністративної відповідальності за
ухилення від виконання батьківських
обов'язків, дітьми не займається, по
декілька днів закриває дітей у
квартирі разом з собакою і зникає з
дому, дітей годують небайдужі перехожі
та сусіди. Крім того, відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 порушено кримінальні справи за
ч. 2 ст. 153, ст. 135, ч. 3 ст. 156, ст. 166 КК
України. Зазначали, що ОСОБА_2 не
цікавиться дітьми та не приймає участь
у їх вихованні, а ОСОБА_3 був відлучений
від церкви за аморальну поведінку та
звинувачення у педофілії. Доцільність
позбавлення відповідачів батьківських
прав по відношенню до дітей
підтверджується висновками
спеціалістів Одеської обласної
психолого - медико - педагогічної
консультації, якими підтверджено
відставання дітей у розумовому,
моральному, психологічному та
соціальному розвитку, та висновком
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 5 грудня 2012 року № 4923/01-20.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 6 листопада 2013 року позов
органу опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради задоволено
частково.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2
батьківських прав відносно дітей:
ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3
батьківських прав відносно сина:
ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4
та ОСОБА_5:

- на особистий рахунок неповнолітнього
ОСОБА_4 у розмірі - по 1/12 частині від
усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 17
грудня 2012 року, і до досягнення дитиною
повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5;

- на особистий рахунок неповнолітнього
ОСОБА_5 у розмірі - по 1/12 частині від
усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, і до досягнення
дитиною повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4;

- на особистий рахунок неповнолітнього
ОСОБА_6, у розмірі - по 1/12 частині від
усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 17 грудня
2012 року і до досягнення дитиною
повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнуто з ОСОБА_2, аліменти на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4
та ОСОБА_5: на особистий рахунок
неповнолітнього ОСОБА_4 у розмірі - по 1/6
частині від усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 17 грудня
2012 року, і до досягнення дитиною
повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5; та на особистий рахунок
неповнолітнього ОСОБА_5 у розмірі - по 1/6
частині від усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, і до досягнення
дитиною повнолітнього віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6
у розмірі 1/4 частини від усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не
менш ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку - на особистий
рахунок неповнолітнього ОСОБА_6,
починаючи з 17 грудня 2012 року і до
досягнення дитиною повнолітнього віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі орган опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить рішення апеляційного
суду скасувати, рішення суду першої
інстанції залишити в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов щодо позбавлення
відповідачів батьківських прав та
стягнення з них аліментів, виходив із
того, що вони життям та розвитком дітей
не цікавляться, ухиляються від їх
матеріального утримання, не виконують
своїх батьківських обов'язків, що
призвело до відставання їх у розвитку,
відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 порушені
кримінальні справи потерпілими в яких
є діти ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову у позові,
виходив із того, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом, а
відсутність вироку у справах, які були
порушені відносно відповідачів, не дає
підстав для висновку про вину вказаних
осіб та позбавлення їх батьківських
прав.

Проте погодитись з висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.
Забороняються будь-які види
експлуатації батьками своєї дитини.
Забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

За змістом ст. ст. 150, 155 СК України,
здійснюючи свої права та виконуючи
обов'язки, батьки повинні передусім
дбати про інтереси дитини, батьківські
права не можуть здійснюватись усупереч
інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови Пленуму
Верховного Суду України судам
роз'яснено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Жорстоке поводження полягає у
фізичному або психічному насильстві,
застосуванні недопустимих методів
виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і
захворювання їх на наркоманію мають
бути підтверджені відповідними
медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати
залучення її до непосильної праці, до
заняття проституцією, злочинною
діяльністю або примушування до
жебракування.

Для встановлення таких обставин суду
потрібно ретельно перевіряти докази,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Якщо позов про позбавлення
батьківських прав заявлений із
декількох підстав, суди повинні
перевіряти та обґрунтовувати в рішенні
кожну з них.

Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або з
власної ініціативи вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
зазначені норми права та роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України не
врахував, норми закону до уваги не взяв,
не з'ясував особи батьків: чи працюють,
чи перебувають на обліку у нарколога
або психіатра; не врахував, що
поверхневе відношення до виховання і
освіти дітей, не здійснення
позитивного соціального впливу на їх
розвиток, систематичне, свідоме
невиконання відповідачами
вищезазначених законом обов'язків по
догляду за ними, може призвести до
тяжких наслідків, а саме
мікросоціальної та глибокої
педагогічної занедбаності, натомість,
встановивши наявність винної
поведінки батьків відносно дітей,
відсутність в родині атмосфери любові,
моральної та матеріальної
забезпеченості, відставання дітей у
розвитку, дійшов передчасного висновку
про відмову у позові.

Висновки апеляційного суду
ґрунтуються на припущеннях, що
відповідно до ст. 60 ЦПК України є
неприпустимим.

Крім того, апеляційний суд вирішивши
позов в частині вимог до ОСОБА_2 вийшов
за межі розгляду справи, оскільки він з
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції не звертався.

Таким чином, оскільки апеляційним
судом не враховані норми матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановлені та не
перевірені обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, та порушені норми
процесуального права, відповідно до ст.
338 ЦПК України рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу органу опіки та
піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 25 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко