АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Меєчко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Концерну «Військторгсервіс» на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_1 до Концерну
«Військторгсервіс» про стягнення
коштів,

в с т а н
о в и л а:

У грудні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Концерну
«Військторгсервіс» про стягнення
боргу за договором поворотної
фінансової допомоги у розмірі 109 500,00
грн. та три проценти річних, що
становить 6 561,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 29.10.2010 р. між ним та відповідачем був
укладений договір поворотної
фінансової допомоги (зворотної
безвідсоткової позики), відповідно до
якого відповідач зобов'язувався
повернути позику в сумі 120 000,00 грн. у
строк до 28.10.2011 р.

Справа № 760/27598/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/13705/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Посилаючись на те,
що в порушення умов договору Концерн
«Військторгсервіс» свої зобов'язання
не виконав, позивач з урахуванням
збільшення розміру позовних вимог
просив стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 109 500,00 грн.,
три проценти річних, що становить 6 561,00
грн. та суму інфляційного збільшення
боргу за період з грудня 2011 р. по
червень 2014 р. у розмірі 12 132,60 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 24.09.2014 р. позов задоволено
частково.

Стягнуто з Концерну
«Військторгсервіс» на користь ОСОБА_1
109 500,00 грн. боргу, три проценти річних в
розмірі 6 318,00 грн., інфляційне
збільшення суми боргу в розмірі 12 045,00
грн. та 1 239,00 грн. судового збору, а також
на користь держави судовий збір у
розмірі 39,63 грн.

В апеляційній скарзі представник
Концерну «Військторгсервіс» просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги доводи відповідача
щодо невиконання позивачем істотних
умов договору поворотної фінансової
допомоги від 30.10.2010 р., а саме п. 4.1. та п.
4.2., якими встановлено обов'язок
кредитора надати позику протягом
одного дня з моменту підписання
договору у безготівковому порядку
платіжним дорученням шляхом переказу
коштів на розрахунковий рахунок
позичальника.

Належних та допустимих доказів, якими є
квитанція до прибуткового касового
ордера, що є підтвердженням приймання
до каси підприємства готівки, як це
передбачено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 р. №637, позивач не надав.

Також вказував на те, що суд в рішенні
необґрунтовано посилався на факт
перерахування Концерну
«Військторгсервіс» грошової суми у
розмірі 120 000,00 грн., що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
банківської виписки №011290001 від 29.11.2010
р., оскільки такі висновки суперечать
додатку до договору поворотної
фінансової допомоги від 30.10.2010 р., яким
засвідчено, що ОСОБА_1 за договором
№291010 від 29.11.2010 р. в повному обсязі
виконав зобов'язання щодо надання
Концерну «Військторгсервіс»
поворотної фінансової допомоги у сумі
120 000,00 грн.

В судовому засіданні представник
Концерну «Військторгсервіс» просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що її доводи не ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей, або
рівну кількість речей того ж роду і
якості.

Відповідно до ст.1047 цього Кодексу,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

Частиною 2 цієї статті визначено, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної суми або визначеної
кількості речей.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що 29.10.2010 р. між
ОСОБА_1 та Концерном
«Військторгсервіс», в особі
генерального директора Пукіра П.Н.,
укладено договір №291010, відповідно до
якого ОСОБА_1 зобов'язувався надати
Концерну «Військторгсервіс» поворотну
фінансову допомогу (зворотну
безвідсоткову позику) в розмірі 120 000,00
грн., а відповідач зобов'язувався
повернути її у строк до 28.10.2011р., з
моменту надходження грошей на
розрахунковий рахунок позичальника.

Пунктами 4.1.,4.2. договору передбачено
порядок надання позики, зокрема
визначено, що ОСОБА_1 зобов'язався
надати позику протягом 1 дня з моменту
підписання даного договору та надання
позики у безготівковому порядку
платіжним дорученням шляхом переказу
коштів на розрахунковий рахунок
позичальника.

30.10.2010 р. додатком до договору №291010 від
29.10.2010 р. поворотної фінансової
допомоги (зворотної безвідсоткової
позики) сторони засвідчили, що ОСОБА_1
за вказаним договором у повному обсязі
виконав зобов'язання щодо надання
Концерну «Військторгсервіс»
поворотної фінансової допомоги у сумі
120 000,00 грн. За згодою сторін позика
надана у вигляді внесення готівкових
коштів у національній валюті України.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що факт отримання Концерном
«Військторгсервіс» поворотної
фінансової допомоги (зворотної
безвідсоткової позики) від ОСОБА_1 за
договором № 291010 від 29.10.2010 р. у сумі 120
000,00 грн. підтверджується наданими
письмовими доказами, а саме: витягом з
Акту ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності №
234/40 від 13.01.2012 р., та копією банківської
виписки №011290001 від 29.11.2010 р. по
розрахунковому рахунку Концерну
«Військторгсервіс».

Такий висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та вимогах закону.

Як убачається з Акту ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності державного господарського
об'єднання Концерну
«Військторгсервіс», філій та
структурних підрозділів, які входять
до його складу від 13.01.2012 р. № 234/40, за
період з 01.04.2009 р. по 01.10.2011 р., при
проведенні ревізії
Контрольно-ревізійним департаментом
Міністерства оборони України за даними
бухгалтерського обліку встановлено
отримання Концерном
«Військторгсервіс» в обревізованому
періоді від фізичних осіб поворотної
безвідсоткової фінансової допомоги на
загальну суму 640 тисяч гривень, у тому
числі від фізичної особи ОСОБА_1 за
договором від 29 жовтня 2010 року у сумі 120
тисяч гривень. Залишок неповерненої
фінансової допомоги станом на 30
вересня 2011 року складав 635 тисяч
гривень, у тому числі перед фізичною
особою ОСОБА_1 115 тисяч гривень.

Згідно копії банківської виписки АТ
Єврогазбанк №-011290001 від 29.11.2010 р. кошти
на розрахунковий рахунок Концерну
«Військторгсервіс» у розмірі 120 000,00
грн. за договором зворотної фінансової
допомоги від 29.11.2010 р. надійшли 29.11.2010 р.

Посилання представника
Концерну «Військторгсервіс» на
невиконання позивачем істотних умов
договору поворотної фінансової
допомоги від 29.10.2010 р., якими
встановлено обов'язок кредитора надати
позику протягом одного дня з моменту
підписання договору та надання позики
у безготівковому порядку платіжним
дорученням шляхом переказу коштів на
розрахунковий рахунок позичальникане
є переконливими.

Так додатком до цього договору,
складеного 30.10.2010 р. сторони засвідчили
виконання позичальником зобов'язань за
договором № 291010 від 29.10.2010 р. шляхом
надання позики, за згодою сторін, у
вигляді внесення готівкових коштів у
національній валюті України. Та
обставина, що кошти на розрахунковий
рахунок відповідача були перераховані
його працівниками не 30.10.2010 р., а лише
29.11.2010 р. не свідчить про невиконання
позивачем умов договору чи його
порушення.

Також представник відповідача не
спростовував часткового виконання
Концерном «Військторгсервіс» умов
договору поворотної фінансової
допомоги від 29.10.2010 р., а саме:
повернення позивачеві позики у розмірі
10 500,00 грн.

Крім того, відповідно правової
позиції викладеної у постанові
Верховного Суду України №6-63цс13 від
18.03.2013 р., письмова форма договору
позики внаслідок його реального
характеру є доказом не лише факту
укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

Зважаючи на викладене колегія
суддів вважає, що рішення суду є
законним та обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги правильність
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому вона задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Концерну
«Військторгсервіс» відхилити, а
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 вересня 2014 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: