Провадження №6/761/1810/2014
У Х В А Л А

іменем України

06 жовтня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
поданням державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, заінтересовані особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль»,

ВСТАНОВИВ

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Бойко О.М. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Подання обґрунтовує тим, що на
виконанні в відділі примусового
виконання рішень ДВС України
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості в розмірі 18103028,76 грн,
судового збору в розмірі 3441 грн.
Виконавче провадження відкрито 25.04.2014
року та надано боржнику семиденний
строк для добровільного виконання
вимог виконавчого документа. У
встановлений для добровільного
виконання строк вимоги виконавчого
документа боржником виконані не були.
На сьогоднішній день боржником не
здійснено жодних дій для погашення
заборгованості. Боржник ухиляється від
добровільного виконання своїх
зобов'язань. В зв'язку з чим державний
виконавець просить задовольнити
подання.

Відповідно до ч. 2 ст.377-1 ЦПК України
суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, в поданні просив розглядати
справу без його участі.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглядати справу без участі
державного виконавця Бойко О.М.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника -юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Суд вважає, що особа, яка має
невиконанні зобов'язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст.. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього відповідним
рішенням обов'язків.

Крім того, в матеріалах справи
відсутні докази щодо направлення
боржнику копії постанови про відкриття
виконавчого провадження та її
отримання.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Разом з тим державним виконавцем не
доведено факту ухилення ОСОБА_2 від
виконання своїх зобов'язань.

За таких обставин, суд вважає, що
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст..ст. 11,
12 Закону України «Про виконавче
провадження», суд

УХВАЛИВ

Подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, заінтересовані особи: ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» залишити без
задоволення.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
м. Києва протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

СУДДЯ