справа №176/341/14-ц
провадження №2/176/549/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р. Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області
у складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.

при секретарі Ханіній М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Жовті Води цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 із третьою особою Головним
управлінням державної міграційної
служби України в Дніпрпетровській
області про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся із позовом до Жовтоводського
міського суду та просить постановити
судове рішення, яким визнати
відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом з
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1, з зняттям їх з
реєстрації, посилаючись на те, що
останні понад один рік у спірному
житловому приміщенні не проживають
(а.с. 2-4).

Позивач, належним чином повідомлений
про день та час розгляду справи, в
судове засідання не з'явився. В своїй
письмовій заяві позов підтримав в
повному обсязі та просив розглянути
справу у його відсутності.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, виклик
яких у судове засідання провадився у
визначеному законом порядку, з
урахуванням положень ч.5,9 ст.74 ЦПК
України, у судове засідання не
з'являються, про причини своєї неявки
суд не повідомили, заяву про розгляд
справи за їх відсутності не подали,
заперечень щодо позову не надали.

Третя особа, належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, в судове засідання свого
представника не направила. Останній в
письмовій заяві просив розглянути
справу без участі представника
Жовтоводського МС ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області згідно норм
чинного законодавстваі заперечень
немає.

За вказаних обставин суд вважає, що є
передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України
підстави для ухвалення заочного
рішення на підставі наявних у справі
письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.
Відповідно до ст.386 ЦК Українивласник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України
члени сім`ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Член сім`ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що
розташований на приватній земельній
ділянці площею 800м2. Житловий будинок
внесено в реєстр права власності на
нерухоме майно під №1350/11-63 (а.с.9).

10 червня 2009 року в вищезазначеному
будинку за згодою позивача була
зареєстрована його колишня
співмешканка відповідачка ОСОБА_2 зі
своїм неповнолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Також зі згоди позивача в
належному йому будинку з 13.12.2008 року
була зареєстрована ОСОБА_3 зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично ОСОБА_3 зі своїм
сином в житловий будинок не вселялись,
не користувались житловою площею, не
проживали, а реєстрація носила суто
формальний характер для отримання
державної допомоги при народженні
дитини. На даний час ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
її син в будинку не проживають.

Згідно рішення Жовтоводського
міського суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2011 року ОСОБА_3
позбавлена батьківських прав по
відношенню до свого сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній проживає зі
своїм батьком ОСОБА_6.

Рішенням Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області від 17 лютого
2010 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських
прав відносно малолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22-23). Останній
на даний час проживає з матір'ю
позивача ОСОБА_7 по АДРЕСА_2, і який
перебуває під її опікою.

Колишня співмешканка позивача ОСОБА_2
не проживає в будинку з липня 2011 року,
оскільки зловживає спиртними напоями,
веде бродячий спосіб життя. Останнім
часом проживала в АДРЕСА_3, де раніше
жила її матір і де мешкає її брат.

На протязі одного року 2012/2013 рік до 01
лютого 2013 року ОСОБА_2 перебувала в
місцях позбавлення волі за умисне
ухилення від сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, який проживає з
матір'ю позивача.

Після звільнення з місць позбавлення
волі 01.02.2013 року відповідачка ОСОБА_2 не
вселялася в житловий будинок позивача,
де зареєстрована та не приїздила,
продовжує вести аморальний спосіб
життя , ніде не працює і не сплачує
аліменти.

Перешкод в користуванні житлом для
ОСОБА_2 позивач не чинить, остання не
проживає в будинку з липня 2011 року,
після звільнення з місць позбавлення
волі також не намагалась вселятись в
спірний будинок.

Позивач ставлячи питання про визнання
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом з її
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратили право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1 посилалася на те, що
відповідачі без будь-яких поважних
причин в будинку не мешкають понад
один рік, у той час, як він не чинить їм
перешкод у користуванні зазначеним
будинком.

За таких встановлених в судовому
засіданні обставин, суд вважає, що
згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України
відповідачі втратили право
користування спірним житловим
приміщення, а тому вимоги позивача в
даній частині підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про
зняття з реєстраційного обліку, суд
зазначає, що визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
спірним житловим приміщення і є
усуненням перешкод у користуванні
власністю. В такому випадку не є
потребою додаткового зобов'язання
будь-кого знімати відповідачів з
реєстраційного обліку, оскільки
рішення суду про визнання особи, такою
що втратила право користування
житловим приміщення, є підставою для
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку у цьому житловому приміщенні, а
відтак відсутні визначені законом
підстави для задоволення позову в цій
частині.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України та у
відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 112-115 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 із
третьою особою Головним управлінням
державної міграційної служби України в
Дніпрпетровській області про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та її малолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення може бути оскаржене
Апеляційному суду Дніпропетровської
області шляхом подачі через
Жовтоводський міський суд на протязі
десяти днів апеляційної скарги.

СУДДЯ:
Т.В.Завізіон