Державна нотаріальна контора
Чуднівського району Житомирської
Провадження № 2/369/605/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Чуднівська державна нотаріальна
контора Житомирської області, про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2
про визнання недійсними свідоцтв про
право на спадщину за заповітом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_3. В зв»язку з її смертю
відкрилася спадщина на майно, яке
складалося: з будинку та земельної
ділянки площею 0,2493 га, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки
площею 4,72 га, що розташована на
території Будичанської сільської ради;
земельної частки (пай) площею 2,49 га, що
розташована на території Будичанської
сільської ради; житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2

02 липня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений секретарем Будичанської
сільської ради і зареєстрований в
реєстрі сільської ради № 81, відповідно
до якого все майно, що буде належати
ОСОБА_3 на момент смерті, вона заповіла
йому, своєму синові.

У встановлений законом строк він
звернувся із заявою про прийняття
спадщини до державного нотаріуса
Чуднівського району Житомирської
області, яка йому повідомила, що у неї
знаходиться заповіт на ім»я ОСОБА_2,
який був складений ОСОБА_3 24 грудня 2004
року, та за яким все майно, що буде
належати ОСОБА_3 на момент смерті,
заповідала ОСОБА_2. Ознайомившись із
зазначеним заповітом, він відразу
помітив, що підпис не належав ОСОБА_3, а
підроблений іншою особою. До того ж
вказаний заповіт був складений не за
місцем проживання ОСОБА_3, а у АДРЕСА_3 і
посвідчений секретарем вказаної
сільської ради. У зв»язку з цим він
звернувся за захистом своїх законних
прав і інтересів до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_2
про визнання заповіту, складеного
ОСОБА_3 на ім»я ОСОБА_2 від 24 грудня 2004
року, недійсним. Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 січня 2013 року
вирішено визнати недійсним заповіт
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, складений та
посвідчений 24 грудня 2004 року. Визнання
недійсним заповіту надало йому право
оформити зазначену спадщину, і у
зв»язку з цим він звернувся до
державного нотаріуса Чуднівського
району Житомирської області із заявою
про отримання свідоцтв про право на
спадщину. Державним нотаріусом
Чуднівського району Житомирської
області було йому відмовлено у
вчиненні такої нотаріальної дії,
оскільки на момент звернення
останнього спадщина вже була оформлена
на ім»я ОСОБА_2., та в результаті чого
було видано свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на майно. Позивач
вважав, що свідоцтва про право на
спадщину за заповітом є недійсними,
оскільки заповіт, на підставі якого
були видані зазначені свідоцтва,
визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив визнати недійсними свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
видані нотаріусом Чуднівського району,
Житомирської області, на ім»я ОСОБА_2,
на жилий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку
площею 0,2493 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку
площею 4,72 га, що розташована на
території Будичанської сільської ради,
земельну частку (пай), що розташована на
території Будичанської сільської ради,
земельну частку (пай) площею 2,49 га, що
розташована на території Будичанської
сільської ради, жилий будинок за
адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою суду від 04 лютого 2014 року судом
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Чуднівську державну нотаріальну
контору Житомирської області.

В послідуючому позивач ОСОБА_1
визначився з своїми позовними вимогами
і подав суду заяву про уточнення
позовних вимог, у якій просив визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 04 травня 2011
року, видане державним нотаріусом
Чуднівської державної нотаріальної
контори Житомирської області на ім»я
ОСОБА_2 на жилий будинок з усіма
надвірними будівлями, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 04 травня 2011 року, видане
державним нотаріусом Чуднівської
державної нотаріальної контори
Житомирської області на ім»я ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,2493 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 і
його представник позов підтримали і
просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнала і
заперечувала проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, Чуднівської
державної нотаріальної контори
Житомирської області не з»явився, про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, третя
особа надала суду заяву, у якій просила
розглянути справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_3, яка доводилася матір»ю
позивачу у справі ОСОБА_1 та
відповідачці ОСОБА_2.

15 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
державного нотаріуса Чуднівського
району Житомирської області із заявою
про прийняття спадщини за заповітом,
складеним 02 липня 2002 року ОСОБА_3,
посвідченим секретарем Будичанської
сільської ради та зареєстрованим в
реєстрі сільради за №81, згідно якого
все майно, що буде належати ОСОБА_3 на
момент смерті, вона заповідала своєму
сину ОСОБА_1.

Згодом 21 січня 2011 року до державного
нотаріуса Чуднівського району з заявою
про прийняття спадщини звернулась
ОСОБА_2. В заяві до державного нотаріуса
Чуднівського району від 04 травня 2011
року відповідачка ОСОБА_2 повідомила,
що приймає спадщину на підставі
заповіту від 24 грудня 2004 року,
посвідченого секретарем Безуглівської
сільської ради Згурівського району
Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
січня 2013 року, яке набрало законної
сили, в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним, позов задоволено і визнано
недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2, посвідчений 24 грудня 2004 року
секретарем Безуглівської сільської
ради Згурівського району Київської
області Хижкою О.П. під реєстровим
номером 45.

Як вбачається з постанови державного
нотаріуса Чуднівського району про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
№435/02-31 від 07 жовтня 2013 року, що
міститься в матеріалах справи, 04 жовтня
2013 року ОСОБА_1 звернувся до державного
нотаріуса Чуднівського району із
заявою про видачу йому свідоцтв про
право на спадщину за заповітом.
Вказаною постановою державний
нотаріус Чуднівського району
відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про
право на спадщину за заповітом в звязку
із видачею свідоцтв про право на
спадщину за заповітом на спадкове
майно іншому спадкоємцю.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що 04 травня 2011 року
державним нотаріусом Чуднівської
районної державної нотаріальної
контори відповідачці ОСОБА_2 були
видані свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, як спадкоємцю майна
ОСОБА_3, на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,2493 га, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного
Суду України, даних у п. 27 постанови № 7
від 30.05.2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» свідоцтво про
право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1301
Цивільного кодексу України свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи те, що заповіт, складений та
посвідчений 24 грудня 2004 року на користь
ОСОБА_2, визнаний недійсним рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 січня 2013 року,
то суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не
мала права на спадкування за заповітом,
а тому свідоцтва про право спадкування
за заповітом, видані ОСОБА_2 державним
нотаріусом Чуднівського району,
підлягають визнанню недійсними.

Також згідно з вимогами ст. 1233 ЦК
України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Згідно вимог ч.2 ст.1234 ЦК України право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України
заповіт має бути особисто підписаний
заповідачем.

Згідно вимог ст.1254 ЦК України заповідач
має право у будь-який час скласти новий
заповіт. Заповіт, який було складено
пізніше, скасовує попередній заповіт
повністю або у тій частині, в якій він
йому суперечить. Кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним. Якщо новий заповіт, складений
заповідачем, був визнаний недійсним,
чинність попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених статтями 225 і 231 цього
Кодексу.

Аналізуючи вимоги вказаних норм
цивільного законодавства, суд дійшов
висновку, що скасування попереднього
заповіту складенням нового заповіту
відбувається тільки у випадках
складення такого нового заповіту
особисто заповідачем. В той же час, як
встановлено рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25 січня 2013 року,
заповіт від 24 грудня 2004 року на ім»я
ОСОБА_2 складений та підписаний не
ОСОБА_3, а іншою особою.

Таким чином, заповіт на імя ОСОБА_2 від 24
грудня 2004 року, визнаний недійсним
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
січня 2013 року, не відмінив заповіт від 02
липня 2002 року, посвідчений секретарем
Будичанської сільської ради та
зареєстрований в реєстрі сільради за
№81, згідно якого все майно, що буде
належати ОСОБА_3 на момент смерті, вона
заповідала позивачу. В той же час
заповіт від 02 липня 2002 року, складений
на ім»я ОСОБА_1 є дійсним, і визнання
його дійсним в судовому порядку
законом не вимагається.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 04 травня 2011
року, видані на ім»я ОСОБА_2 на житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2493
га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
підлягають визнанню недійсними, і тому
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.1233, 1234, 1247, 1254, 1301 58, 1261 ЦК
України, ст.ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 04 травня
2011 року, видане державним нотаріусом
Чуднівської державної нотаріальної
контори Житомирської області Липовою
Г.О., на ім»я ОСОБА_2 на житловий будинок
з усіма надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 04 травня
2011 року, видане державним нотаріусом
Чуднівської державної нотаріальної
контори Житомирської області Липовою
Г.О., на ім»я ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,2493 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, землю передано для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229 грн. 41 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук
Л.М.