Справа № 307/3552/14-ц
Провадження № 2/307/1564/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарі
Плиска Ю.С.

з участю відповідачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитною лінією № 008-06005-191212,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося в
суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитною лінією №
008-06005-191212. Посилається на те, що 19.12.2012 р.
ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали
кредитну угоду відповідно до умов
заяви № 008-06005-191212 згідно якої банк
відкриває відповідачці картковий
рахунок НОМЕР_1 в національній валюті
України, надає кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії та відкриває кредитну лінію на
загальну суму 15000 грв. та на день
укладення договору встановлює ліміт
кредитної лінії на рахунку у сумі 50000
грв. На даний час ОСОБА_1 не виконує
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, у зв'язку з чим
станом на 25.06.2014 року за нею рахується
заборгованість у сумі 25265.96 грв., яка
складається з тіла кредиту у сумі 11806.88
грв., простроченого тіла кредиту у сумі
3193.12 грв., заборгованості по відсотках у
сумі 2409.37 грв. та заборгованості за
комісіями у сумі 7856.59 грв.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. У позовній заяві
зазначив, що просить справу розглядати
у його відсутності. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов визнала частково.
Пояснила, що частково сплачувала
заборгованість за кредитною лінією, що
підтверджується відповідними
квитанціями. Однак заборгованість
перед банком в неї виникла після того,
як вона втратила постійне місце роботи.

Розглянувши матеріали справи суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
19.12.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1
був укладений договір № 008-06005-191212 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки, який
складається з тарифу на обслуговування
платіжних карток Visa International (MasterCard Worldwide
та/або ВОПС Дельта) і анкети
позичальника. Згідно цього договору їй
було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1
на суму 15000 грв., надано кредитну картку
та відкрито відновлювальну відкличну
кредитну лінію, ліміт якої на день
укладення договору встановлено у сумі
50000 грв. Однак, взяті на себе
зобов'язання погашати кредит та
сплачувати нараховані відсотки
відповідачка у повній мірі не виконала.
Користуючись кредитною карткою вона
неодноразово отримувала від банку
кошти, але повністю не повертала їх і не
сплачувала усі відсотки за
користування ними. Згідно розрахунку
заборгованості станом на 23.06.2014 р.
ОСОБА_1 має перед банком заборгованість
у сумі 25265.96 грв., яка складається з тіла
кредиту у сумі 11806.88 грв., простроченого
тіла кредиту у сумі 3193.12 грв.,
заборгованості по відсотках у сумі 2409.37
грв. та заборгованості за комісіями у
сумі 7856.59 грв. З цього розрахунку також
убачається, що при визначенні банком
суми заборгованості не було враховано
сплачені відповідачкою кошти на суму
7800 грв.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитор
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530
ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання. За правилами
ст. 1050 ЦК України, якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. За ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 11 цього ж кодексу передбачено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. У
статті 27 ЦПК, поряд з іншими правами та
обов'язками осіб, які беруть участь у
справі вказано і право брати участь у
судових засіданнях, подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів.
Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61
ЦПК кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу воїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. У статті
64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи. Письмові докази,
як правило, подаються в оригіналі. Якщо
подано копію письмового доказу, суд
за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, має право вимагати
подання оригіналу.

Представник банку у судове засідання
для надання пояснень не з'явився.
Документів, які б підтверджували, яка
сума коштів сплачених відповідачкою
була зарахована на погашення тіла
кредиту, а яка на погашення відсотків
за користування кредитом, а також
документів з яких би було можливо
зрозуміти чому не враховані 7800 грв.
сплачених відповідачкою банк суду не
надав. У зв'язку з наявністю заяви
представника банку про розгляд справи
у його відсутності суд розглядає
справу на підставі наданих банком
доказів. Тому суд приходить до
висновку, що суму 7800 грв., вказану у
розрахунку заборгованості, як таку, що
сплачена відповідачкою слід відняти
від позовної суми.

Суд також встановив, що у суму боргу
банк включив заборгованість за
комісіями у сумі 7856.59 грв. Однак у
наданому банком кредитному договорі
відсутні дані про те, що позичальник
бере на себе зобов'язання сплачувати
банку комісійну винагороду. Тому позов
у цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що з
відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» слід стягнути (25265.96 - 7800 -
7856.59 =) 9609.37 грв. боргу. У відповідності
до ст. 88 ЦПК України з неї також слід
стягнути на користь банку судові
витрати у сумі 243.60 грв. сплачені банком
при зверненні до суду з позовною
заявою.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 1048-1050, 1054 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» дев'ять тисяч шістсот
дев'ять гривень 37 коп. та двісті сорок
три гривні 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.