РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Попович Х.І.

з участю представника позивачів
ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Відділу приватизації
державного житлового фонду
Личаківського району міста Львова,
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
Експертної оцінки" про визнання права
власності на нежитлове приміщення, суд
-

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду із позовом
до Відділу приватизації державного
житлового фонду Личаківського району
міста Львова, Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
"Бюро технічної інвентаризації та
Експертної оцінки" про визнання права
власності на нежитлове приміщення,
загальною площею 20,9 кв. метрів, які
знаходиться у підвальному поверсі
будинку АДРЕСА_1, позначені на
поверховому плані римськими літерами
"ІІ", "ІІІ", "ІV".

Свої вимоги мотивують тим, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру від 15.04.1994 року
вони являються власниками квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 57,5 кв.м. та
впродовж більше ніж сорока років і по
даний час відкрито, вільно
користуються підвальними
приміщеннями, які позначені на
поверховому плані літерами «ІІ»,
площею 10,0 кв.м, "ІІІ" площею 2,4 кв.м., "ІV"
площею 8,5 кв.м., загальною площею 20,9 кв.
м. Згідно технічного паспорту на
вказане житло, до належної їм квартири
відносяться приміщення підвалу, площею
10,0 кв.м.; 2,4 кв.м.; 8,5 кв.м.; 10,5 кв.м.; 11,0 кв.м.

Проте під час приватизації квартири
АДРЕСА_1 у технічній документації
допущена помилка і до вказаної
квартири були віднесені лише підвальні
приміщення «V», площею 10,5 кв.м.; «VІ»,
площею 11,0 кв.м., а приміщення, які
означені на поверховому плані літерами
«ІІ», площею 10,0 кв.м.; «ІІІ», площею 2,4
кв.м.; «VІ», площею 8,5 кв.м. було
пропущено.

Вказані приміщення вони
використовують для власних потреб, у
зв'язку із чим звернулася до Обласного
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», Львівського
комунального підприємства «№503»,
відділу приватизації державного
житлового фонду Личаківського району
м. Львова з метою виготовлення та
отримання свідоцтва про право
власності на вказане нежитлове
приміщення. Однак у видачі свідоцтва їм
було відмовлено по причині
розбіжностей у площі займаних
приміщень, так як приватизовано
приміщення підвалу «V», площею 10,5 кв.м.;
«VІ», площею 11,0 кв.м., загальною площею
21,5 кв.м., а приміщення «ІІ», площею 10,0
кв.м.; «ІІІ», площею 2,4 кв.м.; «VІ», площею
8,5 кв.м., загальною площею 20,9 кв.м. було
пропущено.

В той же час згідно листа ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» №305 від 15.10.2007 року, адресованого
начальнику відділу приватизації
Личаківської районної адміністрації м.
Львова, вбачається, що під час
приватизації квартири АДРЕСА_1 була
допущена помилка в приміщеннях
підвалу. Приватизовано приміщення
підвалу «V», площею 10,5 кв.м.; «VІ», площею
11,0 кв.м., загальною площею 21,5 кв.м., а
приміщення «ІІ», площею 10,0 кв.м.; «ІІІ»,
площею 2,4 кв.м.; «VІ», площею 8,5 кв.м.,
загальною площею 20,9 кв.м. хоч і входять
в експлікацію на квартиру, але у
власність не були передані.

Вони звернулися із листом №67 від 21.03.2008
року на ім'я начальника відділу
приватизації Личаківської районної
адміністрації м. Львова з метою
виправлення неточностей та оформлення
нового свідоцтва про право власності
на всі приміщення, але жодної відповіді
їм не надано.

Оскільки в іншому порядку підтвердити
право власності на спірні приміщення
не мають можливості, а спірні
приміщення були включені у перелік
приналежних приміщень до квартири
АДРЕСА_1 для приватизації, простять
позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримав, дав пояснення аналогічні
вище наведеним.

Представник відповідача Відділу
приватизації державного житлового
фонду Личаківського району м. Львова та
представник відповідача ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО» в судове засідання не з'явились
повторно, про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, причин
неявки суду не повідомили, а тому суд
вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК
України, оскільки позивач не заперечує
проти такого вирішення справи, слід
розглянути справу у відсутності
відповідачів, постановивши заочне
рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивачів, дослідивши письмові докази,
суд задовольняє позов з таких підстав.

У відповідності до вимог п.1 ст.16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України
визначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» визначено, що до
об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються громадянами на
умовах найму.

У відповідності до п.7 Положення
про порядок передачі квартир
(будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16.12.2009 року №
396, яке зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 29
січня 2010 року за № 109/17404 чітко
визначено, що допоміжні приміщення
передаються у спільну сумісну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках, кімнат
у комунальних квартирах безоплатно і
окремо приватизації не підлягають.

Як вбачається із свідоцтва про право
власності на квартиру №18728 від 15.04.1994
року (а.с.10), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
власникам квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 57,5 кв.м. та підвального
приміщення, загальною площею 21,5 кв.м.

Згідно листа Обласного комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
№305 від 15.10.2007 року (а.с.5) встановлено, що
під час приватизації квартири АДРЕСА_1
була допущена помилка в переліку
приміщень підвалу, які підлягали
приватизації разом із квартирою.
Зокрема, приватизовано приміщення
підвалу «V», площею 10,5 кв.м.; «VІ», площею
11,0 кв.м., загальною площею 21,5 кв.м., а
приміщення «ІІ», площею 10,0 кв.м.; «ІІІ»,
площею 2,4 кв.м.; «VІ», площею 8,5 кв.м.,
загальною площею 20,9 кв.м. було
пропущено, хоч вони включені в план
експлікації приміщень, які належать до
вказаної квартири .

В судовому засіданні встановлено, що з
середини 70-х років минулого століття
позивачі відкрито, вільно користуються
спірними підвальними приміщеннями, які
також належать до квартири і позначені
на поверховому плані літерами «ІІ»,
площею 10,0 кв.м, "ІІІ" площею 2,4 кв.м., "ІV"
площею 8,5 кв.м., загальною площею 20,9 кв.
м., це ж підтверджується листом ЛКП «№
503» а.с.6 та планом і експлікацією
технічної характеристики квартири
АДРЕСА_1 (а.с.8), в той час як у технічний
паспорт, який є невід2ємною частиною
свідоцтва про право власності та саме
свідоцтво про право власності вказані
приміщення не включені.

У відповідності до вимог ч.1 ст.344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної статті Кодексу
передбачено, що особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Крім цього, відповідно до п.8
Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК
України передбачено, що правила статті
344 Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що є доведеним факт, що позивачі
відкрито, безперервно володіють
нерухомим майном протягом більше ніж
десяти років, при цьому нічиї права не
порушили. А тому вони набули право
власності на вказані нежитлові
приміщення, загальною площею 20,9 кв.м., в
порядку набувальної давності, у зв'язку
із чим позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 214, 215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 328, 344, 392, п.8
Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності на нежитлове приміщення,
позначені на поверховому плані
римськими літерами "ІІ" площею 10,0 кв.м,
"ІІІ" площею 2,4 кв.м., "ІV" площею 8,5 кв.м.,
загальною площею 20,9 кв. м., які
знаходиться у підвальному поверсі
будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою
відповідачів, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в строки і порядок передбачені
ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду
Львівської області через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.В.