Справа № 515/712/14-ц
Провадження 6/515/2695/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Татарбунарський
районний суд Одеської області у складі

головуючого судді - Чебан А.П.,

при секретарі - Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Татарбунари заяву
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочку
виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заявники звернулись до суду з заявою
про відстрочку виконання рішення
суду, посилаючись на наступні
обставини.

На початку грудня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 відбулась домовленість про
здійснення правочину купівлі-продажу
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з
присадибною земельною ділянкою, площею
0,51 га за 25.000 грн., який остання
отримала у спадок після смерті батька.

11 грудня 2010 року ОСОБА_3 отримала від
ОСОБА_1 15 900 грн. авансу за вищевказаний
будинок, видала їй розписку про
отримання вказаної суми, завірену
секретарем Струмківської сільської
ради Татарбунарського району Одеської
області.

01 березня 2011 р. у Татарбунарській
юридичній консультації ОСОБА_3 було
надане письмове зобов'язання укласти
договір купівлі-продажу вищевказаного
житлового будинку, як письмовий доказ
передачі його із земельною ділянкою з
подальшим укладенням нотаріального
оформленням договору купівлі - продажу
після отримання правовстановлюючого
документу на земельну ділянку. З
дозволу ОСОБА_3 заявники зі своєю
малолітньою донькою, Софією вселились
в даний будинок, після чого зробили за
власні кошти косметичний ремонт
будинку, провели водопровід, оскільки
планували там проживати постійно.

Заявники вказують, що після того як
ОСОБА_3 оформила право власності на
будинок, розташований по АДРЕСА_1 з
присадибною ділянкою площею 0,51 га,
вона звернулася до Татарбунарського
райсуду Одеської області з позовними
вимогами про усунення перешкод в
користуванні правом власності шляхом
виселення ОСОБА_1 та її сім'ї.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 29.05.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права власності шляхом виселення
задоволені. Рішенням Апеляційного суду
Одеської області від 30.07.2014 року
вищевказане рішення залишено без змін.

Однак, заявники вважають, що на даний
час виконання рішення суду не є
можливим, оскільки кошти розмірі 15900
грн вони віддали ОСОБА_3, як аванс за
будинок. Іншого житла в них нема. У
зв'язку з неповерненням до тепер
авансу, можливості придбати інше житло
також немає.

Крім того, заявники вказують, що у них є
малолітня дитина, яка проживає разом з
ними у вищевказаному житловому
будинку, ОСОБА_1 зараз вагітна другою
дитиною.

До того ж заявники просять відстрочити
виконання рішення суду на 1 рік і тому,
що на присадибної ділянці вони
побудували теплиці з яких ще не зібрали
врожаю.

В судовому засіданні ОСОБА_2, як заявник
та представник за дорученням ОСОБА_1
заяву підтримав, просив відстрочити
виконання рішення суду.

ОСОБА_3 у судовому засіданні виступила
проти надання відстрочки на виконання
рішення суду від 29.05.2014 року,
аргументуючи свої доводи у письмових
запереченнях (а.с.133-134).

Вислухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що підстав для задоволення
заяви не має з огляду на наступне.

Дійсно рішенням Татарбунарського
районного суду Одеської області від
29.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення - задоволені. Рішенням
Апеляційного суду Одеської області
від 30.07.2014 року вищевказане рішення
залишено без змін.

Відповідно до Конституції України -
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання; усі суб'єкти права
власності рівні перед законом; права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом; судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими для виконання на всій її
території; обов'язковість рішень суду є
однією з основних засад судочинства
(частина четверта статті 13, частина
перша статті 55, частина п'ята статті 124,
пункт 9 частини третьої статті 129
Конституції України).

Згідно з частиною другою статті 13
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року
№2453-У1 судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими для
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Відповідно до пункту 2 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2010 та
пункту 3 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 25
квітня 2012 року №11-рп/2012 виконання
судового рішення є невід'ємною
складовою права кожного на судовий
захист і охоплює, зокрема, законодавчо
визначений комплекс дій, спрямованих
на захист і відновлення порушених прав,
свобод, законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, суспільства, держави;
невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий
розгляд судом.

Відповідно до Рішення Європейського
суду з прав людини від 20 липня 2004 року у
справі «Шмалько проти України» право
на виконання судового рішення є
складовою права на судовий захист,
передбаченого статтею 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, для цілей якої виконання
рішення, ухваленого будь-яким судом,
має розцінюватися як складова частина
судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є
конституційною гарантією прав і свобод
людини і громадянина, а обов'язкове
виконання судових рішень складовою
права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї,відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Суд приходить до висновку про те, що в
судовому засіданні не знайшли своє
підтвердження достовірні та об'єктивні
данні, які вказують на наявність
виняткових обставин та обставин, що
утруднюють виконання рішення суду, за
наявності яких можлива відстрочка
виконання рішення суду. Заявниками не
надано жодних підтверджень
відсутності в них іншого житла, не
надано доказів на підтвердження інших
доводів, на які вони посилаються у
своїй заяві, а тому в задоволенні заяви
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочку
виконання рішення суду від 29.05.2014 року
слід відмовити.

Керуючись ст.373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
відстрочку виконання рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 29.05.2014 року -
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особою, без участі якої було
постановлено ухвалу протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя