Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В..,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2014 року позивачка
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Свої позовні вимоги позивачка
мотивувала тим, що вона в липні 2009 року
познайомилась з ОСОБА_5 , яка попросила
її взяти кошти в кредит під заставу її
квартири для розвитку бізнесу, а за це
ОСОБА_1 отримає 25000 грн.,а ОСОБА_5
повністю закриє фінансові питання по
кредиту, тобто поверне отриману суму
коштів та відсотки за користування
ними відповідно до умов договору
кредиту.10 липня 2009 року ОСОБА_1 отримала
в Повному товаристві «Ломбард «Альянс
авто іпотечних ерудитів Стецков та
компанія» кредит на суму 150000 грн. Через
невиконання ОСОБА_5 взятих зобов»язань,
у позивачки виникла заборгованість по
кредиту в сумі 260000 грн. Під впливом
тяжких обставин позивачка погодилась
взяти у ОСОБА_2 позику під залог своєї
квартири АДРЕСА_1. 17 лютого 2010 року
ОСОБА_1 з метою укладання договору
позики з ОСОБА_2 прибула в приміщення
ПАТ КБ «Евробанк», де був укладений
замість договору позики договір
купівлі-продажу її квартири, також був
укладений попередній договор на
купівлю квартири. Договора посвідчено
нотаріусом. Вважає, що в момент
укладання як договору купівлі-продажу,
та і попереднього договору ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не мали наміру на припинення,
набуття та зміну цивільних прав та
обов»язків щодо об»єкту договору.
Таким чином , має місце факт договору
позики, який прихований договором
купівлі-продажу, тобто сторони вчинили
удаваний правочин, який покладає на
сторони інші правові зобов»язання. Не
зважаючи на попередні домовленості та
укладання попереднього договору 11
серпня 2011 року ОСОБА_2 продав спірну
квартиру ОСОБА_3 за 300000 грн., що
підтверджується договором купівлі
продажу.

Просить визнати договір купівлі
продажу квартири АДРЕСА_1 та
попередній договір від 17 лютого 2010 року
удаваним, визнати договора
купівлі-продажу квартири, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 лютого 2010 року,
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11 серпня 2011
року, попередній договір від 17 лютого
2010 року , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
- недійсними.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримав і просить задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_8 позовні вимоги не визнав, суду
пояснив, що під час укладання договорів
купівлі-продажу та попереднього
договору позивачка діяла добровільно,
була ознайомлена зі змістом договорів,
підписала договора в присутності
нотаріуса, договір купівлі-продажу
квартири укладено ОСОБА_2 з ОСОБА_3,
остання є дочкою позивачки, просить
застосувати строк позовної давності
та в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явилась, про день і час
розгляду справи повідомлена належним
чином, направила суду заяву про
слухання справи в її відсутність.

3-я особа- приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 в судове засідання не
з»явилась, направила суду листа про
слухання справи в її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд прийшов до такого висновку,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 лютого 2010
року ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_2, про що укладено договір
купівлі-продажу квартири (а.с.8-9).
Договір нотаріально посвідчений.

Відповідно до попереднього
договору від 17 лютого 2010 року ОСОБА_1
уклала попередній договір, відповідно
до якого на вищевказану квартиру буде в
майбутньому укладено договір
купівлі-продажу. Договір нотаріально
посвідчено (а.с.10-11).

Згідно договору купівлі-продажу
від 11 серпня 2011 року ОСОБА_2 продав
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 (а.с.12-13).
Договір нотаріально посвідчено.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно статті 629 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Частиною 3 статті 203 ЦК України
визначено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом згідно статті 525
ЦК України.

Відповідно до статті 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

У відповідності до положень статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою -третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири та попередній
договір підписані як позивачкою так і
відповідачем ОСОБА_2, вони містять всі
суттєві умови, передбачені законом для
договорів і які мають істотне значення,
а також які були узгоджені сторонами
при укладенні даного договору.

З урахуванням положень статті 203 ЦК
України, щодо загальних вимог
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, суд вважає, що при
укладенні договорів ОСОБА_1діяла
вільно, виходячи з власних інтересів,
прийняла рішення про вибір контрагента
та про вступ з ним в договірні
відносини, на власний розсуд з
контрагентом визначила характер
договору, які вони уклали, їх умови
(зміст).

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст..655 ЦК України
передбачено, що одна сторона за
договором-купівлі-продажу продавець
передає або зобов»язується передати
майно у власність другій стороні
покупцеві, а покупець приймає або
зобов»язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що всі істотні умови
по купівлі-продажу квартири сторонами
були виконані: вони домовились між
собою про ціну договору, уклали
договір, продавець передав, а покупець
прийняв предмет продажу, покупець
передав обумовлені договором грошові
кошти, даний договір нотаріально
посвідчений.

Договори купівлі-продажу укладені в
належній формі, сторони досягли згоди з
усіх істотних умов та відповідають
вимогам ст.ст. 638, 655 ЦК України.

Сторони не заперечують, що ОСОБА_1
отримала грошові кошти від ОСОБА_2, крім
того, сторони не заперечують, що умови
попереднього договору позивачкою не
були виконані.

Сторони вказують, що відповідачка
ОСОБА_3 є дочкою позивачки, ОСОБА_1.

Представник позивачки не надав доказів
та передбачених законом підстав щодо
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, крім того,
представник позивачки суду вказав, що у
позивачки немає коштів для внесення їх
на депозитний рахунок суду.

Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки є необґрунтованими і
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,60,208,209,213 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову- відмовити в
повному обсязі.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути протягом
десяти днів подана апеляційна скарга
до Апеляційного суду Київської області
через Вишгородський районний суд
Київської області.

Суддя
Л.Ф.Войнаренко