АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________Про
вадження: 22ц/790/3692/14
Головуючий І інстанції - Караченцев
І.В. Справа: № 635/2858/13-ц
С.С.Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
- КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
- ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 01 квітня 2014
року по справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» про
стягнення заборгованості за договором
добровільного страхування життя, -

в с т а н
о в и л а:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в
якому просив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість по кредитному договору
№ 242 від 06.09.2006 року у сумі 71279,23 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
712,73 грн.

У запереченнях на позовну заяву
відповідач просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

22.01.2014 року ОСОБА_3 подав зустрічну
позовну заяву в якій просив стягнути з
ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його користь
страхову суму у розмірі 61897,792 грн. та
покласти на Банк сплату судових витрат.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 01 квітня 2014
року позовні вимоги ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
суму заборгованості за кредитним
договором № 242 від 06.09.2006 року, що
складає 8485,93 доларів США, що в
гривневому еквіваленті (відповідно до
курсу НБУна 06.02.2013 року за один долар
США складає 7,993 грн.) становить 67828 грн. 04
коп. В іншій частині відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач ОСОБА_3 через свого
представника подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог за первісним позовом
відмовити повністю, а зустрічні
позовні вимоги задовольнити, а також
зобов'язати Банк надати у судове
засідання оригінали або належним чином
завірені копії Договору доручення №
27/75 від 31.05.2007.

року та довіреності № 813 від 17.08.2007 року,
№ 1203 від 01.12.2008 року, що зазначені у
договорах страхування, на яких стоїть
печатка Банку.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Стверджує, що судом першої інстанції
при винесенні рішення не були
враховані письмові та усні клопотання
ОСОБА_3 щодо застосування строків
позовної давності для звернення до
суду.

Вказує, що виходячи зі змісту
кредитного договору, сторони погодили
строк дії договору - «до повного
виконання Сторонами своїх зобов'язань»
і строки виконання зобов'язань
щомісячним погашенням платежів,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до 10 вересня
2011 року. Таким чином, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів, відповідно
до графіку (додаток № 1 до кредитного
договору) та п. 2.5. кредитного договору,
визначено місяцями з конкретною
кінцевою датою сплати.

Відповідно до умов договору та чинного
законодавства, початок перебігу
позовної давності для стягнення
кредиту і процентів за користування
кредитом є день, коли боржник повинен
був сплатити черговий платіж, однак не
сплатив його, і відповідно позовна
давність повинна застосовуватись до
кожного щомісячного простроченого
платежу, який був визначений графіком,
окремо. А тому вимоги позивача не
можуть бути задоволені судом , оскільки
позивачем пропущений строк звернення
до суду.

Зазначає, що суд першої інстанції не
звернув увагу на відсутність у
позивача за первісним позовом
індивідуальної ліцензії на момент
укладення кредитного договору з
відповідачем, що давало б право
надавати кредитні кошти за договором
кредитування в іноземній валюті.

Крім того, вказує, що суд безпідставно
відмовив у задоволенні зустрічного
позову, оскільки він не задовольнив
клопотання ОСОБА_3 стосовно
зобов'язання позивача надати суду
докази існування договору доручення та
довіреності на здійснення Банком від
імені страхової компанії послуг з
укладення договорів страхування.

Зазначає, що суд не дослідив факт
наявності у наданих відповідачем в
якості доказу договорах страхування
печатки саме позивача, а не страхової
компанії.

Також, вказав, що обґрунтуванням
зустрічних позовних вимог є договір №
С 1325 КФ 007 від 09.07.2009 року, стосовно якого
не сплинув строк позовної давності, а
не як помилково зазначено судом
договір № С 1084 КФ 0048 від 07.09.2006 року,
який є доказом щодо правонаступництва
Банку прав і обов'язків зазначеної
страхової компанії.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що відповідач оскаржує
рішення суду в частині задоволення
первісного позову і в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову.
Рішення суду в частині відмови в
задоволенні первісного позову про
стягнення штрафних санкцій в сумі 3 451
грн. 19 коп. відповідачем не
оскаржувалось і тому в апеляційному
порядку не переглядалось.

Заслухавши доповідь судді,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та, дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Постановляючи рішення в частині
задоволення первісного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач порушив умови кредитного
договору і не виконав зобов»язання за
цим договором, внаслідок чого виникла
заборгованість в сумі 71 279 грн. 23 коп.,
яка підлягає стягненню

З таким висновком, суд апеляційної
інстанції не погоджується з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами був укладений кредитний
договір №242 від 7 вересня 2006 року ,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 9680
доларів США зі строком користування до
6 вересня 2011 року з оплатою за
користування 13 % річних.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач звернувся із
заявою про застосування строків
позовної давності, посилаючись на те,
що згідно графіку погашення кредиту
він повинен був сплачувати щомісячні
платежі.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч.4 ст. 267 ЦК України). Цивільне
законодавство передбачає два види
позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Зі змісту розрахунку, заяви і умов
кредитного договору п.2.5. вбачається, що
порядок погашення кредиту повинен був
здійснюватися щомісячними платежами у
розмірі 162 долара США кредиту і
відповідно процентів (зворот а.с. 3-12).

Останній платіж відповідачем було
здійснено в березні 2010 року.

З позовом позивач звернувся 27 березня
2013 року, тобто захисту підлягає
порушене право позивача починаючи з 28
березня 2010 року.

Як вбачається з графи -4 і графи -7
розрахунку з березня 2010 року по
вересень 2011 року відповідач повинен
був сплатити рівними частинами
щомісяця кредит 162 х17=2754 + 122 =2876 доларів
США, що за курсом Нацбанку 7,993 грн.
становило 22 987 грн. 87 коп. і проценти 60,95
х 21= 1280 + 58,99х12= 707,9 + 55,05х2=110,10+57,02+5,90= 2161
долар США х7,993 грн. = 17 272 грн. 90 коп.
(а.с.3-5).

Всього відповідач в межах трирічного
строку позовної давності повинен
повернути позивачу заборгованість в
сумі 22 987,87 грн. +17 272,9 грн. = 40 260,77 грн.

Судом першої інстанції не була
врахована і не надана оцінка заяві
відповідача про застосування строків
позовної давності, що призвело до
ухвалення помилкового рішення. З
огляду на це рішення суду в цій частині
підлягає зміни з відмовою в
задоволенні позовних вимог, що
заявлені поза межами строку позовної
давності.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд вважав "ПАТ ВіЕйБі Банк"
неналежним відповідачем.

З таким висновком суду, судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся із
зустрічним позовом до "ПАТ ВіЕйБі Банк"
про стягнення заборгованості за
договором добровільного страхування.

Матеріали справи містять три договори
страхування від 7 вересня 2006 року, від
10 грудня 2007 року і від 9 липня 2009 року . В
першому договорі «Страховиком»
зазначено ЗАТ «СК «Лідер Життя» в інших
двох договорах ЗАТ «ВіЕйБі Життя»,
тоді як зустрічний позов пред»явлено
до Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк». За
таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову до
неналежного відповідача.

Що стосується доводів ОСОБА_3, що суд
неправильно послався на договір
страхування від 7 вересня 2006 року, то зі
змісту зустрічної позовної заяви
вбачається, що саме на цей договір
посилався позивач і обґрунтовував свої
позовні вимоги, а не на договір від 9
липня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги , щодо
існування договору доручення чи
довіреності на здійснення Банком від
імені Страхової компанії послуг, про що
сам позивач за зустрічним позовом
зазначає, не спростовують висновку
суду, що відповідачем є саме Страхова
компанія, а Банк діяв від імені СК.

Керуючись ст.253,256,257,261,267 ЦК України, ст.
303, 304, 309, 313, 314,316,319 ЦПК України, судова
колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3
-задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 01 квітня 2014
року-змінити.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає та зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" ("ПАТ
ВіЕйБі Банк") (к/р 0 в ПАТ "ВіЕйБі
Банк", МФО 380537, ) суму
заборгованості за кредитним договором
№ 242 від 6 вересня 2006 року в розмірі 40 260
(сорок тисяч двісті шістьдесят) грн. 77
коп. та судовий збір в сумі 402 грн. 60 коп.

В іншій частині в задоволенні позову
про стягнення заборгованості -
відмовити за спливом строку позовної
давності.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
штрафних санкцій в сумі 3 451 грн. 19 коп. -
в апеляційному порядку не
переглядалось.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову
-залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії -