Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2161/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

14.10.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Чорнобривець О.С., Кодрула М.А

із секретарем: Гончар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 20
червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та
на своє утримання.

В обґрунтування позову зазначала, що
11.01.2014 року між ними зареєстровано шлюб
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Компаніївського районного управління
юстиції у Кіровоградській області,
актовий запис №3. Від шлюбу мають
спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син
проживає з нею і знаходиться на її
повному утриманні, відповідач не надає
їй матеріальну допомогу на утримання
дитини. Її становище є вкрай нужденним,
в даний час вона не працює, оскільки
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною та позбавлена можливості
одержувати будь - які додаткові доходи.

Посилаючись на вказані обставини,
просила стягнути з відповідача
аліменти на її користь на утримання
сина у розмірі 1/4 частини заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, а
також стягнути аліменти на її
утримання у розмірі 1/4 частини всіх
доходів щомісячно, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення сином 3- річного віку, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 20.06.2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16.05.2014
року і до досягнення сином ОСОБА_4
повноліття, тобто до 23.03.2032 року та на
утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 16.05.2014 року і до досягнення ОСОБА_4
трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачем
ставиться питання про скасування
судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права і ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позову: стягнення на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 чи 1/6 частки від
його заробітку (доходу), відмову у
задоволенні решти позовних вимог.
Зазначає, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин справи
та невідповідністю висновків суду
обставинам справи. На його думку суд
дійшов помилкового висновку про його
платоспроможність і можливість
сплачувати аліменти у визначеному
розмірі, тому що його посадовий оклад
складає 580 грн. і щомісячний дохід є
меншим встановленого законом
прожиткового мінімуму, після
вирахування з нього аліментів на
проживання залишається 183 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та її представника, які згодні
з рішенням суду, представника
відповідача, яка підтримала доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11.01.2014 року
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.2).

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_2 ОСОБА_3 єя батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Довідкою квартального комітету № 1
Ленінського району м. Кіровограда від
10.05.2014 року підтверджується, що син
сторін - ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_2
(а.с.4).

ОСОБА_3 проживає один, що вбачається з
довідки про склад сім?ї № 1228 від 03.06.2014
року (а.с.20), та з 10.06.2014 року прийнятий на
роботу до УМВС України в
Кіровоградській області на посаду
інспектора патрульної служби взводу №
1 роти № 1 батальйону патрульної служби
при Кіровоградському МВ УМВС України в
області, з посадовим окладом 580 грн.
(а.с.21).

Згідно довідок від 04.09.2014 року №115 та
від 01.10.2014 року № 127, виданих
Кіровоградським міським відділом УМВС
України в Кіровоградській області,
ОСОБА_3 з червня по серпень 2014 року
отримав заробітну плату в сумі 4206,51 грн.
у вересні 2014 року - 1940,84 грн. (а.с.60, 62).

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов"язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров"я та матеріальне
становище дитини; стан здоро"вя та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
із того, що відповідач, будучи батьком
малолітнього ОСОБА_4, свого обов"язку по
його утриманню не виконує, а тому з
урахуванням стану здоров"я,
матеріального становища й потреб
дитини, стану здоров"я та матеріального
становища ОСОБА_3 і того, що останній
працює і має регулярний дохід, з нього
на користьЧернової В.В. підлягають
стягненню аліменти на утримання
неповнолітньої дитини в розмірі 1/4
частини заробітнку (доходу)
щомісячно,продовжуючи до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 Сімейного
кодексу України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років. Право
на утримання дружина, з якою проживає
дитина, має незалежно від того, чи вона
працює, та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Суд встановив і правильно виходив з
того, що позивачка доглядає за дитиною,
тому не працює, а відповідач як батько
дитини має можливість надавати
матеріальну допомогу на утримання
дружини в розмірі 1/6 частини заробітку
(доходу).

Судом першої інстанції відповідно до
ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно
досліджено і оцінено обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначено юридичну природу
спірних правовідносин та закон, який їх
регулює.

Як убачається з матеріалів справи, на
підтвердження доводів щодо вимог про
стягнення аліментів на утримання
дитини та своє утримання, позивачка
надала відповідні довідки про склад
своєї сім"ї, розмір грошового
забезпечення відповідача, епікриз
медичного закладу про стан здоров"я та
лікування дитини.

Таким чином, суд установив матеріальне
становище сторін, перевірив
відсутність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних дружини, батьків
та з'ясував його спроможність
утримувати дитину та надавати
допомогу непрацездатній дружині.

Під час розгляду справи судом не були
порушені норми матеріального й
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи висновків суду не
спростовують, тому суд апеляційної
інстанції згідно ст. 308 ЦПК України не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підлягає
залишенню рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 20 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: