Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/1966/14-ц
Провадження № 2/644/1038/14
Справа № 644/1966/
№п 2/644/1038/14
«22» вересня 2014 р.
Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова у складі:
головуючого - судді Матвієвської
при секретарі - Нестеренко К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
До Орджонікідзевського районного
суду міста Харкова з позовною заявою
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та просить суд ухвалити
рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в солідарному порядку на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за Кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором №
PCL-701/653/2007 від 06.07.2007 р., а саме:
двокімнатну квартиру, загальною площею
43,4 квадратних метри, житловою площею 26,3
квадратних метри, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності, за ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності, на
момент укладення договору
купівлі-продажу, шляхом визнання за ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» права продажу
будь-якій особі-покупцеві предмету
іпотеки, з наданням всіх повноважень
продавця з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
представництвом інтересів у нотаріуса,
в установах КП «Жилкомсервіс» та ін.
житлово-експлуатаційних установах або
ОСМД, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» всіх передбачених
нормативно-правовими актами України
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки; з метою збереження предмету
іпотеки до його реалізації, передати
предмет іпотеки в управління ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» на період до її
реалізації з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладання договорів на охорону
зі спеціалізованими підприємствами;
виселити ОСОБА_2 та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у
зазначеній квартирі, зі зняттям з
реєстраційного обліку у органі МВС
України, до повноважень якого входять
питання громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб, компетенція
якого поширюється на адресу вказаного
будинку, стягнути з Відповідачів в
солідарному порядку суму сплаченого
судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 06 липня 2007 року між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
банк» правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та
громадянином України ОСОБА_3 (далі -
Відповідач) був укладений Кредитний
договір № CNL-701/653/2007 (далі - Кредитний
договір).

Згідно з Кредитним договором, а також
на підставі Кредитної заявки
Відповідача1 від 06.07.2007 р. Банк надав
Відповідачу кредит в сумі 12 180,00
доларів США.

23 Вересня 2011 p. між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (надалі - «Позивач») у
відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082,
1084 Цивільного кодексу України було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
CNL-701/653/2007 від 06/07/2007 року.

Таким чином, до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі
права Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» щодо права
вимоги до Боржника за кредитним
договором № CNL-701/653/2007 від 06/07/2007 року.

Відповідач 1, в свою чергу, зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути Банку вказані кредитні
кошти у строки, зазначені в Кредитному
договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного
договору, з підпунктами), а також
сплатити відповідну плату за
користування Кредитом, в порядку та на
умовах, що визначені Кредитним
договором (зокрема, в п. п. 1.4., 1.5.
Кредитного договору, з підпунктами).
Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2
Кредитного договору повернення
відповідної частини кредиту та сплата
процентів здійснюється Відповідачем 1
щомісяця у розмірі та строки визначені
у Графіку Платежів.

В порушення зазначених вище умов
Кредитного договору, а також ст.ст. 509,
526, 1054 ЦК України Відповідачем 1 не
погашено належні до сплати суми
кредиту та не сплачені відсотки.

Станом на 10 січня 2014 p. заборгованість
Відповідача 1 за Кредитним договором
складає 382 291,76 грн.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору. Таким
чином, своєю неправомірною
бездіяльністю Відповідач 1 порушив
прийняті ним на себе зобов'язання,
встановлені в Кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань
Відповідача1 перед Позивачем за
Кредитним договором був укладений
договір іпотеки № PCL-701/653/2007 від 06.07.2007 р.
(надалі - Договір іпотеки), укладений
між Позивачем та ОСОБА_2
(далі-Відповідач 2).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договорів іпотеки,
предметом іпотеки є двокімнатна
квартира, загальною площею 43,4
квадратних метри, житловою площею 26,3
квадратних метри, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
Відповідачу 2 на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого Орджонікідзевською районною
радою м. Харкова від 03.04.2007 року, рішення
виконкому № 86/30 та зареєстрованого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», реєстраційний № 18829146,
номер запису 86471 в книзі.

Відповідно до п.6.2 договорів іпотеки
Іпотекодержатель (Позивач) має право
задовольнити із вартості предмета
іпотеки всі фактичні вимоги негайно
після виникнення будь-якої із таких
обставин:

- несплати Боржником
(Відповідачем) Позивачу будь-якої суми
у такому розмірі, у такій валюті, у
такий строк і в такому порядку, як
встановлено в кредитному договорі;

- порушення Відповідачем
будь-якого із зобов'язань за ст.5
договору іпотеки;

- інших обставин, передбачених
чинним законодавством України.

За рахунок предмета іпотеки Позивач
може задовольнити всі боргові
зобов'язання, не сплачені Відповідачем,
і вимоги стосовно повного
відшкодовування всіх збитків, завданих
порушенням Відповідачем його
зобов'язань за договором іпотеки, а
також всіх фактичних витрат, понесених
Позивачем у зв'язку із реалізацією його
права (п.6.1 іпотечного договору).

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що Іпотекодержатель, в
даному випадку Позивач, має право
звернутись у будь-якій час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
Іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором.

Пунктом 6.4 договору іпотеки
передбачено, що Позивач має право
застосувати спосіб позасудового
врегулювання в порядку, передбаченому
чинним законодавством України, у тому
числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
іпотеку», після прийняття рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
і з метою отримання продукції, плодів
та доходів, забезпечення належного
господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого майна
згідно з його цільовим призначенням
предмет іпотеки на підставі договору
між іпотекодавцем і іпотекодержателем
або рішення суду може бути переданий
іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом.

Управління майном здійснюється
відповідно до законодавства та умов,
визначених договором чи рішенням суду.

З метою забезпечення повної реалізації
Позивачем своїх прав, як
іпотекодержателя та запобігання
спричинення іпотекодавцем перешкод
для подальшої реалізації предмету
іпотеки та можливих дій щодо
погіршення стану предмета іпотеки,
вважаємо за необхідне передати ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме
майно в управління іпотекодержателя з
наданням права обладнання предмету
іпотеки новими охоронними пристроями,
вільного доступу до нерухомого майна,
заміни замків, а також укладання
договорів на охорону зі
спеціалізованими підприємствами.

Одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Відповідно до статті 109 Житлового
кодексу Української РСР, виселення із
займаного житла допускається з підстав
установлених законом. Громадянам, яких
виселяють з жилих приміщень, одночасно
надається інше постійне жиле
приміщення, за винятком виселення
громадян при звернення стягнення на
жилі приміщення. Звернення стягнення
на передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, подав до суду письмову
заяву, в якій просив справу розглядати
за відсутності його представника,
позов підтримав в повному обсязі, не
заперечував проти винесення заочного
рішення по справі.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлялись належним
чином, про причину своєї не явки суду не
повідомили, письмових заперечень на
позов не надали.

Враховуючи згоду представника
позивача, суд ухвалив рішення про
заочний розгляд справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню частково
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 липня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП банк» правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та
громадянином України ОСОБА_3 (далі -
Відповідач) був укладений Кредитний
договір № CNL-701/653/2007 (далі - Кредитний
договір).

Згідно з Кредитним договором, а також
на підставі Кредитної заявки
Відповідача1 від 06.07.2007 р. Банк надав
Відповідачу кредит в сумі 12 180,00
доларів США.

23 вересня 2011 p. між Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (надалі - «Позивач») у
відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082,
1084 Цивільного кодексу України було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю № б/н.

Згідно з вищевказаним договором
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» відступило, а Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором №
CNL-701/653/2007 від 06/07/2007 року.

Таким чином, до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі
права Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» щодо права
вимоги до Боржника за кредитним
договором № CNL-701/653/2007 від 06/07/2007 року.

Відповідач 1, в свою чергу, зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути Банку вказані кредитні
кошти у строки, зазначені в Кредитному
договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного
договору, з підпунктами), а також
сплатити відповідну плату за
користування Кредитом, в порядку та на
умовах, що визначені Кредитним
договором (зокрема, в п. п. 1.4., 1.5.
Кредитного договору, з підпунктами).
Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2
Кредитного договору повернення
відповідної частини кредиту та сплата
процентів здійснюється Відповідачем 1
щомісяця у розмірі та строки визначені
у Графіку Платежів.

В порушення зазначених вище умов
Кредитного договору, а також ст.ст. 509,
526, 1054 ЦК України Відповідачем1 не
погашено належні до сплати суми
кредиту та не сплачені відсотки.

Станом на 10 Січня 2014 p. заборгованість
Відповідача 1 по тілу кредиту за
Кредитним договором складає 10 417,98
доларів США, а також нарахована пеня в
розмірі 300 078,48 грн.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду по захист своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд, здійсняючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні й суспільні інтереси в спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлено термін його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема - сплати
неустойки.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, на підставі ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобов'язань
Відповідача1 перед Позивачем за
Кредитним договором був укладений
договір іпотеки № PCL-701/653/2007 від 06.07.2007 р.
(надалі - Договір іпотеки), укладений
між Позивачем та ОСОБА_2
(далі-Відповідач 2).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договорів іпотеки,
предметом іпотеки є двокімнатна
квартира, загальною площею 43,4
квадратних метри, житловою площею 26,3
квадратних метри, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
Відповідачу 2 на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого Орджонікідзевською районною
радою м. Харкова від 03.04.2007 року, рішення
виконкому № 86/30 та зареєстрованого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», реєстраційний № 18829146,
номер запису 86471 в книзі.

Відповідно до п.6.2 договорів іпотеки
Іпотекодержатель (Позивач) має право
задовольнити із вартості предмета
іпотеки всі фактичні вимоги негайно
після виникнення будь-якої із таких
обставин:

- несплати Боржником
(Відповідачем) Позивачу будь-якої суми
у такому розмірі, у такій валюті, у
такий строк і в такому порядку, як
встановлено в кредитному договорі;

- порушення Відповідачем
будь-якого із зобов'язань за ст.5
договору іпотеки;

- інших обставин, передбачених
чинним законодавством України.

За рахунок предмета іпотеки Позивач
може задовольнити всі боргові
зобов'язання, не сплачені Відповідачем,
і вимоги стосовно повного
відшкодовування всіх збитків, завданих
порушенням Відповідачем його
зобов'язань за договором іпотеки, а
також всіх фактичних витрат, понесених
Позивачем у зв'язку із реалізацією його
права (п.6.1 іпотечного договору).

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що Іпотекодержатель, в
даному випадку Позивач, має право
звернутись у будь-якій час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
Іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором.

Пунктом 6.4 договору іпотеки
передбачено, що Позивач має право
застосувати спосіб позасудового
врегулювання в порядку, передбаченому
чинним законодавством України, у тому
числі згідно зі ст.ст. 37, 38 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Таким чином Позивач має право
задовольнити свої вимоги за кредитним
договором у повному обсязі шляхом
продажу предмету іпотеки будь-якій
особі-покупцеві.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
іпотеку», після прийняття рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
і з метою отримання продукції, плодів
та доходів, забезпечення належного
господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого майна
згідно з його цільовим призначенням
предмет іпотеки на підставі договору
між іпотекодавцем і іпотекодержателем
або рішення суду може бути переданий
іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом.

Управління майном здійснюється
відповідно до законодавства та умов,
визначених договором чи рішенням суду.

З метою забезпечення повної реалізації
Позивачем своїх прав, як
іпотекодержателя та запобігання
спричинення іпотекодавцем перешкод
для подальшої реалізації предмету
іпотеки та можливих дій щодо
погіршення стану предмета іпотеки,
вважаємо за необхідне передати ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме
майно в управління іпотекодержателя з
наданням права обладнання предмету
іпотеки новими охоронними пристроями,
вільного доступу до нерухомого майна,
заміни замків, а також укладання
договорів на охорону зі
спеціалізованими підприємствами.

У відповідності до Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», в рішенні
суду в обов'язковому порядку має
зазначатись: загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України «Про іпотеку»
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

В даному випадку, іпотекодавець
відмінний від позичальника, і є
майновим поручителем, тому суд
відмовляє в задоволенні вимог щодо
солідарного стягнення заборгованості
з ОСОБА_2, а задовольняє вимоги в
частині стягнення заборгованості з
Позичальника і в рахунок даної
заборгованості звертає стягнення на
майно іпотекодавця.

Окрім цього, що стосується положення
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набрав
чинності 07.06.2014 року, суд вважає, що
даний Закон не є підставою для відмови
в задоволенні позову в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 даного Закону
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, даним Законом введено мораторій
на примусове відчуження житлових
приміщень, які є предметом іпотеки та
забезпечують виконання зобов'язань
позичальниками за валютними кредитами.

Відчуження - це перехід права власності
від однієї особи до іншої. Примусове
відчуження майна можливе лише в
порядку, визначеному законом, зокрема
Законом України «Про виконавче
провадження». Відповідно до даного
Закону таке примусове відчуження
полягає у реалізації майна з прилюдних
торгів.

Мораторій - це відстрочення виконання
зобов'язань на певний термін або до
закінчення будь-яких певних подій.

Суд вважає, що мораторій на примусове
відчуження житлових приміщень, що є
предметом іпотеки за валютними
кредитами, не може бути підставою для
відмови у позові про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
залишення позовної заяви без розгляду,
зупинення чи закриття провадження за
такою позовною заявою. Даний мораторій
поширюється лише на виконання рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на його примусову
реалізацію з прилюдних торгів в ході
виконавчого провадження.

Окрім цього, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" мораторій на
стягнення такого майна може бути
застосований за умови: якщо таке
нерухоме майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя;
якщо у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідачами не надано до суду
доказів на підтвердження факту
постійного проживання майнового
поручителя в спірній квартирі, а також
відсутності у ОСОБА_2 іншого нерухомого
житлового майна.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст.109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.

Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин »
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Матеріали справи не містять даних про
вручення ОСОБА_2 та іншим особам, що
зареєстровані та проживають у спірній
квартирі вимог про виселення.

Враховуючи зазначене, в задоволенні
цієї частини позовних вимог суд
відмовляє.

Питання про стягнення судових витрат,
суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 7, 34, 35, 38 39 Закону
України «Про іпотеку», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити частково.

Задовольнити вимогу ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (адреса: 03618, м. Київ,
вул. Фізкультури, 28 Д, ідентифікаційний
код 36789421, р/р 3333 в АТ «ОТП Банк»,
МФО 300528, яке у відповідності ст. 37
Цивільного процесуального кодексу
України є правонаступником Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості
за Кредитним договором № CNL-701/653/2007 від
06.07.2007 р. в розмірі 382 291,76 грн. шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором №
PCL-701/653/2007 від 06.07.2007 р., а саме:
двокімнатну квартиру, загальною площею
43,4 квадратних метри, житловою площею 26,3
квадратних метри, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого
Орджонікідзевською районною радою м.
Харкова від 03.04.2007 року, рішення
виконкому № 86/30 та зареєстрованого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», реєстраційний № 18829146,
номер запису 86471 в книзі, за ціною,
визначеною на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності, на
момент укладення договору
купівлі-продажу, шляхом визнання за ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03618, м.
Київ, вул. Фізкультури, 28 Д,
ідентифікаційний код 36789421 права
продажу будь-якій особі-покупцеві
предмету іпотеки, з наданням всіх
повноважень продавця з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
представництвом інтересів у нотаріуса,
в установах КП «Жилкомсервіс» та ін.
житлово-експлуатаційних установах або
ОСМД, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» всіх передбачених
нормативно-правовими актами України
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

З метою збереження предмету іпотеки до
його реалізації, передати предмет
іпотеки: двокімнатну квартиру,
загальною площею 43,4 квадратних метри,
житловою площею 26,3 квадратних метри, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_2, в управління ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (адреса: 03618, м. Київ,
вул. Фізкультури, 28 Д, ідентифікаційний
код 36789421, на період до її реалізації з
наданням права обладнання предмету
іпотеки новими охоронними пристроями,
вільного доступу до нерухомого майна,
заміни замків, а також укладання
договорів на охорону зі
спеціалізованими підприємствами.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (адреса:
03618, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д,
ідентифікаційний код 36789421, р/р 3333
в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, яке у
відповідності ст. 37 ЦПК України є
правонаступником ПАТ «ОТП Банк»)
судовий збір в розмірі 3 654 грн., по 1827,00
грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення,
або протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: