АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/6432/14
Справа: № 643/644/14
Категорія: договірні
Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

28 серпня 2014 року
м. Харків

Суддя судової колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області Даниленко В.М.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК», третя особа: приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_3 в особі
свого вповноваженого представника
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, у якому просив визнати
недійсними Кредитний договір №
44.3/АА-00001.08.2, укладений 09 квітня 2008 року
між його дружиною ОСОБА_4 та ПАТ
«РОДОВІД БАНК», а також нотаріально
посвідчений Договір застави
транспортного засобу № 44.3/АА-00001.08.2-3
від 09 квітня 2008 року, укладений між тими
ж сторонами, як такі, що були укладені
всупереч вимогам ч. 3 ст. 65 СК України
без його, позивача письмової згоди.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені ним
вимоги в повному обсязі й наполягав на
їх задоволенні.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року в
задоволені заявлених позивачем ОСОБА_3
вимог відмовлено.

22 серпня 2014 року позивачем ОСОБА_3 через
суд першої інстанції подано апеляційну
скаргу на вказане судове рішення з
відповідним клопотанням про
поновлення пропущеного ним
процесуального строку на його
апеляційне оскарження, з посиланням на
те, що в період з 28.02.2014 року по 19.08.2014
року він перебував у відрядженні в м.
Одеса, копію оскаржуваного рішення в
районному суді не отримував, а тому не
мав можливості подати апеляційну
скаргу на ухвалене судом першої
інстанції по справі рішення в
установлений законодавством строк.

Перевіривши матеріали цивільної
справи, що надійшла на розгляд до
апеляційного суду, вважаю, що питання
про відкриття апеляційного
провадження в зазначеній справі на
даний час не може бути вирішено
позитивно, а подана позивачем ОСОБА_3
апеляційна скарга підлягає залишенню
без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України «Про
міжнародне приватне право».

Згідно ст.ст. 30, 38 ЦПК України сторонами
в цивільному процесі є позивач і
відповідач. Сторона може брати участь у
цивільній справі особисто або через
представника.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції
України однією з основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження
судових рішень є формою перевірки
законності та обґрунтованості рішень
суду вищестоящим судом з метою
скасування чи зміни неправильних
судових рішень.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не беруть участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні права
та обов'язки, мають право на апеляційне
та касаційне оскарження судових рішень
у випадках та порядку, встановлених цим
Кодексом.

Таким чином, апеляційна перевірка
судових рішень, ухвалених судом першої
інстанції, є гарантією реалізації
права на судовий захист.

Статтею 292 ЦПК України передбачено, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Однак, можливість реалізації сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, свого права на апеляційне
оскарження судових рішень, ухвалених
судом першої інстанції, не є безмежною
та безумовною.

Так, статтею 294 ЦПК України встановлені
конкретні строки на апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до частини 1 вказаної
правової норми апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Частинами 2, 3 ст. 297 ЦПК України
передбачено, що до апеляційної скарги,
яка не оформлена відповідно до вимог,
встановлених статтею 295 цього Кодексу,
а також у разі несплати суми судового
збору застосовуються положення статті
121 цього Кодексу, тобто апеляційна
скарга залишається без руху з наданням
апелянтові строку для усунення
виявлених недоліків, про що
постановлюється відповідна ухвала.

Апеляційна скарга залишається без руху
також у випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали особа має право звернутися до
апеляційного суду з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строків.

Оцінюючи поважність заявлених
позивачем ОСОБА_3 причин пропуску ним
встановленого законодавством
процесуального строку на апеляційне
оскарження зазначеного вище рішення
суду першої інстанції враховую
наступне.

Право доступу до суду відповідно до п. 1
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка разом з
практикою Європейського суду з прав
людини та Європейської комісії з прав
людини застосовується при розгляді
справ (ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини»), передбачає, що кожен має право
на справедливий розгляд упродовж
розумного строку його справи судом,
який вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру.

Стаття 13 ЦПК України, як зазначалося
вище, передбачає право особи на
апеляційне оскарження судових рішень у
випадках та порядку, встановлених цим
Кодексом, тобто в цілому зберігає
прогнозованість та передбачуваність
для сторін наслідків пропуску
процесуального строку на оскарження
судового рішення.

У цьому контексті умови використання
засобів правового захисту,
передбаченого наведеними вище нормами
процесуального права визначають
обов'язок зацікавленої сторони
дотримуватися передбачених
процесуальним законом строків
оскарження, що є засобом дотримання
справедливого балансу інтересів
сторін у справі стосовно питання
набрання чинності ухваленого по справі
рішення та відповідає принципу
правової визначеності та верховенства
права, який діє відповідно до ст. 8
Конституції України.

При дослідженні аналогічного питання
Європейський суд з прав людини у п.п. 22,
23 свого рішення по справі «Мельник
проти України» від 23 березня 2006 року
(заява № 23436/03) зазначив, що право на
доступ до суду не є абсолютним, воно
може бути обмеженим, особливо щодо умов
прийнятності скарги. При цьому у якості
допустимих умов такого обмеження
Європейський суд вказав на
необхідність збереження сутності
доступу до суду, ці обмеження повинні
мати законну мету забезпечення
належного відправлення правосуддя і
дотримання принципу юридичної
визначеності та бути пропорційними між
використаними засобами та досягнутими
цілями. Зацікавлені особи повинні
розраховувати на те, що ці правила
будуть застосовані. У той же час такі
правила в цілому або їх застосування не
повинні перешкоджати сторонам
використовувати доступні засоби
захисту.

Як зазначалося вище, та
підтверджується матеріалами цивільної
справи, рішення по суті розглянутого
цивільно-правового спору було ухвалене
Московським районним судом м. Харкова 26
лютого 2014 року (а.с. 40-41).

Як свідчить журнал та технічний запис
судового засідання, один з
вповноважених представників позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 приймав безпосередню
участь у розгляді цивільної справи по
суті й був у повному обсязі
проінформований про наслідки її
розгляду та суть ухваленого по справі
судового рішення в день його
проголошення (а.с. 37-38, 42).

Відповідно до наведених вище положень
процесуального законодавства строк на
апеляційне оскарження цього
ухваленого судом першої інстанції по
справі судового рішення закінчився 10
березня 2014 року і воно, як неоскаржене,
набрало законної сили.

При цьому апелянтом ОСОБА_3 не надано
будь-яких переконливих доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску ним встановленого
процесуальним законодавством строку
на апеляційне оскарження ухваленого
судом першої інстанції по справі
рішення та подачі апеляційної скарги
на це судове рішення зі значним його
пропуском більш ніж на 5 місяців.

Наведені ж позивачем ОСОБА_3 в
обґрунтування поважності причин
пропуску ним строку на апеляційне
оскарження судового рішення доводи про
те, що в період з 28.02.2014 року по 19.08.2014
року він перебував у відрядженні в м.
Одеса та копію оскаржуваного рішення в
районному суді не отримував, а тому не
мав можливості особисто подати
апеляційну скаргу на ухвалене судом
першої інстанції по справі рішення в
установлений законодавством строк,
слід оцінювати критично та у даному
випадку вважати їх безпідставними,
оскільки як зазначалося вище, позивач
ОСОБА_3 брав участь у справі через свого
вповноваженого представника ОСОБА_6,
який згідно виданої йому нотаріально
посвідченої довіреності (а.с. 17)
представляв інтереси позивача з усіма
процесуальними правами, наданими
законом останньому, в тому числі й з
правом подання апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції, що
представником позивача здійснено не
було.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, вважаю за необхідне
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 26 лютого 2014 року залишити
без руху, надавши останньому
можливість вказати інші підстави для
поновлення пропущеного ним
процесуального строку на апеляційне
оскарження цього судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 13, 292, 294, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Вказані позивачем ОСОБА_3 підстави для
поновлення пропущеного ним
процесуального строку на апеляційне
оскарження рішення Московського
районного суду м. Харкова від 26 лютого
2014 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 26 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК», третя особа: приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договорів
недійсними - залишити без руху.

Попередити ОСОБА_3, що в разі, якщо
протягом тридцяти днів з моменту
отримання копії цієї ухвали він не
вкаже інші підстави для поновлення
пропущеного ним строку на апеляційне
оскарження зазначеного вище судового
рішення, у відкритті апеляційного
провадження за його апеляційною
скаргою буде відмовлено.

Ухвала набирає чинності негайно з
моменту її постановлення й касаційному
оскарженню не підлягає.

Суддя :