АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2786/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 53 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. УХВАЛА
04 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоПономаренка В.
В.суддівГончар Н. І. , Вишні Н. В. при
секретаріРибасюк О.С. за участю:
позивача ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» на
рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, що
заподіяна внаслідок порушення
трудового законодавства, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду із вказаним позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що вона працювала на посаді завідуючої
лабораторії ТОВ «БМБ Маргарин» з 01
березня 2005 року по 01 вересня 2014 року. У
зв'язку з тим, що підприємство з травня
по вересень 2014 року не виплачувало
заробітну плату, утворилась
заборгованість в розмірі 13097,09 грн.

Через незаконні дії відповідача
позивачка зазнала значних душевних
страждань, оскільки була позбавлена
можливості жити повноцінним життям,
позичати кошти у знайомих, що призвело
її до стану морального пригнічення та
дискомфорту.

Враховуючи наведене, позивачка просила
суд стягнути з відповідача
невиплачену заробітну плату при
звільненні в сумі 13097,09 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні по день винесення судом
рішення та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «БМБ Маргарин» на
користь ОСОБА_6 невиплачену заробітну
плату при звільненні в сумі 12297,09 грн.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку з 02 вересня 2014 року по 29
вересня 2014 року в сумі 2289,48 грн. та
моральну шкоду в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ТОВ «БМБ Маргарин» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на те, що
судом першої інстанції винесено
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права
в частині стягнення моральної шкоди,
просить змінити рішення суду та
відмовити в задоволенні позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_6 з 01 вересня 2005
року по 01 вересня 2014 року працювала на
посаді завідуючої лабораторії ТОВ «БМБ
Маргарин».

При звільненні позивачки з роботи їй не
було виплачено заробітну плату за
період з травня по вересень 2014 року в
сумі 12297,09 грн. (а.с. 29). Даний факт
відповідачем не оспорювався.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП
України правильно стягнув з
відповідача на користь позивачки
невиплачену заробітну плату та
середній заробіток за час її затримки
по день винесення рішення у справі.

В апеляційній скарзі ТОВ «БМБ
Маргарин» вказує на те, що позивачкою
не було наведено жодних доказів факту
завдання їй моральної шкоди, таких як:
розписки кредитора і боржника, договір
займу у зв'язку з позикою коштів,
медичний висновок про стан здоров'я у
зв'язку з настанням депресії та
погіршенням сну, пояснення свідків, які
б підтвердили погіршення моральної
атмосфери в сім'ї позивачки та душевні
страждання останньої.

Однак, з такими твердженнями колегія
суддів погодитись не може.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб (Постанова Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди").

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлене
договором або законом.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивачки моральної шкоди в розмірі 500
грн., виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Так, відповідач не виплачував
позивачці заробітну плату з травня по
вересень 2014 року, тобто протягом п'яти
місяців. Крім того, при звільненні
ОСОБА_6 з роботи, відповідач не провів
із нею відповідний розрахунок. Такими
неправомірними діями позивачці
безсумнівно було завдано душевних
страждань, оскільки проживання в
сучасних умовах потребує певних витрат
матеріального характеру. У зв'язку з
тим, що позивачка не отримувала
відповідної матеріальної винагороди
за свою роботу, вона повинна була
вносити зміни в організацію свого
життя, що призвело її до стану
морального пригнічення та дискомфорту.

На підставі викладеного, оскільки суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційну скаргу відхиляє і залишає
оскаржуване рішення суд без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Маргарин» - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 вересня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Маргарин» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та моральної шкоди, що
заподіяна внаслідок порушення
трудового законодавства - залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції напротязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :