Номер провадження: 22-ц/785/6327/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Заїкін А.П.

За участю секретаря -Волчанського О.Ю.

Представника ОСОБА_5

Представника позивача-ОСОБА_4

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
заступника прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах інспекції
державного архітектурно- будівельного
контролю в Одеській області на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 03 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, 3-я особа КП «Міська агенція по
приватизації житла»

-про визнання права власності на
нерухоме майно в рахунок погашення
боргових зобов'язань,

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.23013 року позивач звернувся до суду з
позовними вимогами в котрих просив
визнати за ним право власності на
квартиру, що розташована в АДРЕСА_1, що
складається з 3-х житлових кімнат
загальною площею, 34,2 кв.м., кухні площею
7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7
кв.м.,ванної-2,3 кв.м.; коридорів-15,2 кв.м.
та 4,4 кв.м.; веренди площею 15,6 кв.м.,
комори площею 15,9 кв.м., а всього
загальною площею-95,8 кв.м. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що позичив ОСОБА_7
грошові кошти в загальній сумі 20 000
доларів США , а останній гарантував у
випадку їх не повернення передати йому
у власність спірну квартиру.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 03 лютого 2014 року позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа: КП «Міська

агенція по приватизації житла», про
визнання права власності - задоволено.
Визнано за ОСОБА_6, право власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка складається: з 3-х житлових
кімнат альною площею 34,2 кв.м., кухні
площею 7,5 кв.м., вбиральні площею 0,7кв.м.,
ванної площею кв.м., коридорів площами
15,2 кв.м. і 4,4 кв.м., веранди площею 15,6
кв.м., комори площею 15,9 .м., загальною
площею 95,8 кв.м. Знято з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8, ОСОБА_9.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду з
ухваленням нового, про відмову в
заявлених вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що відповідачі не
набули право власності на квартиру,
котра самовільно була реконструйована
та не введена в експлуатацію.

В судове засідання відповідачі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та 3-я особа-КП
«Міська агенція по приватизації житла»
в судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи сповіщені
належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, що з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку, що вона підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги,
районний суд виходив з того, що ОСОБА_7
не має можливості виконати боргові
зобовязання перед позивачем, а тому він
набуває права власності на АДРЕСА_1.
Одночасно районний суд вважав , що
зняття реєстрації відповідачі в
спірному помешканню є підставою для
усунення перешкод в праві власності
позивача.

Проте з таким судженням суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції
України та пункту 2 частини першої
статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом.

Вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, районний суд
мав враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів.

Відповідно до ст..328 ЦК України діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом .

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону передбаченого ст.334 ЦК України
та з урахуванням положення про дію
закону в часі на момент виникнення
спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи
власниками спірної квартири, згідно
свідоцтва про право власності на житло
являються: ОСОБА_9,ОСОБА_8,ОСОБА_11, котрі
не знаходились з позивачем в
договірних стосунках, як щодо боргових
зобов'язань так і щодо продажу їх
квартири.

Отримання ОСОБА_7 від позивача за
договором позики 20 000 доларів США не
може бути підставою для визнання за
позивачем права власності на квартиру,
котра йому не належить на праві
власності, так як відповідно до
положень норм ст.16 ЦК України захист
цивільного права є адекватним змісту
порушеного права.

Самі по собі боргові зобовязання
ОСОБА_7 не є правовою підставою для
набуття ОСОБА_6 права власності на
нерухоме майно, що не позбавляє його
права звернутись до суду з позовними
вимогами на загальних підставах про
стягнення боргу за договором позики.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що суд помилково вважав , що ОСОБА_6
набув право власності на спірну
квартиру за договором позики та
безпідставно зняв з реєстрації її
власників, так як набуття права
власності регулюється окремими
нормами та заявлені позивачем не для
визнання, а для набуття права
власності.

Більше того, районний суд не
звернув уваги, що спірна квартира
являється самовільно
реконструйованою, так як збільшена її
загальна площа, оскільки до
реконструкції вона складала 43,6 кв.м.(
а.с.31).

Факт проведення самочинної
реконструкції підтверджено копією
технічного паспорту від 22.08.2011
року(а.с.11).

За правилами ст. 331 ч.2 п.2 ЦК України ,
якщо законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд невірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, а тому з підстав ст.309
ч.1 п.3 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового. про
відмову в заявлених вимогах.

Керуючись ст.ст307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах інспекції державного
архітектурно- будівельного контролю в
Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 03 лютого 2014 року-скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, 3-я особа КП «Міська
агенція по приватизації житла» про
визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Голодуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді
М.В.Процик

А.П.Заїкін