АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8555/2014 Головуючий в 1-й інстанції - Величко Т.О.
Доповідач-Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав,що за умовами кредитного договору № К2 К00260103 від 20.08.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 200000 доларів США зі сплатою 12 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.08.2033 року.

В цей же день сторони уклали договір іпотеки К2 К00260103,відповідно до умов якого відповідач передала позивачу в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,10 кв. м за ціною зазначеною в договорі іпотеки 1 272 600,00 грн..

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов»язків щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 614 071.12 доларів США,що складає 4 906 428,26 грн.,позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаної квартири банком за договором купівлі-продажу від імені відповідача будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності чи підпорядкування з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки та виселити відповідача та інших осіб , які зареєстровані та/або проживають у квартирі за вказаною адресою.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позовні вимоги,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 20.08.2007 року між сторонами у даній справі був укладений кредитний договір № К2 К00260103, відповідно до умов якого боржник отримав від кредитора 200000 доларів США зі сплатою 12 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.08.2033 року.

В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору в той же день між банком та ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки, відповідно до якого остання передала в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,10 кв. м , житловою площею - 44,50 кв.м. з визначенням вартості предмету іпотеки у розмірі 1 272 600 грн. 00 коп..

Підпунктом 16.7.1. пункту 16.7 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Пунктом 16.9. договору іпотеки визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п. 16.7 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Пунктами 22,23 договору іпотеки, сторонами обумовлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства.

Листом № 30.1.0.0/2-034 від 18.11.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив ОСОБА_2 про дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі в зв»язку з невиконанням останньою умов кредитного договору ( а.с. 9 ).

Відповідно до паспорту серії СН 485589, виданого Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.04.1997 року та довідки форми № 3 , виданої КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» від 07.05.2014 року, ОСОБА_3, зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1.

Належним чином ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість , яка станом на 23 грудня 2013 року становить 614 071.12 доларів США, що складає за курсом 4 906 428,26 грн., з яких 203831 долари 68 центів США - заборгованість за кредитом, 128158 доларів 32 центи США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 38387 доларів 90 центи США заборгованість по комісії за користування кредитом, 214421 доларів 94 центи США - пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором , 31 долар 29 центів США - штраф (фіксована частина) , 29239 долар 99 центів США -штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» , суд виходив з того, що з поданих до матеріалів справи документів вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні діти, а позивачем доказів про надання дозволу органом опіки та піклування банку укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу предмету іпотеки не подано, як не надано і доказів про оцінку предмета іпотеки на день ухвалення рішення суду.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Статтями 12, 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його

невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на

предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав , встановлених статтею12 цього Закону.

Відповідно до ст. 39Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються зокрема і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором № К2 К00260103 від 20.08.2007 року не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 614 071.12 доларів США, що складає за курсом 4 906 428,26 грн.., вимогу позивача достроково повернути суму кредиту в повному обсязі не виконала, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на

предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у спосіб застосування процедури продажу, передбаченою ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

При цьому мотиви, з яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову,обставинам справи не відповідають, так як прийшовши до висновку, що у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні діти, суд фактично досліджував довідку форми № 3 квартири АДРЕСА_1,в якій зареєстрована відповідач, проте як предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Крім того, колегія суддів вважає, що підлягає задоволенню і вимога щодо виселення ОСОБА_2 з квартири, яка є предметом іпотеки, оскільки статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що одночасно з рішенням про звернення стягненняна предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Разом з цим слід зазначити, що відповідно до пункту 1 Закону України від 07.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави(іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Пунктом 6 вказаного Закону передбачено, що його дія не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

З наведеного вбачається, що на даний час діє мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, під який підпадає і категорія даної справи.

Провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в даній справі відкрито 06 червня 2014 року, а судові засідання призначались на 03.07.2014 року, 04.09.2014 року, 25.09.2014 року .В зазначених судових засіданнях оголошувались перерви в зв»язку з поверненням судових повісток з апеляційною скаргою на ім»я ОСОБА_2 без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» .

В судове засідання, яке відбулось 23.10.2014 року ОСОБА_2 судову повістку з апеляційною скаргою отримала, проте не з»явилась, причин неявки не повідомила, будь-яких пояснень чи заперечень на неї не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 11 цього Кодексу, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містить обмеження щодо його застосування та не розповсюджується на осіб, які є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" , суд апеляційної інстанції за умов неявки ОСОБА_2 позбавлений можливості застосувати його до правовідносин, що виникли між сторонами .

Таким чином позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню з розподілом судових витрат відповідно до норм ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88,304,307,309,313,314,316, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року

скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,10 кв. м , житловою площею - 44,50 кв.м за ціною зазначеною в договорі іпотеки 1 272 600,00 грн. шляхом продажу вказаної квартири банком за договором купівлі-продажу від імені відповідача будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності чи підпорядкування з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 5 846 грн. 40 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -