Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4737/14
Головуючий у 1 інстанції: Сінєльнік Р.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі : Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю. В
позові зазначено, що відповідно до
договору дарування від 09.07.2014року
донька ОСОБА_5 подарувала їй квартиру
АДРЕСА_1. У вказаній квартирі проживає
та зареєстрований ОСОБА_3, колишній
чоловік її доньки , що порушує права
позивача як власника., оскільки він є
чужою людиною для позивачки, вона не
пов'язана з відповідачем ніякими
договірними зобов'язаннями, проживання
у спірній квартирі відповідач без її
згоди .Просить усунути перешкоди у
користуванні власністю та виселити
ОСОБА_3, із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 29 вересня 2014 року позов
задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні
власністю та виселено ОСОБА_3, із
квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3,
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Скаржник, будучи своєчасно
повідомленим про час і місце розгляду
справи через номер його телефону
зазначеному в апеляційній скарзі,
оскільки судову повістку він не бажав
отримувати і вона повернулася до
апеляційного суду за закінченням
терміну зберігання, до апеляційного
суду не з"явився причини неявки суду не
повідомив, тому відповідно до вимог ст.
305 ЦПК України, колегія суддів не вбачає
поважності причин неявки апелянта в
судове засідання і вважає, що неявка
ОСОБА_3, належним чином повідомленого
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розгляду справи. Крім того,
апеляційна скарга не містить доводів
щодо дослідження нових доказів у
справі. Викладені в ній доводи не
можуть бути доповнені на даний час,
оскільки це заборонено ст. 300 ЦПК
України.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд пе6ревіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив із того, що ОСОБА_3 вселилися
до квартири та був в ній зареєстровані
як члени сім'ї колишнього власника;
перехід права власності на квартиру до
іншої особи позбавляє його права на
користування вказаним жилим
приміщенням.

З таким висновком районного суду можна
погодитись з таких підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном і він
реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло
об'єктом права приватної власності

Відповідно до ст. 383 цього Кодексу та
ст. 150 Житлового кодексу України (далі -
ЖК України) власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і має право
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у
право власника можливе лише на
підставах, передбачених законом.

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним , мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1
належала на праві власності доньці
позивачки ОСОБА_5 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу 29.09.2001 року за
реєстровим № 6530, зареєстрованого ОП
ЗМБТІ 02.10.2001 року в книзі № 188 за
реєстровим № 35545. ( а.с. 35).

За її згодою у квартирі був
зареєстрований її колишній чоловік
ОСОБА_3

09.07. 2014 року право власності на указану
квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4
на підставі договору дарування від
09.7.2014 року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу реєстровий № 665 (
а.с. 4-6).

Відповідно до довідки від 23.07.2014 року,
складеної житлово-будівельним
кооперативом № 5 ЗТМК, ОСОБА_3 проживає
та зареєстрований у вищезазначеній
квртирі ( а.с. 7).

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать дружина, їх
діти і батьки. Членами сім'ї власника
будинку (квартири) може бути визнано й
інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з власником будинку
(квартири) і ведуть з ним спільне
господарство.

Аналіз змісту вказаних правових норм
дає підстави для висновку, що право
члена сім'ї власника квартири на
користування житлом існує лише за
умови, що ця особа залишається
власником житла.

Оскільки житлові права членів сім'ї
власника квартири є похідними від прав
власника цієї квартири, то припинення
права власності особи на квартиру
припиняє право членів його сім'ї на
користування цією квартирою.

Чинним законодавством України не
передбачено перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

Виникнення права членів сім'ї власника
будинку ( квартири) на користування
будинком ( квартирою) та обсяг цих прав
залежить від виникнення у власника
будинку ( квартири) права власності на
цей будинок, а отже, припинення права
власності на будинок( квартиру)
припиняє право членів його сім'ї на
користування цим будинком ( квартирою)..

Оскільки ОСОБА_4 є власником квартири
АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 вселилася
до цієї квартири та проживає в ній як
член сім'ї колишнього власника
квартири, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про виселення
останнього.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги є неспроможними і
необгрунтованими та не спростовують
висноків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: