Справа № 591/3688/14-ц
Провадження № 2/591/1530/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в
складі:

головуючого
судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі -
Різніченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк» до Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції, Приватного
підприємства «НИВА-В.Ш.» в особі філії
19, ОСОБА_2, треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання протиправними дій
державного виконавця, визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації квартири, визнання
недійсним акту державного виконавця
про реалізацію квартири ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та
остаточно уточнивши позовні вимоги
мотивує тим, що 28 листопада 2007 року між
Закритим акціонерним товариством
"Перший Український Міжнародний банк",
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 5875880 з додатковою угодою № 7788039 від
03.07.2009 року до нього, згідно умов якого
позивач надав позичальнику грошові
кошти в розмірі 359 840,45 гривень . В той же
день з метою забезпечення виконання
зобов'язань між Банком та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки №
5876390 від 28.11.2007 року з додатковим
договором № 1 від 03.07.2014 року до нього ,
відповідно до умов якого в іпотеку
передано належну їм квартиру за
адресою : АДРЕСА_1. У зв'язку з
невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань у
банку виникло право на звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі виконавчого напису. 13.10.2010
року приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було вчинено виконавчий напис на
договорі іпотеки . Він був пред'явлений
на виконання до Зарічного ВДВС
Сумського міського управління юстиції
,яким 29.11.2010 року було винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень № 22933571 та № 22939187. 03.10.2013
року при проведенні виконавчих дій
державним виконавцем описано та
арештовано нерухоме майно. Згідно
звіту про незалежну оцінку майна від
11.10.2013 року , вартість об'єкта оцінки
склала 217390,00 грн. 26.12.2013 року
спеціалізованою організацією по
організації та проведенню прилюдних
торгів Філією 19 Приватного
підприємства «НІВА-В.Ш.» було
направлено на адресу позивача, ВДВС
СМУЮ, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлення,
згідно якого прилюдні торги з
реалізації арештованого майна за
адресою : АДРЕСА_1, призначені на 10 січня
2014 року. 13.01.2014 року Філією 19 Приватного
підприємства «НІВА-В.Ш.» було
направлено на адресу позивача, ВДВС
СМУЮ, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлення,
згідно якого прилюдні торги з
реалізації арештованого майна за
адресою : АДРЕСА_1, не відбулися в
зв'язку з відсутністю покупців. У
відповідності до ст.62 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем проведено уцінку майна на 10%
від початкової вартості та визначено
ціну для реалізації на повторному
аукціоні в розмірі 195651, 00 грн. 29.01.2014
року Філією 19 Приватного підприємства

«НІВА-В.Ш.» було направлено на адресу
позивача, ВДВС СМУЮ, ОСОБА_3, ОСОБА_4
повідомлення, згідно якого прилюдні
торги з реалізації арештованого майна
за адресою : АДРЕСА_1, призначені на 17
лютого 2014 року. В зв'язку з тим, що
прилюдні торги не відбулися через
відсутність покупців, 20.02.2014 року
державним виконавцем згідно ст.62 ЗУ
«Про виконавче провадження» проведено
другу уцінку майна на 45 % від
початкової вартості, про що складено
акт. Згідно акту вартість майна після
повторної уцінки склала 119564, 50 гривень.
18.03.2014 року було проведено прилюдні
торги з реалізації предмета іпотеки за
стартовою ціною 119564,50 грн. Згідно
протоколу № 1913560-1/І переможцем торгів
стала ОСОБА_2, яка придбала зазначене
майно за 136000,00 грн. 24.03.2014 року
відповідачем було складено акт
державного виконавця про реалізацію
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки. Вважає, що державним
виконавцем відділу ДВС СМУЮ було
передано на реалізацію майно, уцінка
якого проведена з порушенням вимог
статті 49 ЗУ «Про іпотеку», що є
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними. Просить визнати
протиправними дії державного
виконавця Шевченко В.В., визнати
недійсними прилюдні торги з реалізації
квартири за адресою : АДРЕСА_1,
проведені 18 березня 2014 року Філією 19
Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.»
згідно протоколу № 1913560-1/1, визнати
недійсним акт державного ОСОБА_6 про
реалізацію квартири за адресою :
АДРЕСА_1 від 24.03.2014 року та судові
витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала повністю, просить позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, оскільки
вважає, що дії державного виконавця та
ВДВС СМУЮ в межах виконавчого
провадження відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження» та іншим
нормативно-правовим актам, просить
відмовити в задоволенні позову за
необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просить в задоволенні позову відмовити
за необґрунтованістю.

Представник ПП «НИВА-В.Ш.» в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи встановив,
що 28 листопада 2007 року між Закритим
акціонерним товариством "Перший
Український Міжнародний банк",
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 5875880 з додатковою угодою № 7788039 від
03.07.2009 року до нього, згідно умов якого
позивач надав позичальнику грошові
кошти в розмірі 359 840,45 гривень (а.с.5-22).

В той же день з метою забезпечення
виконання зобов'язань між Банком та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений договір
іпотеки № 5876390 від 28.11.2007 року з
додатковим договором № 1 від 03.07.2014 року
до нього, відповідно до умов якого в
іпотеку передано належну їм квартиру
за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 23-34).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3
зобов'язань у банку виникло право на
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису. 13.10.2010
року приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було вчинено виконавчий напис на
договорі іпотеки (а.с.35), який був
пред'явлений на виконання до Зарічного
ВДВС Сумського міського управління
юстиції та 29.11.2010 року було винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень № 22933571 та № 22939187 (а.с.36-39).

03.10.2013 року при проведенні виконавчих
дій державним виконавцем описано та
арештовано нерухоме майно (а.с.40-41).

26.12.2013 року спеціалізованою
організацією по організації та
проведенню прилюдних

торгів Філією 19 Приватного
підприємства «НІВА-В.Ш.» було
направлено на адресу позивача, ВДВС
СМУЮ, ОСОБА_3, ОСОБА_4 повідомлення,
згідно якого прилюдні торги з
реалізації арештованого майна за
адресою : АДРЕСА_1, призначені на 10 січня
2014 року, вартість об'єкта оцінки склала
217390,00 грн. (а.с. 42).

У відповідності до ст.62 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем проведено уцінку майна на 10%
від початкової вартості та визначено
ціну для реалізації на повторному
аукціоні в розмірі 195651, 00 грн. 29.01.2014
року Філією 19 Приватного підприємства
«НІВА-В.Ш.» було направлено на адресу
позивача, ВДВС СМУЮ, ОСОБА_3, ОСОБА_4
повідомлення, згідно якого прилюдні
торги з реалізації арештованого майна
за адресою : АДРЕСА_1, призначені на 17
лютого 2014 року (а.с.43).

В зв'язку з тим, що прилюдні торги не
відбулися через відсутність покупців,
20.02.2014 року державним виконавцем згідно
ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження»
проведено другу уцінку майна на 45 % від
початкової вартості, про що складено
акт . Згідно акту вартість майна після
повторної уцінки склала 119564, 50 гривень.
18.03.2014 року було проведено прилюдні
торги з реалізації предмета іпотеки за
стартовою ціною 119564,50 грн. (а.с.44), проте,
доказів тому, що ці дії державного
виконавця (з приводу уцінки майна) були
оскаржені, суду не надано, тому вважати
незаконним акт уцінки, у суду немає
підстав.

Згідно протоколу № 1913560-1/І
переможцем торгів стала ОСОБА_2, яка
придбала зазначене майно за 136000,00 грн.
(а.с. 77).

24.03.2014 року відповідачем було складено
акт державного виконавця про
реалізацію нерухомого майна, що є
предметом іпотеки (а.с.46-47).

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про
виконавче провадження», реалізація
арештованого майна здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень.

Частиною другою статті 49 Закону
України "Про іпотеку" у редакції, яка
була чинною до внесення змін Законом №
3795-VI, було передбачено, що якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків.

Законом № 3795-VI частину другу статті 49
Закону України "Про іпотеку" доповнено
реченням такого змісту: "Якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами других
прилюдних торгів призначається
проведення у тому самому порядку
третіх прилюдних торгів. Початкова
ціна продажу предмета іпотеки на
третіх прилюдних торгах може бути
зменшена не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна".

Прикінцевими положеннями цього Закону
передбачено, що він набирає чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування (пункт 1), а у пункті 2
зазначено, що його дія не поширюється
на кредитні договори, укладені до
набрання ним чинності.

Закон № 3795-VI набрав чинності 16 жовтня
2011 року.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє
стосовно фактів і відносин, які виникли
після набрання чинності цією нормою.
Тобто, до події, факту застосовується
той закон (інший нормативно-правовий
акт), під час дії якого вони настали або
мали місце.

Під негайною дією норми права у часі
слід розуміти поширення дії нової
норми на ті правові наслідки, які хоча
й випливають з юридичних фактів, що
виникли під час чинності попередньої
норми, проте настають після набрання
чинності новою нормою.

Таке розуміння негайної дії норми
права відображено в нормах
процесуальних кодексів, зокрема ЦПК
України (частина третя статті 2 ЦПК
України), яка передбачає, що

провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, у разі негайної дії норм
права застосовується норма, яка була
чинною на момент здійснення
відповідної процесуальної дії. Більш
пізня норма права скасовує дію
попередньої норми, отже, стара норма
права перестає діяти, оскільки
замінена пізнішою, яка регулює ті самі
суспільні відносини (наприклад,
правовідносини з проведення прилюдних
торгів).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Таким чином, у силу іпотеки право
іпотекодержателя одержати задоволення
за рахунок заставленого майна виникає
не з моменту укладення ним договорів
кредиту чи іпотеки, а у разі
невиконання боржником (іпотекодавцем)
своїх зобов'язань.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки встановлені у
статтях 12, 33 Закону України "Про
іпотеку" та у статті 589 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).

Звернення стягнення на предмет іпотеки
(застави) здійснюється на підставі
рішення суду, якщо інше не встановлено
договором або законом (частина перша
статті 590 ЦК України, частина четверта
статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Як вбачається з матеріалів справи
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснено на підставі виконавчого
напису від 13 жовтня 2010 року.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки та реалізація предмета
іпотеки з прилюдних торгів
здійснюється згідно з вимогами статті
54 Закону України "Про виконавче
провадження", статей 41-49 Закону України
"Про іпотеку" та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Відповідно до частини першої статті 41
Закону України "Про іпотеку" реалізація
предмета іпотеки шляхом продажу на
прилюдних торгах здійснюється у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України "Про
виконавче провадження", та з
дотриманням вимог цього Закону.

За змістом статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Таким чином, примусова реалізація
заставленого майна, як стадія
виконавчого провадження, є сукупністю
дій і правовідносин (урегульованих
законами України: "Про виконавче
провадження"; "Про іпотеку"; ЦК України
та іншими нормативно-правовими актами),
які в процесі примусового виконання
виникають і реалізуються між органами
й посадовими особами, які здійснюють
примусову реалізацію судових рішень,
та особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні чи
залучаються до проведення виконавчих
дій відповідно до Закону.

Отже, з урахуванням положень частини
третьої статті 2 ЦПК України
правовідносини з примусової
реалізації заставленого майна повинні
регулюватися нормативними актами,
чинними на час вчинення певної
процесуальної дії, зокрема проведення
прилюдних торгів.

Як установлено судом, сукупність дій
виконавчих органів і правовідносини з
примусової реалізації заставленого
майна на підставі виконавчого напису
від 13 жовтня 2010 року виникли з 29.11. 2010
року - з моменту відкриття виконавчого
провадження з

примусової реалізації майна - та мали
місце (у тому числі реалізація майна)
протягом 2012 - 2014 років, тобто після 16
жовтня 2011 року - після набрання
чинності Законом № 3795-VI.

З огляду на те, що підставою виникнення
правовідносин сторін у справі є
безпосередньо не кредитний договір, а
настання певної події, передбаченої
іншим договором - договором іпотеки
(невиконання зобов'язань), наслідком
якої є звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів, слід дійти висновку про те, що
на такі правовідносини дія пункту 2
Прикінцевих положень Закону № 3795-VI не
поширюється.

Дії відповідачів стосовно продажу
арештованого майна на прилюдних торгах
врегульовані чинним законодавством.

Всупереч ст. 60 ЦПК України,
позивачем суду не надано жодного
належного доказу, що свідчив би
порушення відповідачами
нормативно-правових актів, а прилюдні
торги з приводу продажу спірної
квартири, як і сама процедура їх
проведення, відбулися з дотримання
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи акт
переоцінки від 20.02.2014 отриманий
представником ПАТ "Перший Український
Міжнародний Банк" Пилипенко О.В.
особисто, що підтверджується її
підписами в матеріалах виконавчого
провадження (а.с.81). На даний час
вказаний акт переоцінки не оскаржений
та не скасований в судовому порядку.

25.03.2014 на адресу ПАТ «Перший
український міжнародний банк»
направлено лист з проханням надати
банківські реквізити для
перерахування коштів за реалізовану
двокімнатну квартиру загальною площею
42,52 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.78).

14.04.2014 до відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції надійшов лист від ПАТ «Перший
український міжнародний банк» з
реквізитами для перерахування коштів
(а.с.79).

15.04.2014 кошти по виконавчому напису №4099
виданого 13.10.2010р. приватним

нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу у розмірі 104909,09
грн. перераховані на адресу ПАТ «Перший
український міжнародний банк»
платіжним дорученням 4108 від16.04.2014 року
(а.с.80).

03.03.2014 позивач дізнався про те, що
18.03.214 року відбудуться прилюдні торги
з реалізації двокімнатну квартиру
загальною площею 42,52 кв.м., житловою
площею 28,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1,
однак, не здійснив жодних дій по
перенесення, відкладення або
оскарження вказаних прилюдних торгів.

На день розгляду справи щодо визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна та акту
державного виконавця про реалізацію
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки ПАТ „Перший український
міжнародний банк"

не повернув кошти по реалізації
двокімнатну квартиру загальною площею
42,52 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, на депозитний
рахунок відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції, тому фактично можна вважати,
що ПАТ „Перший міжнародний
український банк" погодився з
продажем вищевказаної квартири на
прилюдних торгах, а так само з
переоцінкою майна на 45%. Визнання
недійсними прилюдних торгів
реалізації квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 визнання недійсним
акту державного виконавця порушує
подальші права покупця вищевказаної
квартири ОСОБА_2, оскільки нею було
сплачено кошти за двокімнатну квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, які на даний час не
повернуті, тобто прийнявши кошти ПАТ
„Перший міжнародний український банк"
визнав факт продажу вищевказаного
квартири за ціною, що зазначена у
протоколі №1913560-1/1 від 18 березня 2014 року
та акті державного виконавця від 24.03.2014
року про проведені 18.03.2014 року прилюдні
торги.

Інші твердження та обставини, на
які посилається позивач в своєму
позові, з приводу недійсності
прилюдних торгів, стосовно переоцінки
арештованого майна, та проведення
таких дій без згоди банку, як і
реалізація майна 18 березня 2014 року без
згоди банку, не ґрунтуються на вимогах
закону, оскільки не передбачено
обов'язку вчинення таких дій
відповідачами, тому не можуть
слугувати підставою для визнання їх
незаконними. Тим

більше, що представник банку був
повідомлений про прилюдні торги 18
березня 2014 року та про стартову ціну
квартири (що говорить про обізнаність
позивача стосовно вчинених
відповідачами зазначених дій), а
доказів оскарження дій державного
виконавця з приводу переоцінки
арештованого майна суду не надано.

Таким чином, суду не надано
обґрунтованих підстав вважати
проведені прилюдні торги і акт про
реалізацію квартири за адресою:
АДРЕСА_1 недійсними, в той же час як в
судовому засіданні встановлено та
підтверджено доказами законність дій
відповідачів при цьому, тому позов
задоволенню не підлягає. Тому
необхідно в задоволенні позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 3,10, 11, 88, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. 49 Закону України «Про
іпотеку», Законом України 'Про
виконавче провадження', суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст виготовлено та підписано
06 жовтня 2014 року.

Суддя
Н.Г.Прокудіна