Справа № 477/1092/14-ц
Провадження № 2/477/702/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м.Миколаїв

Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

при секретарі - Варламовій Т.О.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому
судовому засіданні в залі суду
Жовтневого районного суду
Миколаївської області цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1, Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту, -

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2014 року позивач публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
"ПриватБанк") звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить
звільнити з-під арешту, накладеного
Жовтневим відділом ДВС згідно
постанови про арешт боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 05.11.2013 року, автомобіль ВАЗ 21114, рік
випуску 2006, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 16 серпня 2006 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № №NKJNAU05810004 (надалі -
кредитний договір), згідно з яким
останній отримав кредит в розмірі 58150,00
грн. В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором згідно з договором застави
автотранспорту від 16 серпня 2006 року,
позичальник передав банку в заставу
автомобіль ВАЗ 21114, рік випуску 2006, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (далі - заставний
автомобіль), що належить йому на праві
власності. Втім, 05 грудня 2013 року
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Опята Ю.Ю. на підставі
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП №39857304 накладено арешт на заставний
автомобіль.

Позивач посилається на те, що з 16
серпня 2006 року має в заставі автомобіль
як забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, а постанова про
накладення арешту була винесена
державним виконавцем 05 грудня 2013 року,
тобто пізніше, ніж заставний
автомобіль було передано в заставу ПАТ
КБ "Приватбанк", крім того,
заборгованість відповідача ОСОБА_1
перед банком складає 297254,99 грн., що
значно перевищує вартість предмета
застави, яка на дату його придбання
складала 46150,00 грн. та постійно
знижується внаслідок його зносу.
Враховуючи, що позивач не може
скористатися своїм правом
заставодержателя, а саме: звернути
стягнення на заставне майно, оскільки у
відношенні заставного майна існує
арешт, а тому вимушений звернутися з
позовом до суду.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, у надісланій суду
заяві просив розглядати справу без
його участі та позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, про час та дату
слухання справи повідомлений належним
чином та своєчасно, про причини неявки
суду не повідомив, заперечень проти
позову не надіслав.

Від представника відповідача
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
районного управління юстиції надійшла
заява з проханням розглянути справу за
його відсутності та заперечення із
доданими документами. В запереченнях
вказував, що на виконанні у відділі ДВС
Жовтневого РУЮ Миколаївської області
знаходиться виконавче провадження,
відкрите по виконавчому листу №202/22135,
виданого 22 травня 2013 року
Індустріальним районним судом
м.Дніпропетровськ про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
боргу в розмірі 179232,02 грн., в зв'язку з
чим на автомобіль ВАЗ 21114, рік випуску
2006, реєстраційний номер НОМЕР_1, був
накладений арешт у відповідності до
норм Закону України "Про виконавче
провадження", підстав для скасування
якого немає, оскільки позивачем в
обґрунтування своїх вимог не надано
належних доказів, які б підтверджували
беззаперечне право іпотекодержателя
на зазначений автомобіль.

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 16 серпня
2006 року між банком та відповідачем
ОСОБА_1 був укладений в письмовій формі
кредитний договір № №NKJNAU05810004 про
надання кредиту в розмірі 58150,00 грн. (в
т.ч. 46150,00 грн. на придбання автомобіля
та 12000,00 грн. на оплату страхових
платежів (а.с.20-25).

В забезпечення виконання зобов'язань 16
серпня 2006 року між цими ж сторонами був
укладений договір застави рухомого
майна, згідно з яким ОСОБА_1 надав в
заставу автомобіль ВАЗ 21114, рік випуску
2006, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить йому на праві власності,
вартість предмету застави складає 46150,00
грн. Згідно з п.24 цього договору
передбачені способи звернення
стягнення на предмет застави - шляхом
передачі предмету застави у власність
заставодержателю в рахунок виконання
зобов'язань за кредитним договором;
шляхом продажу заставодавцем предмету
застави з укладанням договору
купівлі-продажу з третьою особою -
покупцем або на публічних торгах;
шляхом безпосереднього продажу
конкретному покупцю; шляхом здійснення
виконавчого напису нотаріуса; іншим
незабороненим чинним законодавством
способом тощо (а.с.14-19).

На підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль ВАЗ
21114, рік випуску 2006, колір сірий, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Відомості щодо застави рухомого майна
та заборону відчужувати на підставі
договору застави автотранспорту від 16
серпня 2006 року були внесенні до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна 30 серпня 2006 року (а.с.60-62).

Оскільки ОСОБА_1 допустив прострочку за
кредитом, актом приймання від 28 вересня
2007 року він передав у заклад банку
спірний автомобіль для реалізації та
направлення виручених коштів на
погашення заборгованості за кредитним
договором (а.с.68).

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 16
квітня 2008 року кредитний договір
розірвано. В рахунок погашення
заборгованості за договором у розмірі
49481,82 грн. звернуто стягнення на спірний
автомобіль шляхом продажу вказаного
автомобіля банком з укладанням
договору купівлі-продажу з іншою
особою - покупцем. Вказане рішення
набрало чинності 19 травня 2008 року
(а.с.64-65).

Разом з тим, рішенням Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
24 квітня 2013 року, що набрало законної
сили 08 травня 2013 року, вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" заборгованість за
кредитним договором № NKХRRX10190079 від
14.06.2007 року в сумі 169232,02 грн. (а.с.12-13), на
підставі якого 22 травня 2013 року видано
виконавчий лист №202/22135/13-ц (а.с.33).

05 грудня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Жовтневого РУЮ Опята Ю.Ю. на
підставі вищезазначеного виконавчого
листа була винесена постанова ВП №39857304
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,
відповідно до якої був накладений
арешт на автомобіль ВАЗ 21114, 2006 р.в.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно зі ст.60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Нормою ст.25 Закону України" Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

Статтею 19 Закону україни "Про заставу"
передбачено, що за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, що визначається на
момент фактичного задоволення,
включаючи проценти, відшкодування
збитків, завданих прострочкою
виконання (а у випадках, передбачених
законом чи договором, - неустойку),
необхідні витрати на утримання
заставленого майна, а також витрати на
здійснення забезпеченої заставою
вимоги, якщо інше не передбачено
договором застави. Згідно ст.20 Закону
України "Про заставу" заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

У відповідності до інструкції "Про
проведення виконавчих дій" №74/5 від 15
грудня 1999 року та ч.3 ст.54 Закону України
"Про виконавче провадження" для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно може бути звернено у
разі виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Крім того, ст.3 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" встановлено, що
обтяженням є право обтяжувача на
рухоме майно, що виникає на підставі
закону, договору, рішення суду або з
інших дій фізичних і юридичних осіб, з
якими закон пов'язує виникнення прав і
обов'язків щодо рухомого майна.
Відповідно до обтяження в обтяжувача і
боржника виникають права і обов'язки,
встановлені законом та/або договором.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», обтяжувач
(продавець) рухомих речей, які є
предметом купівлі-продажу в кредит з
відстроченням або розстроченням
платежу, набуває пріоритет з моменту
реєстрації відповідного обтяження.
Такий пріоритет є вищим за інші
обтяження майна боржника, встановлені
на користь інших обтяжувачів, навіть
якщо такі обтяження були зареєстровані
раніше.

В ст.16 Закону України "Про заставу"
зазначено, що право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення.

Таким чином, право застави у ПАТ КБ
"ПриватБанк" виникло в момент укладення
договору застави, а саме - 16 серпня 2006
року.

В судовому засіданні було встановлено
та знайшло своє підтвердження те, що
право позивача на заставу виникло 16
серпня 2006 року, заочним рішенням від 16
квітня 2008 року в рахунок погашення
заборгованості звернуто стягнення на
спірний автомобіль, а рішення про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
іншим кредитним договором
постановлено судом пізніше, а саме: 24
квітня 2013 року, на підставі якого 05
грудня 2013 року державним виконавцем
накладено арешт на заставний
автомобіль. Однак, заставний
автомобіль забезпечує виконання
іншого зобов'язання боржника перед
позивачем, разом з тим є предметом
купівлі-продажу в кредит, в зв'язку з
чим позивач має вищий пріоритет на
обтяження, ніж інші обтяження майна
боржника, встановлені на користь інших
обтяжувачів, навіть якщо такі
обтяження були зареєстровані раніше.

Враховуюче викладене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
про звільнення майна з-під арешту є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1, Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту, - задовольнити у повному обсязі.

Звільнити з-під арешту,
накладеного Жовтневим відділом ДВС
згідно постанови про арешт боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 05 грудня 2013 року, автомобіль ВАЗ 21114,
рік випуску 2006, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
А.А. Саукова