АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5763/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова
М.О., Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 березня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивачка
звернулась до суду з позовом до
відповідача, в якому просила стягнути з
нього на свою користь аліменти на
утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн.,
починаючи з дня пред'явлення позову до
досягнення ним повноліття.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 березня 2014 року позов задоволено.

З таким рішенням не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість, просив скасувати
та ухвалити нове рішення, яким стягнути
з нього аліменти в розмірі 300 грн.
щомісячно.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване рішення відповідає
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
сторони є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина мешкає з
позивачкою та перебувають на її
утриманні. Відповідач ніде не працює і
не має постійного заробітку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання сина, а оскільки
він не має постійного заробітку,
прийшов до правильного висновку про
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами ст.ст.181, 184 СК України, які
правильно застосовані судом першої
інстанції.

Згідно п.17 Постанови Верховного суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 05.05.2006 р. вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність у
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, що
підлягають щомісячному стягненню з
відповідача, судом враховані всі
обставини справи в їх сукупності,
зокрема, вік дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище відповідача, а
тому висновок суду щодо стягнення
аліментів на утримання малолітнього
сина в сумі 800 грн. щомісяця, колегія
суддів вважає обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з
ухваленого рішення суду після слів у
розмірі 800 грн. слід виключити текст «
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку»,
оскільки в даному випадку зазначене не
передбачено законом.

Доводи апелянта у скарзі, що судом
першої інстанції не прийнято до уваги
те, що він хворіє хронічним
пієлонефритом та за станом здоров'я
потребує лікування в умовах стаціонару
в період загострення хвороби, колегія
суддів не може прийняти до уваги,
оскільки судом ці обставини були
враховані при ухваленні рішення. (а.с.42)

А отже, враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване судове рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11 березня
2014 року залишити без змін, виключивши з
його резолютивної частини текст « але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку».

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Макаров М.О. Тамакулова
В.О.