№ 336/7382/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Суркової В.П.,

при секретарі Чабанюк О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

В позові зазначив, що йому на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1. З
серпня 2013 року по 16.09.2014 року у цій
квартирі безпідставно проживав
відповідач, який плату за комунальні
послуги не вносив. В результаті чого
утворилась заборгованість у розмірі
5796,13 грн.

Посилаючись в обгрунтування позову на
те, що він поніс витрати по погашенню
цієї заборгованості, просив на
підставі ст. 22 ЦК України стягнути з
відповідача на свою користь 5802,77 грн. та
понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов, наполягає на його
задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши, що з 2003 року по
листопад 2012 року він проживав спільно
однією сім'єю з сестрою позивача
ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2. Шлюб не
реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла. Приблизно з січня 2013 року він у
цій квартирі не проживає, а 16.09.2014 року
віддав позивачу ключі від квартири.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтву про право на спадщину за
законом, виданого 19.07.2013 року П'ятою
державною нотаріальную конторою м.
Запоріжжя, ОСОБА_1 належить квартира
АДРЕСА_1 (а.с. 23).

З 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у цій
квартирі спільно з ОСОБА_3 однією
сім'єю проживав відповідач ОСОБА_2, що
підтверджується рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 05 05.12.2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 04.02.2014 року (а.с.
3-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 08.04.2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 21.05.2014 року, ОСОБА_2 виселений з
квартири АДРЕСА_3 без надання іншого
житлового приміщення.

Постановою головного державного
виконавця Шевченківського вдділу
державної виконавчої служби від 15.07.2014
року відкрито провадження з виконання
виконавчого листа, виданого 03.07.2014 року
Шевченківським районним судом м.
Запоріжжя про виселення ОСОБА_2 з
вказаної квартири (а.с. 11).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Клдексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій, що передбачені актами
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порувшення чи
реальної небезпеки такого порувшення..

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Право вибору способу захисту,
передбаченого законом, належить особі,
яка звернулася за захистом свого права.

За приписами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін
виник спір.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не надав докази на
підтвердження періоду утворення
заборгованості з оплати комунальних
послуг та її розміру, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57- 61, 208, 209,
212-215, 294 ЦПК України, 11, 15 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.П.
Суркова