Справа №
Провадження № 2/201/2758/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Браги А.В.,

при секретарі - Обоянській М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу №
201/110947/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, ОСОБА_3, третя особа, -
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська з даним позовом, в
якому просив суд стягнути з МТСБУ на
користь позивача матеріальні збитки в
розмірі 4996,08 гривень; стягнути з ОСОБА_3
на користь позивача матеріальні збитки
в розмірі 13754,12 гривень, а також
стягнути з МТСБУ, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті у вигляді
судового збору.

18 вересня 2014 року представник позивача
подав до суду заяву, в якій відмовився
від частини позовних вимог та просив
суд стягнути з ОСОБА_3 на користь
позивача матеріальні збитки в розмірі
13754,12 гривень, а також стягнути судовий
збір сплачений позивачем.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_1 зазначив, що 26 вересня 2013
року о 20 годині 10 хвилин на перехресті
нерівнозначних доріг - вул. Жуковського
та вул. Гусенка в місті
Дніпропетровську сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Ніссан», р.н. НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля
«Опель», р.н. НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_3 В результаті даного ДТП
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження, автомобілю «Ніссан Мікра»
р.н. НОМЕР_1 було завдано матеріальні
збитки. Потерпілих в даному ДТП не має.
10 жовтня 2013 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська по справі
№203/6655/13-п виніс постанову, якою визнав
у даному ДТП винним ОСОБА_3 та притягнув
його до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП з
стягненням штрафу у розмірі 425 гривень.
Дане рішення набрало законної сили 21
жовтня 2013 року. Так, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 по
обов'язковому страхуванню
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів застрахована згідно
страхового полісу № АВ/4309694 у ВАТ НАСК
«Оранта». Цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_3, всупереч
чинному законодавству не була
застрахована, відповідно до чинного
законодавства, відповідальність за
нього лежить на МТСБУ. Жодних
розрахунків між ОСОБА_3 та позивачем не
проводилось. 05 березня 2014 року
відповідач МТСБУ перерахувало на
користь позивача суму страхового
відшкодування в розмірі 24980,39 гривень,
що підтверджується випискою банка
отримувача коштів ПАТ «Дельта Банк»
від 21 березня 2014 року. Разом з тим, за
рахунок отриманої суми страхового
відшкодування у розмірі 24980,39 гривень
та за рахунок власних коштів у сумі
18750,20 гривень позивачем було здійснено
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля, що проводився на СТО ТОВ
«ГермесАвтоТранс» (яке має статус
платника ПДВ), на загальну суму 43730,59
гривень та був вимушений понести
матеріальні збитки по оплаті
виставленого рахунку - фактури №
ГТА-001/1903 від 19 березня 2014 року, що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру №29 від 19
березня 2014 року, актом виконаних робіт
№ГТА- 001/2803 від 28 березня 2014 року. На
сьогоднішній день, від страхової
компанії відповідача ані ОСОБА_1, ані
представник позивача не отримували
рішення про відмову у здійсненні
доплати суми страхового відшкодування
(регламентної виплати) за рахунок
фондів МТСБ. З огляду на що, та з метою
захисту своїх порушених прав та
законних інтересів, позивач звернувся
до суду з даним позовом до
відповідачів.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву в якій просив
розглянути справу без його участі та
позовні вимоги задовольнити в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
матеріальні збитки в розмірі 13754,12
гривень.

Представник відповідача Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в судове засідання не з'явився,
в письмових запереченнях наданих суду,
проти задоволення позову заперечував,
свою правову позицію при цьому
обґрунтовував тим, що відповідно до п. 1
ст. 1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. Отже, в
ДТП, що мало місце 26 вересня 2013 року із
участю автомобіля «Ниссан», державний
номер НОМЕР_1, має нести
відповідальність саме винна особа в
ДТП. Шкода має бути відшкодована
власнику пошкодженого майна. Виходячи
із змісту позовної заяви, винною в цій
ДТП особою є ОСОБА_3, отже, саме він має
відповідати за завдану в ДТП шкоду. Як
зазначає, позивач, цивільно-правова
відповідальність винної в цій ДТП
особи, як володільця транспортного
засобу, на момент вищевказаної ДТП, не
була застрахована, а цивільно-правова
відповідальність позивача була
застрахована за полісом № АВ/4309694.
Після звернення позивача до МТСБУ із
заявою про здійснення відшкодування,
дана заява була прийнята
представниками МТСБУ та було вжито
заходів, з метою встановлення обставин
випадку, визнання розміру
відшкодування та здійснення
відшкодування. Так, МТСБУ здійснило
відшкодування на користь позивача у
розмірі 24980,39 гривень, що
підтверджується самим позивачем та
доказуванню не підлягає. В подальшому
позивачем було надіслано на адресу
МТСБУ заяву про доплату розміру
податку на додану вартість. Також
надіслано копії документів (акту
виконаних робіт та квитанції), що
підтверджують проведення ремонту
пошкодженого автомобіля позивачем.
МТСБУ дана заява була розглянута та 23
липня 2014 року позивачу було здійснено
доплату відшкодування у розмірі 4996,08
гривень, що підтверджується платіжним
дорученням № 2/21967. Враховуючи
зазначене, МТСБУ виконало свої
зобов'язання та здійснило
відшкодування позивачу в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, з заявою про відкладення
розгляду справи до суду не звернувся.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
судового розгляду була повідомлена
належним чином, причини неявки суду не
повідомила, з заявою про відкладення
розгляду справи до суду не звернулась.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, вирішивши
належність допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
всіх доказів у їх сукупності й оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному з'ясуванню всіх обставин
справи, суд вважає, що позовні вимоги в
частині заявленого підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом, не потребують
доказування. Обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду в справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 26 вересня 2013
року о 20 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючись
автомобілем «Опель», державний номер
НОМЕР_2, рухався на перехресті
нерівнозначних доріг - вул. Жуковського
та вул. Гусенка в м. Дніпропетровську,
де в порушення правил проїзду
перехресть, нерівнозначних доріг - вул.
Жуковського та вул. Гусенка в м.
Дніпропетровську, рухаючись по
другорядній дорозі вул. Жуковського не
надав перевагу в русі автомобілю
«Ніссан», державний номер НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_1, що наближався
до перехрестя по головній дорозі вул.
Гусенка, внаслідок чого допустив
зіткнення з останнім.

10 жовтня 2013 року постановою
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська по справі №201/6655/13-п
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та на
нього накладено адміністративне
стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді
штрафу в доход держави у розмірі 425,00
гривень (а.с. 18).

08 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ВАТ НАСК
«Оранта» було укладено поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/4309694, відповідно до якого
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 на автомобіль «Ніссан»,
державний номер НОМЕР_1, була
застрахована до 08 жовтня 2013 року
включно (а.с. 15).

25 листопада 2013 року, представником
позивача - ОСОБА_5, було подано до
страхової компанії відповідача заяву
на виплату страхового відшкодування,
постанову Кіровського районного суду
Дніпропетровської області про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 по справі №
203/6655/13-ц, та підтвердження на витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки - квитанцію про сплату послуг
евакуатора (а.с. 21).

Як було встановлено судом, МТСБУ
здійснило відшкодування на користь
позивача у розмірі 24980,39 гривень, що
підтверджується самим позивачем та
доказуванню не підлягає.

05 березня 2014 року відповідач МТСБУ,
перерахувало на користь позивача суму
страхового відшкодування в розмірі
24980,39 гривень, що підтверджується
випискою банка отримувача коштів ПАТ
«Дельта Банк» від 21 березня 2014 року (а.с.
25).

Позивачем було здійснено
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля , що проводився на СТО ТОВ
«ГермесАвтоТранс» (яке має статус
платника ПДВ), на загальну суму 43730,59
гривень, що підтверджується рахунку -
фактури № ГТА-001/1903 від 19 березня 2014
року, квитанцією до прибуткового
касового ордеру №29 від 19 березня 2014
року, актом виконаних робіт №ГТА- 001/2803
від 28 березня 2014 року (а.с. 31 - 33).

27 червня 2014 року ОСОБА_1 було направлено
на адресу МТСБУ заяву про доплату
розміру податку на додану вартість.
Також надіслано копії документів (акт
виконаних робіт та квитанції), що
підтверджують проведення ремонту
пошкодженого автомобіля позивачем (а.с.
26).

Відповідачем МТСБУ дана заява була
розглянута та 23 липня 2014 року та
позивачу здійснено доплату
відшкодування у розмірі 4996,08 гривень,
що підтверджується платіжним
дорученням № 2/21967, яке наявне в
матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, врегульовані
постановою пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» зі змінами та
доповненнями, нормами ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ЦК України.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України зазначено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) шкоди іншій
особі.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, завдану внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
настає у особи, винної у заподіянні
збитків (п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України).

Статтею 1187 ЦК України визначено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» № 6
від 27 березня 1992 року, під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміються юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року, з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників здійснюється
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст. 979 ЦК України визначено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України,
договір страхування може укладатись
шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
(поліса, сертифіката).

Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може
бути встановлений обов'язок фізичної
або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Пунктом 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
у разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Згідно п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Так, під час судового розгляду, в
контексті спірних правовідносин, судом
було встановлено, що страховою
компанію було повністю виконані
зобов'язання за укладеним між нею та
позивачем полюсом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/4309694.

У зв'язку з чим, представник позивача
відмовився від частини заявлених
позовних вимог та така відмова була
прийнята судом у відповідності до
вимог ст. 174 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
матеріальні збитки в розмірі 13754,12
гривень, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Фактичною підставою для застосування
такого виду відповідальності є
вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина.
Відсутність хоча б одного з цих же
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за
наявності вини заподіювача шкоди.
Шкода - це зменшення або знищення
майнових чи немайнових благ, що
охороняються законом. Протиправною є
поведінка, що не відповідає вимогам
закону або договору, тягне за собою
порушення майнових прав та інтересів
іншої особи і спричинила заподіяння
збитків. Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки і шкоди,
що настала, при якому протиправність є
причиною, а шкода наслідком.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року №6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» роз'яснено, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода, завдана
фізичній особі, майну фізичної чи
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Таким чином, при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди за вказаними
нормами права доказуванню підлягають:
факт спричинення шкоди, протиправність
дій заподіювача і його вина, причинний
зв'язок між протиправною дією і
негативними наслідками.

Як було встановлено судом та
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами, відповідно до
постанови Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська по справі №201/6655/13-п
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю автомобіля позивача.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем було здійснено
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля на загальну суму 43730,59
гривень, а сума страхового
відшкодування є недостатньою для
повного відшкодування завданої шкоди,
суд вважає необхідне задовольнити
вимоги позивача та сягнути з
відповідача, як особи, винної у ДТП
решту суми, витраченої на
відновлювальний ремонт транспортного
засобу у розмірі 13754,12 гривень, де 43 730,59
гривень (сума відновлювального
ремонту) - 29976,47 гривень (страхове
відшкодування) = 13754,12 гривень
(непокриті збитки позивача).

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, враховуючи результат
вирішення справи, відповідно до ст. 88
ЦПК України, в межах заявлених позовних
вимог, суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача ОСОБА_3 на користь
позивача судовий збір у розмірі 137,54
гривень, решта суми сплаченого
судового збору відшкодуванню не
підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 11, 16, 22 - 23, 979, 988, 998, 1194 ЦК України,
ст.ст. 6, 29, 33, 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», ст. ст.
10, 11, 57 - 61, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, ОСОБА_3, третя особа, - ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальні збитки в розмірі 13754,12
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 137,54 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя :
А.В. Брага