Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Сингаївський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК»

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 08 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 Просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором від 19 квітня 2006
року у сумі 28 341,35 грн. В обґрунтування
позову зазначало, що ОСОБА_1 належним
чином не виконував зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
утворилася заборгованість.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 08 квітня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
подало апеляційну скаргу. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
оскільки заяви від відповідача про
закриття картрахунку до банку не
надходило, то термін дії кредитного
договору продовжено; користуватися
кредитними коштами можливо без
фактичного отримання пластикової
картки через інтернет-банк «Приват 24»,
а тому для продовження дії кредитного
договору не обов'язково отримувати
саме пластикову картку.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що 19 квітня 2006
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1
був укладений кредитний договір шляхом
приєднання (ч.1 ст.634 ЦК України).
Відповідно до нього ОСОБА_1 19 квітня 2006
року отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 48 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки(а.с.47,48).

Відповідно до Правил
користування платіжною карткою, які є
складовою частиною кредитного
договору, картка діє в межах
визначеного нею строку.

Згідно інформації про картку
НОМЕР_1 строк її дії - липень 2008 року
(письмовий доказ приєднано до
матеріалів справи).

За умовами вище вказаного
договору перебіг позовної давності
щодо повернення кредиту в повному
обсязі починається зі спливом
останнього дня місяця дії картки.

Якщо закінчення строку, визначено
місяцем, то строк спливає в останній
день цього місяця, а перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати (ст.253, ч.3
ст.254 ЦК України).

Таким чином, перебіг позовної давності
щодо повернення кредиту в повному
обсязі почався 01 серпня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Банк звернувся в суд із позовом 07
листопада 2013 року, тобто з пропуском
трирічного загального строку позовної
давності (01 серпня 2008 року + 3 роки = 01
серпня 2011 року).

Представником відповідача, до
винесення судом першої інстанції
рішення, заявлено про застосування
позовної давності (а.с.35).

У матеріалах справи відсутні докази
поважності причин пропущення банком
позовної давності. Навпаки, із
розрахунку вбачається, що відповідач
із часу одержання ним кредиту не
здійснив жодного платежу у рахунок
повернення кредиту та сплати
процентів за користування коштами, але
банк не звертався до суду за захистом
порушеного права аж до 07 листопада 2013
року (а.с.8-11).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З урахуванням вище вказаних обставин
та факту пред'явлення позову тільки 07
листопада 2013 року, правильно
застосовуючи норми статті 256, ч.ч.1 та 5
ст.261, ч.4 ст.267 ЦК України, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що порушене право не підлягає
захисту та відмовив у задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що банк не пропустив строку
позовної давності, зважаючи на те, що
продовжено термін дії кредитного
договору, не ґрунтуються на вимогах
закону та спростовуються правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України в постанові від 19 березня 2014
року (справа №6-14 цс 14), згідно якої
картка діє в межах визначеного нею
строку. За договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту, перебіг позовної давності
(ст.257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст.261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору. Рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України ( ст.360-7 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції повно
встановив обставини справи, висновки
суду їм відповідають, правильно
застосував норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а відтак рішення суду першої інстанції
колегія суддів апеляційного суду
залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване.
Підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: