У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової
Г.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Миронівського районного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 13 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 24 349 грн 60 коп., яка
складається із: заборгованості за
кредитом у розмірі 4 000 грн 50 коп.;
заборгованості за процентами у розмірі
18 713 грн 40 коп.; штрафу (фіксована
частина) у розмірі 500 грн; штрафу
(процентна складова) у розмірі 1 135 грн 70
коп.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 09 лютого 2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір, відповідно до умов
якого позивач надав відповідачу кредит
у розмірі 5 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач ОСОБА_6 своїм
підписом підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою (далі -
Умови та правила) складають між ним та
банком договір. Відповідно до п. 9.12 Умов
та правил договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Банк свої обов'язки за договором та
угодою виконав повністю, натомість
відповідач не повернув банку своєчасно
кошти на погашення кредитної
заборгованості, відсотками, а також
іншими витратами, внаслідок чого у
нього утворилася заборгованість, яку
банк просив з нього стягнути.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 13 березня 2014 року, позовні вимоги
ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 24 349 грн 96
коп., а також 243 грн 50 коп. судового
збору, а всього 24 593 грн 10 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 09 лютого 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6
укладено договір, відповідно до умов
якого позивач надав відповідачу кредит
у розмірі 5 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач ОСОБА_6 своїм підписом
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами та
правилами складають між ним та банком
договір.

Станом на 31 липня 2013 року у ОСОБА_6 перед
банком утворилася заборгованість у
розмірі 24 349 грн 60 коп., яка складається
із: заборгованості за кредитом у
розмірі 4 000 грн 50 коп.; заборгованості
за процентами у розмірі 18 713 грн 40 коп.,
штрафу (фіксована частина) у розмірі 500
грн; штрафу (процентна складова) у
розмірі 1 135 грн 70 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що укладений договір
автоматично пролонгований, позовні
вимоги банку є обґрунтованими,
оскільки доведено факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язань за
кредитним договором та надано
відповідний розрахунок суми
заборгованості, який відповідачем не
спростований.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Згідно з пунктом 9.12 Умов та правил
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
пролонгується на такий самий термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 Умов
та правил, у разі незгоди зі змінами
правил чи тарифів обов'язок клієнта
пред'явити банку письмову заяву про
розірвання цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

Так, задовольняючи позовні вимоги, як
суд першої інстанції, так і суд
апеляційної інстанції, вважали, що
оскільки строк дії картки відповідає
строку дії договору, то доводи ОСОБА_6
про сплив строку позовної давності для
звернення до суду є необґрунтованими,
підстав для відмови у задоволенні
позову немає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
заінтересованої сторони права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судами залишено поза увагою те, що
відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою кредит
надається з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки; граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле «MONTH»).

Отже, висновок суду першої інстанції, з
яким погодився апеляційний суд, про те,
що позовна давність не сплинула,
оскільки строк договору не закінчився,
а строк дії картки відповідає строку
дії договору, не ґрунтується на умовах
договору та обставинах справи.

Судами як першої, так і апеляційної
інстанцій не з'ясовано граничний строк
дії картки (місяць і рік), чи надавалася
відповідачу картка з новим строком дії
відповідно до п. 3.1.3 Правил
користування платіжною карткою,
внаслідок чого питання початку
перебігу позовної давності та
застосування строку позовної давності
відповідно до ст. 256, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267
ЦК України, з урахуванням пунктів 3.1.1, 5.4
Правил користування платіжною карткою
та пред'явлення позову 19 вересня 2013
року не вирішено.

Виходячи з викладеного та враховуючи
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, та в силу ст. 338 ЦПК
України рішення суду першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 13 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук