Справа № 2-3180/11
№ 2/183/22/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Городецького Д.І.
секретаря - Кравченко О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом Новомосковського
міжрайонного прокурора
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2,
Управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області,
Новомосковське міськрайонне
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації,
24 березня 2011 року Новомосковський
міжрайонний прокурор
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держкомзему у Дніпропетровській
області звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Відділ
Держкомзему у Новомосковському районі
Дніпропетровської області про
скасування державного акту.
27 травня 2014 року Новомосковський
міжрайонний прокурор
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області звернувся до суду з уточненим
позовом до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2,
Управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області,
Новомосковське міськрайонне
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації.
В обґрунтування уточнених позовних
вимог позивач зазначає, що згідно з п.1
Положення про Держземагенство України,
затвердженого Указом Президента
України від 8 квітня 2011 року № 445,
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.
Головне управління Держземагентства в
області є територіальним органом
Державного агентства земельних
ресурсів України та перебуває в його
підпорядкуванні (п.1 Положення про
Головне управління Держземагентства в
Пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу
України визначено, що центра льний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальні органи
передають земельні ділянки сільського
сподарського призначення державної
власності, крім випадків, визначених
час тиною восьмою цієї статті, у
власність або у користування для всіх
Пунктом 12 розділу X Перехідних положень
Земельного кодексу України (Пункт 12
розділу X виключено на підставі Закону
№ 5245-VI від 06 вересня 2012 року)
передбачалося, що до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами на селених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.
Землі поза межами с.Орлівщина
Новомосковського району належали до
земель державної власності і
розпоряджатися ними мала повноваження
лише Новомосковська районна державна
Однак, в порушення вимог законодавства,
рішенням Орлівщинської сіль ської
ради № 4-16/V від 16 квітня 2008 року
земельну ділянку площею 30 га приєднано
до земель запасу територіальної
громади Орлівщинської сільської ради
та включено до складу с. Орлівщина
Новомосковського району, а рішенням
№3-16/V від 04 серпня 2008 року змінено
цільове призначення земельної ділянки
пло щею 30 га, розташованої на АДРЕСА_1
із земель сільськогосподар ського
призначення на землі житлової та
громадської забудови та передано у
приватну власність 118 громадян.

Вказаним рішенням земельну ділянку
площею 0,25 га отримав у приватну
власність ОСОБА_2 і в подальшому продав
її ОСОБА_1 без нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду від 24 квітня 2009
року у цивільній справі № 2-2606/09 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнано
дійсним укладений 18 лютого 2009 року між
вказаними особами договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,250 га, кадастровий номер
-02-025-0118, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та визнано право влас ності на
земельну ділянку за ОСОБА_1

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 625202 від 08 квітня 2010 року, який
зареєстровано у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01-10-126-00793.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2010 року за апеляційною скаргою
Новомосковського міжрайонного
прокурора скасовано рішення
Новомосковського міжрайонного суду
від 24 квітня 2009 року у справі №2-2606/09 і
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на земельну ділянку
відмовлено.

ОСОБА_1 право власності на зазначену
земельну ділянку отримав на підставі
судового рішення, яке на даний час
скасовано, тому Державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
на підставі скасованого судового
рішення має бути визнано недійсним.

У зв'язку з вищенаведеним позивач
просить: Державний акт серії ЯК № 625202
від 08 квітня 2010 року на право власності
на земельну ділянку прощею 0,250 га,
кадастровий номер -02-025-0118, за
адресою: АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01-10-126-00793
визнати недійсним; скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку прощею 0,250 га,
кадастровий номер
-02-025-0118, за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання прокурор не
з'явився, надав суду заяву, у якій
зазначив, що уточнені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
суд про розгляд справи за його
відсутності, проти заочного розгляду
справи не заперечує.

Представник Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області, в інтересах якого заявлений
позов Новомосковським міжрайонним
прокурором Дніпропетровської області,
в судове засідання не з'явився, надавши
на адресу суду заяву, у якій просив суд
розглядати справу без його участі,
задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
не надавав.

Третя особа ОСОБА_2, представники
третіх осіб - Управління
Держземагентства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції до
суду не з'явились, про причини неявку
суду не повідомили, про дату та час
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи і від якого
не надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень
закону та думки позивача, який в
наданій заяві не заперечував проти
заочного розгляду справи, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги Новомосковського
міжрайонного прокурора в
Дніпропетровській області частково з
огляду на наступні обставини.

У відповідності до п.2 ст. 121
Конституції України, та п.2 ст.5 Закону
України «Про прокуратуру» на органи
прокуратури України покладається
представництво інтересів громадянина
чи держави в суді у випадках,
визначених законом.

Згідно до ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів держави в суді
полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді
інтересів держави у випадках
передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави. Прокурор самостійно визначає
підстави для представництва у судах,
форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що прокурор має право на
звернення до суду з позовом в інтересах
Держави в особі Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області.

Судом встановлено, що рішенням
Орлівщинської сіль ської ради № 4-16/V
від 16 квітня 2008 року земельну
ділянку площею 30 га приєднано до земель
запасу територіальної громади
Орлівщинської сільської ради та
включено до складу с.
Орлівщина Новомосковського району, а
рішенням № 3-16/V від 04 серпня 2008 року
змінено цільове призначення земельної
ділянки пло щею 30 га, розташованої на
АДРЕСА_1 із земель сільськогосподар
ського призначення на землі житлової
та громадської забудови та передано у
приватну власність 118 громадян.

Проте пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачалося, що до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами на селених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Так, землі поза межами с.Орлівщина
Новомосковського району належали до
земель державної власності і
розпоряджатися ними мала повноваження
лише Новомосковська районна державна
адміністрація, що при винесенні
рішення Орлівщинською сіль ською
радою № 4-16/V від 16 квітня 2008 року
враховано не було.

Вищезазначеним рішенням Орлівщинської
сільської ради № 3-16/V від 04 серпня 2008
року земельну ділянку площею 0,25 га
отримав у приватну власність ОСОБА_2 і в
подальшому продав її ОСОБА_1 без
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду від 24 квітня 2009
року у цивільній справі № 2-2606/09 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнано
дійсним укладений 18 лютого 2009 року між
вказаними особами договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,250 га, кадастровий номер
-02-025-0118, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та визнано право влас ності на
земельну ділянку за ОСОБА_1

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 625202 від 08 квітня 2010 року, який
зареєстровано у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01-10-126-00793.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2010 року за апеляційною скаргою
Новомосковського міжрайонного
прокурора скасовано рішення
Новомосковського міжрайонного суду
від 24 квітня 2009 року у справі №2-2606/09 і
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на земельну ділянку
відмовлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Земельного
кодексу України (у редакції Закону
України від 05 березня 2009 року) право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті. Право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: а) цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою; б) свідоцтвом про право на
спадщину.

Таким чином, оскільки право власності
на земельну ділянку ОСОБА_1 отримав на
підставі судового рішення, яке на
теперішній час скасовано, позовні
вимоги прокурора в частині визнання
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого на підставі
скасованого судового рішення,
недійсним, підлягають задоволенню.

В той же час, позовні вимоги в частині
скасування державної реєстрації права
власності відповідача на земельну
ділянку задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Згідно із п. 41 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на підставі
рішення суду державної реєстрації
прав, проведеної до 1 січня 2013 року
відповідно до законодавства, що діяло
на момент такої реєстрації, записів про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, документів,
на підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі прав
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру прав записи про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, та вносить
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Таким чином, рішення суду про визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку є
підставою для скасування державної
реєстрації прав, а відтак вимоги про
скасувати державної реєстрації права
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
прощею 0,250 га, кадастровий номер
-02-025-0118, за адресою: АДРЕСА_1, є
передчасними, тому не підлягають
задоволенню.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 243
гривні 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 221-215, 224-226 ЦПК України,
п.2 ст. 121 Конституції України, п.2 ст.5
Закону України «Про прокуратуру», п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України, ч. 1, 2 ст. 126 Земельного
кодексу України (у редакції Закону
України від 05 березня 2009 року), п. 41
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 жовтня 2011 року
№ 1141, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Новомосковського
міжрайонного прокурора
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2,
Управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області,
Новомосковське міськрайонне
управління юстиції в особі
Реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
скасування державної реєстрації -
задовольнити частково.

Державний акт серії ЯК № 625202 від 08
квітня 2010 року на право власності на
земельну ділянку прощею 0,2500 га,
кадастровий номер :02:25:0118, за
адресою: Дніпропетровська область,
Новомосковський район, АДРЕСА_1,
виданий ОСОБА_1, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01-10-126-00793 -
визнати недійсним.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький