АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-------------------------------------------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Барановської Л.В.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 червня 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна»

про відшкодування шкоди, завданої у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди,

встановила:

у серпні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди у сумі 63 552грн. 67коп.
та судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 22 грудня 2011р. уклав
з відповідачем договір добровільного
страхування транспортного засобу ДАФ,
державний номер НОМЕР_1, який належить
йому на праві власності. 18 лютого 2012р.
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю застрахованого автомобіля, а
20 лютого 2012р. він подав відповідачу
заяву про виплату страхового
відшкодування. 27 квітня 2012р.
відповідачем було виплачено страхове
відшкодування у сумі 49 244,89грн.

Позивач стверджував, що
виплачене страхове відшкодування є
значно заниженим та не відповідає
умовам договору страхування.

Рішенням суду від 13 червня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник позивача просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи,
неправильну оцінку наданим доказам та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, пояснення представника
відповідача, яка просила рішення суду
залишити без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 22 грудня
2011р. між ПАТ «Страхова компанія
«Провідна» та ОСОБА_1 укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, предметом якого є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, обладнанням і
розпорядженням транспортним засобом -
ДАФ, державний номер НОМЕР_1.

18 лютого 2012р. у результаті
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений застрахований автомобіль,
у зв'язку із чим страхувальник
звернувся до страховика із заявою про
виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту 11
квітня 2012р. страховиком позивачу
перераховано

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/12479/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Козленко
Г.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.49 244грн. 89коп.
страхового відшкодування.

- 2 -

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що страхове
відшкодування виплачено позивачу
відповідно до умов договору
страхування.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи, наданим сторонами доказам та
ґрунтується на нормах матеріального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Пунктом 6.10.1. договору
добровільного страхування (далі
договір) сторони погодили порядок
визначення вартості відновлювального
ремонту згідно з рахунками, нарядами
замовленнями станції технічного
обслуговування, що здійснює
відновлювальний ремонт застрахованого
ТЗ, на яку страхувальника направив
страховик.

З наданих суду відповідачем
документів 23 лютого 2012р. ТОВ «Автоцентр
Європа» складено рахунок-фактура на
ремонт застрахованого автомобіля, який
складає 114 573грн. 67коп.

Згідно пояснень представника
відповідача, позивач відмовився
здійснювати відновлювальний ремонт
автомобіля на визначеній страховиком
станції обслуговування, що не
заперечував представник позивача під
час судового розгляду.

Відповідно до п. 6.15.2. договору
виплата страхового відшкодування
здійснюється з врахуванням зносу
деталей, вузлів, агрегатів
застрахованого ТЗ, що підлягають
заміні.

Згідно актуалізованого звіту
про оцінку вартості матеріального
збитку, завданого пошкодженням
транспортного засобу, складеного СПД
ОСОБА_5 26 березня 2012р., вартість
відновлювального ремонту без НДС 128
576грн. 09коп., а з врахуванням зносу - 49
244грн. 89грн. без НДС.

За таких обставин, страховиком
позивачу виплачено страхове
відшкодування відповідно до умов
договору з врахуванням відмови
позивача від проведення ремонтних
робіт на станції, яку визначив
відповідач.

Доводи апелянта про те, що у
результаті ДТП застрахований
транспортний засіб був конструктивно
знищений, оскільки розмір
відновлювального ремонту перевищує 75%
його дійсної вартості, тому страховик
повинен був здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до п. 15.15 договору, не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду.

Пунктом 15.15.2. договору сторони
погодили, що дійсна вартість
пошкодженого внаслідок настання
страхового випадку ТЗ визначається на
підставі висновку спеціаліста
визначеної страховиком експертної
організації, виконаного відповідно до
методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів

Відповідно до п. 6.3. договору під
конструктивною загибеллю
застрахованого ТЗ сторони розуміють
таке пошкодження застрахованого ТЗ,
коли вартість відновлення (ремонту)
пошкодженого ТЗ становить 75 і більше
відсотків його дійсної вартості
безпосередньо перед настанням
страхового випадку у день його
настання.

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням транспортного засобу від
26 березня 2012р. вартість застрахованого
автомобіля становить 214 790грн. 05коп.

Вартість ремонту на СТО,
визначеному страховиком, становить 114
573грн. 67коп., що не перевищує 75% вартості
застрахованого ТЗ.

Згідно звіту від 26 березня 2012р.
вартість відновлювального ремонту без
НДС становить 128 576,09грн., що також не
перевищує 75% вартості застрахованого
ТЗ.

При цьому, колегія суддів вважає
необґрунтованим твердження апелянта
про наявність двох звітів про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого пошкодженням транспортного
засобу, оскільки оцінка застрахованого
автомобіля здійснювалася 3 березня 2012р.
СПД ОСОБА_5, а вартість
відновлювального ремонту ТС та
вартість відновлювального ремонту з
врахуванням зносу у звіті, складеному
12 березня 2012р., зазначена спеціалістом
з врахуванням НДС (с.с.97), а у
актуалізованому звіті від 26 березня

- 3 -

2012р., без врахування НДС (с.с.72).

Крім того, відповідно до умов
договору при встановленні
конструктивної загибелі
застрахованого ТЗ враховується не
вартість відновлювального ремонту
автомобіля, а вартість відновлення
(ремонту) автомобіля.

Судом повно встановлені
обставини справи, оцінені надані
сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 червня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: