Справа № 158/1541/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Корецька В.В. Провадження №
22-ц/773/1456/14 Категорія: 44 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи Дейни О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, неповнолітнього ОСОБА_7, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача - орган опіки та піклування
служби у справах дітей Ківерцівської
районної державної адміністрації, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком шляхом виселення,
без надання іншого житлового
приміщення за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3, поданою від її
імені представником ОСОБА_4 на рішення
Ківерцівського районного суду від 11
серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ківерцівського
районного суду від 11 серпня 2014 року
позов задоволено. Постановлено усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_2
будинковолодінням за адресою АДРЕСА_1
шляхом виселення з житлового будинку
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу в якій покликаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2, як власник житлового будинку,
вправі використовувати житло для
власного проживання і вимагати
будь-яких порушень права, в тому числі і
виселення осіб, які вселились до
будинку із згоди попереднього
власника.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи, підтвердженим
належними доказами та ґрунтуються на
законі.

Зокрема, судом першої інстанції
встановлено, що відповідач ОСОБА_3 була
невісткою попереднього власника
будинку - ОСОБА_9, була зареєстрована і
проживала разом з дітьми та чоловіком в
цьому будинку зі згоди останнього.

Сімейне життя відповідачки
ОСОБА_3 з ОСОБА_10, який є сином
попереднього власника не склалося і
шлюб між ними розірвано рішенням
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 27.07.2006 року (а.с.
7).

18.10.2005 року ОСОБА_9 подарував
будинок по АДРЕСА_1 своїй дочці -
позивачці ОСОБА_2 (а.с. 9), після чого
остання оформила право власності на
цей будинок та на земельну ділянку,
виділену для його обслуговування, що
стверджується договором дарування,
витягом № 9156924 від 05.12.2005 року про
реєстрацію права власності, Державним
актом на право приватної власності на
землю серії ЯД № 317847 від 25.11.2008 року (а.с.
6, 7, 8).

З пояснень позивача вбачається,
що ОСОБА_2 після набуття права
власності дозволу та згоди на
проживання сім'ї ОСОБА_3 в належному їй
будинку не давала та останні її вимоги
звільнити належний їй будинок не
виконують.

Також в суді апеляційної
інстанції відповідач ОСОБА_5 подала
свідоцтво про шлюб, з якого вбачається,
що після одруження з ОСОБА_11 змінила
прізвище на «ОСОБА_5» (а.с. 90).

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності
передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) (на відміну
від договору найму (оренди) житла -
статті 810, 814 ЦК).

Саме такими позиціями керувався
Верховний Суд України в ухвалах від 6
листопада 2002 р. та від 4 жовтня 2006 р.,
визнавши, що з припиненням права
власності особи на житлове приміщення
члени його сім'ї також втрачають право
користування цим приміщенням і
підлягають виселенню за позовом нового
власника.

Таким чином, правильним є висновок
місцевого суду про те, що права
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, як
членів сім'ї бувшого власника будинку,
на проживання в будинку є похідними від
прав самого власника - ОСОБА_9

Тобто, припинення права власності
ОСОБА_9 на будинок у зв'язку з
укладенням договору дарування
припиняє право відповідачів на
користування цим будинком.

Покликання представника відповідача
та представника служби у справах дітей
про порушення житлових прав
відповідачів, а також прав
неповнолітнього ОСОБА_7 у зв'язку з
виселенням не заслуговує на увагу,
оскільки позивач ОСОБА_2 не належить до
осіб, які за законом зобов'язані
забезпечити відповідачів житлом.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,
викладених в рішенні, яке постановлене
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3,
подану від її імені представником
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
від 11 серпня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: