Справа № 202/6106/14-ц
№6/0202/186/2014
УХВАЛА

05 червня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровську подання розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Дніпропетровську подання
начальника управління Індустріального
ВДВС Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження виїзду ОСОБА_1 з України, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року начальник управління
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
виїзду ОСОБА_1 з України, у зв'язку з тим,
що боржник має невиконані зобов'язання,
покладені на нього рішенням суду.

Представник Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, Шидкий А.С. та
зацікавлена особа: ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду подання повідомлялися у
встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи викладені в
поданні, суд приходить до наступних
висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконанні в Індустріальному відділі
ДВС Дніпропетровського МУЮ
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3084/2007 28.01.2004 року
Індустріальним районним судом
м. Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 щомісячно у
розмірі 350 грн.

Вказана постанова були надіслана на
адресу боржника та йому надано було
строк для добровільного виконання
рішень суду.

Згідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи, у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільного залишати територію України,
за винятком обмежень, які
встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції
України, слід прийти до висновку, що
обмеження особи права вільно залишити
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом, є
обмеження її конституційного права на
свободу пересування, гарантованого
державою.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон у випадках, коли він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) - до виконання зобов'язань.

Проте, державним виконавцем
необґрунтована необхідність обмеження
виїзду та не надано будь-яких доказів
того, що ОСОБА_1 може виїхати за межі
України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 209, 201, 217, 377-1 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника
управління Індустріального ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження виїзду ОСОБА_1 з України -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд, шляхом подачі протягом 5-ти днів з
дня її проголошення апеляційної
скарги.

Суддя:
Г.В. Бєсєда