ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом заступника прокурора
Хмельницької області в інтересах
держави в особі Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та її структурного підрозділу
- публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз», треті особи: державне
підприємство «Вінницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», державна
інспекція сільського господарства в
Хмельницькій області, до Красилівської
районної державної адміністрації
Хмельницької області, ОСОБА_3, треті
особи: відділ держземагенства у
Красилівському районі, Хмельницька
регіональна філія державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» державне
підприємство «Закарпатський
геодезичний центр», про визнання
незаконним та скасування
розпорядження заступника голови
Красилівської районної державної
адміністрації, визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку за касаційною скаргою
заступника прокурора Хмельницької
області на рішення Красилівського
районного суду Хмельницької від 10
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 5 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року заступник прокурора
Хмельницької області звернувся в
інтересах держави в особі НАК
«Нафтогаз України» та її структурного
підрозділу - ПАТ «Укртрансгаз» до суду
з указаним позовом, посилаючись на те,
що розпорядженням заступника голови
Красилівської районної державної
адміністрації від 19 серпня 2006 року «Про
погодження проекту землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв) з видачею державних актів
на право власності на землю» погоджено
проект землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) за
межами населених пунктів Антонінської
селищної, Васьківчицької і
Гриценківської сільських рад
Красилівського району. На підставі
вказаного розпорядження, 5 березня 2007
року ОСОБА_3 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 2,35590 га (ділянка № НОМЕР_1 -
площею 0,7011 га та ділянка № НОМЕР_2 -
площею - 1,6579 га) на території
Антонівської селищної ради
Красилівського району для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Вважає, що вищевказане
розпорядження є незаконним та підлягає
скасуванню, а державний акт на право
власності на земельну ділянку визнанню
недійсним, оскільки органами сільської
ради розпайовані земельні ділянки для
ведення сільськогосподарських робіт
так що одна з них накладається на
площадку розміщення охоронних кранів
магістральних газопроводів без
дозволу та погодження з Красилівським
ЛВУМГ. Власником такою паю в смт
Антоніни є ОСОБА_3, що позбавляє ПАТ
«Укртрансгаз» можливості
зареєструвати речові права на землю
трубопровідного транспорту.

Рішенням Красилівського районного
суду Хмельницької області від
10 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 5 червня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Хмельницької області
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, з висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що Красилівська районна
державна адміністрація у
встановленому законом порядку
передала ОСОБА_3 земельну ділянку, а
тому підстави скасування
розпорядження органу місцевого
самоврядування про передання спірної
земельної ділянки у приватну власність
відповідачу та визнання
недійсним державного акту, який
посвідчує це право - відсутні.

Судами встановлено, що розпорядженням
заступника голови Красилівської
районної державної адміністрації від 19
серпня 2006 року «Про погодження проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) з
видачею державних актів на право
власності на землю» погоджено проект
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) за
межами населених пунктів Антонінської
селищної, Васьківчицької і
Гриценківської сільських рад
Красилівського району. На підставі
вказаного розпорядження, 5 березня 2007
року ОСОБА_3 видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 2,35590 га (ділянка № НОМЕР_1 -
площею 0,7011 га та ділянка № НОМЕР_2 -
площею - 1,6579 га) на території
Антонівської селищної ради
Красилівського району для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

На території Красилівського району
знаходиться об'єкт трубопровідного
транспорту - «Газопровід-відвід до смт
Антоніни Красилівського району
Хмельницької області», який введений в
експлуатацію 31 грудня 2004 року.

Судом також встановлено та не
заперечувалось відповідачем, що на
спірній земельній ділянці
розміщується охоронний кран
магістрального газопроводу.

Відповідно до ст. 11. Закону України «Про
трубопровідний транспорт» до земель
трубопровідного транспорту належать
земельні ділянки, на яких збудовано
наземні і надземні трубопроводи та їх
споруди, а також наземні споруди
підземних трубопроводів.

Уздовж трубопроводів встановлюються
охоронні зони. Земля в межах охоронних
зон не вилучається, а використовується
з обмеженнями (обтяженнями) відповідно
до закону або договору. Порядок
встановлення, розмір та режим
використання охоронної зони об'єкта
трубопровідного транспорту
визначаються законодавством України.

Згідно до п. 7, 8 Правил охорони магістра
них трубопроводів, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1747 від 16 листопада 2002 року 7. Для
забезпечення безпечної експлуатації
об'єктів магістрального
трубопровідного транспорту, зокрема
об'єктів магістральних газопроводів I і
II класу, магістральних нафтопроводів,
нафтопродуктопроводів,
конденсатопроводів, магістрального
трубопровідного транспорту,
призначеного для транспортування
рідкого аміаку та етилену,
встановлюються охоронні зони згідно з
додатками 1 - 4.

В умовах існуючої забудови розміри
охоронних зон можуть зменшуватися
Держнаглядохоронпраці з урахуванням
розташування існуючих споруд, рельєфу
місцевості тощо на підставі
обґрунтування, поданого власником
забудови та погодженим з підприємством
магістрального трубопровідного
транспорту та відповідними органами
державного нагляду і контролю.

Земельні ділянки, розташовані у межах
охоронних зон, не вилучаються у їх
власників і користувачів (далі -
землекористувачі), а використовуються
з обмеженнями, передбаченими цими
Правилами та в порядку, встановленому
Земельним кодексом України.

Отже, з аналізу зазначених нормативних
актів вбачається, що сам по собі факт
знаходження земельної ділянки в межах
охоронної зони не тягне за собою
вилучення її у власників та визнання
недійсними рішень щодо передачі її у
власність, а тільки підставою для її
використання власником з обмеженням.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Хмельницької області відхилити.

Рішення Красилівського районного суду
Хмельницької від 10 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 5 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко