Номер провадження: 22-ц/785/6967/14
Головуючий у першій інстанції Балан М.
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 діючого в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на рішення
суду першої інстанції, яке ухвалив
Кілійський районний суд Одеської
області 13.06.2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 - Кілійська районна
лікарня державної ветеринарної
медицини про визнання наказу про
звільнення недійсним,-

В С
Т А Н О В И Л А

ОСОБА_3 звернувся до Кілійського
районного суду Одеської області з
позовом до Кілійської районної лікарні
державної ветеринарної медицини про
скасування наказу № 13 від 13.04.2011 року
про звільнення.

Під час розгляду справи ОСОБА_3
уточнив свої позовні вимоги та просив
суд:

скасувати наказ № 13 від 13.04.2011 року про
звільнення ОСОБА_3 з роботи та
зобов'язати відповідача поновити його
на попередній посаді, як незаконно
звільненого; стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, у період часу з
13.10.2012 року по 07.04.2014 року, в сумі 28730
гривень 68 копійок; стягнути з
відповідача на його користь
компенсацію моральної шкоди в сумі 6000
гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_2 пояснили
наступне.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 3 березня 2011 року
ОСОБА_3 поновлено на посаді завідуючого
відділом незаразних хвороб тварин
Кілійської районної лікарні державної
ветеринарної медицини, на підставі
чого наказом № 9 від 4 березня 2011 року
його було прийнято на попередню посаду.

З моменту відновлення ОСОБА_3 на посаді
адміністрація Кілійської районної
лікарні державної ветеринарної
медицини стала упереджено до нього
ставитись, що виразилось у наступному:
1) направляючи позивача на виїзд у
господарства району адміністрацією
давались ОСОБА_3 такі завдання, що
неможливо було робити обідню перерву
протягом 6-7 годин; 2) позивача не було
забезпечено спецодягом та засобами
індивідуального захисту; 3) позивача не
було направлено для проходження
медичного огляду; 4) з позивачем не було
проведено вступний інструктаж та
інструктаж на робочому місці з охорони
праці; 5) не ознайомлено позивача з
колективним договором; 6) не виконано
рішення МСЕК про встановлення позивачу
2-ї групи інвалідності щодо умов праці.

Пропрацювавши декілька днів у
вказаних умовах, ОСОБА_3 захворів та під
час хвороби - 21 березня 2011 року
звернувся до адміністратора, з заявою
про розірвання трудового договору на
підставі ч. З ст. 38 КЗпП України, з 22.03.2011
року.

6 квітня 2011 року ОСОБА_3, прийшов на
територію лікарні, розписався у
журналі виходів на роботу і звернувся
до адміністрації з заявою про видачу
йому трудової книжки та проведення
розрахунку в зв'язку зі звільненням за
ст. 38 КЗпП України, однак йому було в
цьому відмовлено, в зв'язку з чим він
направив вказану заяву через установу
зв'язку.

В подальшому позивач дізнався, що
наказами Кілійської районної лікарні
державної ветеринарної медицини № 11
від 21 березня 2011 року та № 12 від 6 квітня
2011 року на нього були накладені
дисциплінарні стягнення у вигляді
доган, а наказом № 13 від 13.04.2011 року,
його звільнено з посади за
систематичне невиконання трудових
обов'язків та прогули - 3,4 ст.40 КЗпП
України.

У подальшому, рішенням суду першої
інстанції та рішенням суду апеляційної
інстанції накази застосування доган
були скасовані.

Наказ № 13 від 13.04.2011 року про
звільнення ОСОБА_3 із займаної посади
позивач та його представник вважають
незаконним, оскільки роботодавцем були
порушені вимоги діючого трудового
законодавства.

Адміністрація, до застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення не витребувала від
позивача письмових пояснень;
застосувала до нього декілька підстав
для звільнення; не врахувала ступень
важкості дисциплінарного проступку та
завдану ним шкоду, обставини за яких
було вчинено проступок та попередню
роботу працівника. Крім того ОСОБА_3 не
було запрошено на засідання
профспілкового комітету та рішення про
надання згоди про звільнення позивача
з роботи було прийнято за його
відсутності.

У зв'язку з цим позивач просить
поновити його на роботі , стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу саме з 13.10.2012 року.

Протиправними діями відповідача, які
виразились у незаконному звільнені,
ОСОБА_3 було завдана моральну шкоду, яка
відобразилась у приниженні його честі,
гідності та ділової репутації, а також
моральних хвилюваннях. Достатньою
сумою компенсації завданої моральної
шкоди ОСОБА_3 вважає 6000 гривень.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 та
його представник ОСОБА_2 просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача позов не
визнали у повному обсязі та пояснили
наступне.

З моменту відновлення судом на посаді,
ОСОБА_3 почав ухилятися від виконання
своїх посадових обов'язків та не
виконував поставлені перед ним
керівництвом завдання, а також
неодноразово не з'являвся на робочому
місці без жодного обґрунтування.

25 березня 2011 року керівництвом
ветлікарні поштою було отримано заяву
ОСОБА_3 від 21.03.2011року, згідно з якою
позивач просив з 22.03.2011 року розірвати
укладений з ним трудовий договір на
підставі ч. З ст. 38 КЗпП України. У
задоволенні вказаної заяви позивачу
було відмовлено листом від 25.03.2011 року,
який ОСОБА_3 отримав особисто 29.03.2011
року.

06.04.2011року, о 08.00 годині ОСОБА_3 з'явився
на роботі, про що розписався у
відповідному журналі реєстрації
працівників лікарні, надав до
адміністрації листок
непрацездатності, після чого залишив
робоче місце.

13.04.2011 року Кілійською районною
лікарнею ветеринарної медицини
винесено наказ № 13 звільнення ОСОБА_3 з
посади завідуючого відділом
незаразних хвороб тварин, у зв'язку з
систематичим невиконанням посадових
обов'язків та за прогули з 07.04.2011 року по
13.04.2011 року.

На підставі вищевикладеного,
представники відповідача просять суд
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3
у повному обсязі

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 13 червня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3 до Кілійської районної лікарні
ветеринарам медицини про скасування
наказу № 13 від 13.04.2011 року про
звільнення, поновлення позивача на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу у сумі 28730
гривень 68 копійок та 6000 грнивень
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його
представин просять рішення суду
скасувати , постановити нове рішення
яким задовольнити його вимоги у
повному обсязі, посилаючись , що судом
не досліджені всі обставини справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Стаття 40 КЗпП України передбачає
підстави розірвання трудового
договору за ініціативою власника , або
уповноваженого ним органу.

Законодавством не встанволено, що
розірвання трудового договору може
бути проведене з однієї з підстав,
передбачених цією статтею. Таким чином
його розірвання більш ніж з однією
підставою цілком допустимо, якщо
підстави є самостійними, і самі не
виключають можливості їх одночасного
застосування.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 03.03.2011 року ОСОБА_3
поновлено на роботі завідуючим
відділом незаразних хвороб тварин
Кілійської районної лікарні державної
ветеринарної медицини /а.с. 59-61/.

На виконання рішення суду, наказом № 9
від 4 березня 2011 року ОСОБА_3 поновлено
на посаді завідуючого відділу
незаразних хвороб тварин Кілійської
районної лікарні державної
ветеринарної медицини про що у вкладці
в трудовій книжці позивача зроблено
відповідний запис за № 18 /а.с. 20-22/.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 19.01.2012 року позов
ОСОБА_3 до Кілійської районної лікарні
державної ветеринарної медицини про
оскарження дисциплінарного стягнень
та зобов'язання провести звільнення за
ч. З ст. 38 КЗпП України задоволено
частково. Скасовано наказ Кілійської
районної лікарні державної
ветеринарної медицини № 11 від 21
березня 2011 року про застосування до
завідуючого відділу незаразних хвороб
ОСОБА_3 дисциплінарно стягнення у
вигляді догани. В іншій частині
позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю /а.с. 26-31/. Рішенням
апеляційного суду Одеської обалсті
апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена
частково. Рішення Кілійського
районного cyду Одеської області від
19.01.2012 року в частині відмови в
задоволенні позову про скасування
наказу № 12 від 06.04.2011року про
оголошення догани скасовано, ухвалено
нове. Позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Скасовано наказ № 12 від 06.04.2011 року
Кілійської районної лікарні державної
ветеринарної медицини про оголошення
догани завідуючому відділом
незаразних хвороб ОСОБА_3, в решті
рішення залишено без змін/а.с. 32-34/.

За таких обставин наказ №13 від 13.04.2011
року в частині звільнення ОСОБА_3 за ч.1
п.3 ст.40 КЗпП України підлягає
скасуванню, так-як накази про
накладення доган -скасовані.

Судом встановлено, що 10.03.2011 року по
15.03.2011 року та з 23.03.2011 року по 05.04.2011 року
ОСОБА_3 перебував на амбулаторному
лікуванні у Кілійський районній
поліклініці, що підтверджується
відповідними листами непрацездатності
/а.с. 100-101/.

25 березня 2011 року керівництвом
ветлікарні поштою, за вх. № 168, отримано
заяву ОСОБА_3 від 21.03.2011року, згідно з
якою позивач просив з 22.03.2011 року
розірвати укладений з ним трудовий
договір на підставі ч. З ст. 38 КЗпП
України /а.с. 97/.

Листом № 181 від 25.03.2011 року, за підписом
т.в.о. начальника райветлікарні, ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні заяви про
розірвання з ним трудового договору на
підставі ч. З ст. 38 КЗпП України.
Вказаного листа, 29.03.2011 року ОСОБА_3
отримав поштою особисто, що
підтверджується повідомленням про
отримання поштового відправлення /а.с.
103/.

06.04.2011року, о 08.00 годині ОСОБА_3 став до
роботи, про що розписався у
відповідному журналі реєстрації
працівників лікарні /а.с. 106/. Після
цього на роботу не виходив. Позивач не
заперечував ,що не виходв на роботу,
так-як вважав, що він повинен бути
звільнений за його заявою, суд належним
чином перевірив ці обставини і дав їм
оцінку.

Актом, складеним 6 квітня 2011 року
зафіксовано факт відсутності
завідуючого відділом незаразних
хвороб ОСОБА_3 на робочому місці з ранку
до 17 години, без попередження
керівництва про причини відсутності
/а.с. 75/.

Факт відсутності ОСОБА_3 на робочому
місці 7, 8, 11 та 12 квітня 2011 року
зафіксовано актами, складеними по
Кілійській районній лікарні державної
ветеринарної медицини, про що 8 та 12
квітня 2011 року в.о. начальника лікарні
Бушулян В.О. було складені доповідні
записку на ім'я начальника управління
ветеринарної медицини в Кілійському
районі Дімова Д.М. /а.с. 76-82/.

07.04.2011 року в.о. начальника лікарні
Бушулян В.О. позивачу поштою направлено
супровідний лист з наказом № 12 про
накладання догани та запрошенням на
засідання профкому від 07.04.2011 року
підписане секретарем профкому
Парфьоновою О.Г. У запрошенні
зазначено, що позивач викликається на
12.04.2011

року о 15.00 годині на засідання профкому,
з питання його звільнення у зв'язку з
порушенням трудової дисципліни та
обов'язкового надання пояснень з
приводу відсутності на роботі. У
запрошенні також було зазначено, що у
разі відсутності позивача на
засіданні, воно буде перенесено на 10.00
годину 13.04.2011року.

Вказаний супровідний лист та
запрошення ОСОБА_3 11.04.2011 року отримав
поштою, особисто. Даний факт
підтверджується записом № 285 від 07.04.2011
року, зробленим у журналі реєстрації
вихідної кореспонденції та
повідомленням про отримання поштового
відправлення /а.с. 217, 223/.

На засідання профспілкового комітету
12.04.2011 року та 13.04.2011 року ОСОБА_3 не
з'явився, у зв'язку з чим питання про
надання згоди на його звільнення було
прийнято за відсутності позивача .
Вказане підтверджується протоколами
загальних зборів профкому
ветеринарної служби № 3 від 12.04.2011 року
та № 4 від 13.04.2011 року, а також актами від
12 та 13 квітня 2011 року/а.с. 219-220/. Суд дав
оцінку зібраним по справі доказам,
прийшов до обгрунтованого висновку , що
звільнення позивача по ч.1 п.4 ст.40 КЗпП
України відповідає вимогам закону.

За таких обставин судова колегія
вважає, що рішення Кілійського
районного суду Одеської області від 13
червня 2014 року підлягає зміни ,
скасувати наказ №13 від 13.04.2011 року про
звільнення ОСОБА_3 в частині звільнення
по п.3 ч 1 ст.40 КзПП України з
відповідним мотивуванням. У іншої
частині рішення Кілійського районного
суду Одеської області від 13 червня 2014
року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209,303, 307 ч.1 п.3 , 309,314,319
ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 діючого в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 13 червня 2014 року -
змінити , скасувати наказ №13 від 13.04.2011
року про звільнення ОСОБА_3 в частині
звільнення по пункту 3 ч.1 ст.40 КзПП
України з відповідним мотивуванням.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В. Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

Ю.І.
Кравець