Справа № 1319/5953/12
Головуючий у 1 інстанції: Дулебко
Провадження № 22-ц/783/3898/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Крайник Н.П.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

з участю секретаря: Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 09 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта», ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 09 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТзДВ
«Страхова компанія «Провіта» на
користь ОСОБА_3 відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 25490 грн.,
судові витрати в розмірі 614,90 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 79282,61 грн., відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1500 грн.,
судові витрати у розмірі 2040,13 грн.
Стягнуто з ТзДВ «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_4
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2550 грн., судові витрати в
розмірі 77,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та
судові витрати в розмірі 30.04 грн. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі зазначає, що при
вирішенні спору суд взяв до уваги лише
висновки транспортно-трасологічного
та автотехнічного дослідження №2147 від
10.10.2011 року та №2148 від 28.11.2011 року, та не
взяв до уваги висновок комісійної
судово транспортно-трасологічної та
автотехнічної експертизи, яку вважав
неповною, однак всупереч ст.150 ЦПК
України не вирішував питання про
призначення експертизи. На думку
апелянта, висновки у зазначених
дослідженнях викладені експертами
однобічно, враховані лише ті факти, які
є на користь позивача і при цьому не має
їх підтвердження вихідними даними, що
свідчить про необ»єктивність
експертів та їх вихід за межі наданої
компетенції. Зокрема, місце зіткнення,
яке бралось до уваги експертами при
проведенні розрахунків відоме лише зі
слів водіїв ДТП, а не було встановлене
транспортно-трасологічною експертизою
у відповідності до протоколу огляду
місця події та схеми до нього. Крім
того, суд однобічно оцінив пояснення
експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_5 Позивачем
також не надано доказів на
підтвердження заподіяння йому шкоди з
вини відповідача, а саме: вина
відповідача не встановлена ні у справі
про адміністративне правопорушення, ні
вироком суду. Суд не врахував, що день
ДТП учасники ДТП дали один одному
розписки, що не мають матеріальних
претензій з приводу ДТП, а тому будь-які
зобов'язання щодо відшкодування шкоди
внаслідок ДТП, що мала місце 11.08.2010 року
були припинені внаслідок прощення
боргу, а законодавством не передбачено
можливість повторного виникнення
зобов'язання з тієї ж підстави.
Враховуючи наведене, просить скасувати
винесене рішення та ухвалити нове, яким
відмовити з задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія судді вважає, що
оскаржуване рішення таким вимогам не
відповідає з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
11.08.2010 р. приблизно о 20.00 год. по вул.
Стрийській у м. Львові поблизу ТЦ
„Ашан" відбулося зіткнення між
автомобілями „Мітсубісі Галант, р.н.
НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_3
та автомобілем „Опель Вектра", р.н.
НОМЕР_2 під керуванням відповідача
ОСОБА_3, внаслідок ДТП автомобілі
отримали технічні ушкодження, а
пасажир автомобіля „Мітсубісі Галант"
ОСОБА_4 - тілесні ушкодження.

Описані обставини встановлено в ході
дослідчої перевірки, за результатами
проведення якої постановою старшого
помічника прокурора м. Львова
Заброварної Т.О. від 23.12.2011 р. в
порушенні кримінальної справи за
фактом даної ДТП відмовлено у зв»язку з
відсутністю в діях водіїв автомобіля
«Мітсубісі Галант» ОСОБА_3 та
автомобіля «Опель Вектра» ОСОБА_2 ознак
злочину, передбаченого ст. 286 КК
України.

Встановлено також, що після ДТП
учасники ДТП місце події залишили,
працівники ДАІ та представники
страхової компанії на місце ДТП не
викликалися, у зв»язку з чим
адмінпротокол та схема ДТП не
складалися.

Задовольняючи позов частково,
районний суд виходив з того, що
внаслідок винних дій відповідача
ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_3 завдано
матеріальну та моральну шкоду, а
позивачу ОСОБА_4 - моральну шкоду, яка
підлягає стягненню в судовому порядку.

Зокрема, суд виходив з того, що водій
ОСОБА_2, який в момент зіткнення керував
автомобілем „Опель Вектра", р.н. НОМЕР_2,
порушив пп. е) п.8.7.3, пункти 8.10, 12.4 ПДР,
оскільки не здійснив зупинку перед
світлофором, на якому увімкнувся
червоний сигнал, перевищив швидкість у
населеному пункті, у зв'язку з чим
відбулася ДТП, в ході якої автомобілі
отримали пошкодження, а пасажир
автомобіля „ Мітсубісі Галант" ОСОБА_4 -
тілесні ушкодження. А щодо водія
«Мітсубісі Галант» ОСОБА_3 порушень
вимог ПДР не встановлено, оскільки
останній здійснював рух в той час, коли
для автомобілів, що рухалися по вул.
Стрийській в напрямку за межі міста
Львова, увімкнувся червоний сигнал
світлофора. Крім того, відповідно до п.
1.4 ПДР ОСОБА_3 мав право розраховувати
на те, що й інші учасники дорожнього
руху виконують ці Правила. Відтак
одночасна вина обох водіїв-учасників
ДТП у даному випадку виключається.

Проте, з таким висновком колегія
суддів не погоджується та вважає його
передчасним.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала; особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема, шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Для настання відповідальності
необхідна наявність складу
правопорушення, а саме: наявність
шкоди, протиправна поведінка,
причинний зв»язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача
та вина. Відсутність хоча б одного
елементу виключає відповідальність
встановлену ст.1166 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень наданих у п.2
Постанови Пленуму Верховного суду
України №6 від 27.03.1992 року з
відповідними змінами «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок.

Як вбачається з постанови старшого
помічника прокурора м. Львова
Заброварної Т.О. від 23.12.2011 р. про
відмову в порушенні кримінальної
справи за фактом даної ДТП, в діях
водіїв автомобіля «Мітсубісі Галант»
ОСОБА_3 та автомобіля «Опель Вектра»
ОСОБА_2 відсутні ознаки злочину,
передбаченого ст. 286 КК України.

Враховуючи наявні розбіжності в
частині механізму та розвитку ДТП, в
ході досудового слідства прокуратурою
м. Львова призначалося проведення
експертами ЛНДІСЕ комплексного
транспортно-трасологічного та
автотехнічного дослідження обставин
ДТП, згідно висновку якого від № 2147 від
10.10.2011 року в даній дорожній ситуації
місце зіткнення автомобілів «Опель
Вектра» та «Мітсубісі Галант»
відбулось на крайній лівій смузі руху
(по напрямку за межі міста) вул.
Стрийська, при цьому під час зіткнення
автомобіль «Опель Вектра» рухався під
гострим кутом (8…10 градусів) до осі
дороги зліва-направо і займав
одночасно дві суміжні смуги руху, а
автомобіль «Мітсубісі Галант»
перетинав вказану ліву смугу
зліва-направо та дещо назустріч
автомобілю «Опель Вектра». На момент
первинного контактування автомобіль
«Мітсубісі Галант» та автомобіль
«Опель Вектра» знаходились у русі
(а.с.67).

Згідно висновку комісійного
експертного авто технічного
транспортно - трасологічного та
автотехнічного дослідження обставини
ДТП №2148 від 28.11.2011 року, «… з технічної
точки зору, причиною виникнення даного
ДТП стали обставини пов'язані з
невиконанням водієм «Опель Вектра»
ОСОБА_2 п.п.8.7.3., 8.10, 12.4 чинних ПДР
України, а саме: вимог про зупинку
транспортного світлофору (проїзд на
перехрестя на червоний сигнал
світлофору) та перевищення ним
допустимої швидкості руху в умовах
можливості зупинитися до місця
зіткнення шляхом своєчасного
застосування екстреного гальмування і
в такий спосіб уникнути дорожньої
пригоди » (а.с.198-222).

До адміністративної відповідальності,
передбаченої ст.124 КУпАП водії не
притягалися, вина кожного з них в
порядку встановленому законодавством
не встановлена.

Із наявного в матеріалах справи
висновку спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВС
України у Львівській області,
проведеного в ході розгляду справи
№1/709 від 26.11.2010 року вбачається, що з
технічної точки зору причиною настання
ДТП стали невідповідаючі вимогам
пунктів 1.5, 1.10 відносно термінів „дати
дорогу", „дорожні умови", „дорожня
обстановка", „перевага", „перехрестя",
пунктів 2.3.б), 10.1, 10.4 ч.1 та 16.6 чинних ПДР
дії водія автомобіля „Мітсубісі
Галант" ОСОБА_3, які виразилися в тому,
що він, не уступаючи дорогу, виїхав на
смугу руху автомобіля „Опель Вектра"
на такій відстані до нього, на якій
водій автомобіля „Опель Вектра"
ОСОБА_2 був позбавлений технічної
можливості уникнути зіткнення шляхом
застосування своєчасного екстреного
гальмування з моменту виникнення
небезпеки для руху (а.с.67-69).

Згідно з висновком судової
автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи
Київського НІСЕ №1400/1401/13-52 від 25.11.2013 р.,
встановити швидкість руху автомобілів
„Опель" та „Мітсубісі" перед
зіткненням в категоричній формі не
видалося можливим у зв'язку з тим, що
неможливо в категоричній формі
встановити розташування автомобілів в
момент первинного контактування
відносно елементів проїзної частини.

Питання щодо регламентації та оцінки
дій водіїв експертом проведено за
двома варіантами. На підставі версії
водія ОСОБА_2, який стверджував, що
рухався на зелений сигнал світлофора,
експертиза прийшла до висновку, що дії
водія ОСОБА_3 не відповідали п.16.6 ПДР. На
підставі версії водія ОСОБА_3
експертиза прийшла до висновку, що дії
водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам
п.8.10 ПДР (а.с.226-238).

Надаючи перевагу висновку № 2148 від
28.11.2011 року перед іншими доказами у
справі, суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що такий зроблений в ході
перевірки прокуратурою матеріалів за
фактом ДТП, що мало місце 11.08.2010 року за
відсутності протоколу огляду місця
події та схеми ДТП.

Окрім того, судом не враховано, що
працівники ДАІ, як і працівники
страхової компанії під час ДТП, на
місце події сторонами не викликалися,
хоча на момент ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована згідно полісу №ВС/7927749 в
ТДВ „СК „Провіта.

Крім того, суд не врахував, що в день ДТП
позивач ОСОБА_3 написав відповідачу
ОСОБА_2 розписку про відсутність до
останнього матеріальних претензій,
пов»язаних з ДТП.

В порушення вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України
суд першої інстанції не сприяв
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи; не перевірив доводів
сторони позивача про наявність чи
відсутність передбачених законом
підстав для виплати відповідачем
відшкодування, що унеможливило
встановлення фактичних обставин
справи, які мають визначальне значення
для правильного вирішення спору.

Оцінюючи зібрані у справі докази,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги є безпідставними,
оскільки позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів
неправомірності дій відповідача,
доказів причинного зв'язку між діями
відповідача та завданою шкодою. В
матеріалах справи відсутня постанова
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП, яка б встановлювала його
вину у скоєнні ДТП за участю автомобіля
позивача.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» з наступними змінами та
доповненнями при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно вимог п.35.1 ст.35 Закону для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Враховуючи вищеперелічені вимоги
закону, і зокрема те, що про страхову
подію, що мала місце 11.08.2010 року
Страхову компанію «Провіта»
повідомлено не було, заява про виплату
страхового відшкодування позивачами
не подавалась, рішень про виплату або
відмову у такій не приймалось, тому
колегія суддів приходить до висновку
про безпідставність стягнення такого з
ПАТ СК Провіта».

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням у
справі нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.303, 304 , п. 2 ч.1ст. 307 ,
ч.2 ст. 314 ,316, 317 ЦПК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволити.

Рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 9 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта», ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскарженим в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Крайник Н.П.

Судді:
Курій Н.М.

Мельничук О.Я.