Справа № 523/2173/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання укладення договору найму
житлового приміщення та за зустрічним
позовом Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення, -

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися до суду із
зазначеним позовом (а.с. 2) та після
збільшення розміру позовних вимог (а.с.
90) просили встановити факт їх
проживання однією сім'єю із ОСОБА_3 в кв.
АДРЕСА_1, визнати за ними право
користування житловим приміщенням в
зазначеній квартирі та зобов'язати
відповідача укласти договір найму
житлового приміщення. В обґрунтування
вимог посилалися на те, що в 2006 році
ОСОБА_3, яка є бабкою ОСОБА_1, та була
наймачем кв. АДРЕСА_1, тяжко захворіла.
ОСОБА_1, зі згоди бабки вселився в
зазначену квартиру, доглядав за бабкою,
сплачував комунальні послуги, готував
їжу вів з бабкою спільне господарство.
Після реєстрації шлюбу укладеному між
ОСОБА_1, та ОСОБА_2, остання також
вселилася до квартири і також стала
членом сім'ї ОСОБА_3 Таким чином, вони
проживали разом із ОСОБА_3, до дня її
смерті а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 Також в
квартирі проживав і був зареєстрований
ОСОБА_4, який після смерті ОСОБА_3,
звільнився від відбування покарання з
місць позбавлення волі та вселився в
зазначену квартиру. Отже з часу його
звільнення і до смерті ОСОБА_4, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_4, вони проживали однією
сім'єю. Після смерті ОСОБА_4, вони
продовжили проживати в кв. АДРЕСА_1.
Таким чином, з підстав визначених ст. 256
ЦПК України, ст. ст. 63-65, 106 ЖК України
просили позов задовольнити.

Представник відповідача вимоги позову
не визнав та пояснив, що ОСОБА_1,
рішенням суду від 01.02.2012р., яке набрало
законної сили виселений з АДРЕСА_1,
зазначеним рішенням встановленою є
обставина не проживання ОСОБА_1, в
спірній квартирі та встановлено його
постійне місце проживання в м. Южний.
Під час розгляду зазначеної справи
ОСОБА_1, не зазначав та не надавав
пояснень з приводу проживання його
дружини ОСОБА_2, в спірному житловому
приміщенні. Також зазначив, що ні
ОСОБА_1, ні ОСОБА_2, не надали суду
жодного доказу на підтвердження
вселення до квартири зі згоди наймача,
не надали доказів на підтвердження
проживання однією сім'єю із померлою
ОСОБА_3, та з померлим ОСОБА_4 Крім того,
пояснив, що ОСОБА_1, має зареєстроване
місце проживання в АДРЕСА_3, а ОСОБА_2,
має зареєстроване місце проживання в
АДРЕСА_4. Отже з зазначених підстав
вважає, що ОСОБА_2, самоправно вселилася
в АДРЕСА_1, а тому підлягає виселенню
без надання іншого житлового
приміщення згідно до ч. 3 ст. 116 ЖК
України.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є
комунальною власністю та знаходиться в
оперативному управлінні Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради. ОСОБА_3, на підставі
ордеру про надання житла № 230, від
05.03.1968р., вселилася в кв. АДРЕСА_1
зазначеного будинку із членами сім'ї
дочкою ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4. Правом
на приватизацію державного житлового
фонду зазначені особи не скористалися.
ОСОБА_1, який є внуком ОСОБА_3, та сином
ОСОБА_5, має зареєстроване місце
проживання та проживає в АДРЕСА_3 (а.с. 13
на звороті). 18.08.2007 року ОСОБА_1,
зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, (після
реєстрації шлюбу ОСОБА_1), що
підтверджується свідоцтвом (а.с. 14).
ОСОБА_2, має зареєстроване місце
проживання в АДРЕСА_4 (а.с. 14 на звороті).
ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с. 16),
після її смерті, в квартиру, за місцем
своєї реєстрації, вселився ОСОБА_4, який
звільнився з місць позбавлення волі
після відбування покарання, та який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок хвороби
на ВІЛ з проявами туберкульозу (а.с. 10,
17). Після смерті ОСОБА_4, в квартиру
АДРЕСА_1 вселилися ОСОБА_1, з дружиною
ОСОБА_2

Встановлені судом обставини
підтверджуються рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 01.02.2012р., (а.с. 103), яке набрало
законної сили, у справі № 1527/2-3215/11.
Зазначеним рішенням встановлено, що
станом на 09.10.2008р., в АДРЕСА_1 були
зареєстровані ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Також,
зазначеним рішенням встановлено, що
ОСОБА_1, у зв'язку із роботою в ДП
«Морський торговельний порт Южний»
вселився і постійно проживає кімнаті
АДРЕСА_3 де і має зареєстроване місце
проживання. Також рішенням
встановлено, що ОСОБА_1, періодично
приїздив до бабки ОСОБА_3, та надавав їй
допомогу. Крім того, наведеним вище
рішенням суду від 01.02.2012р., встановлено,
що дружина ОСОБА_1, - ОСОБА_2, проживала в
м. Южний в найманій квартирі про що
ОСОБА_1, надавав особисті пояснення.

Судом на приймаються до уваги
пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, оскільки вони є суперечливими,
що підтверджується складеними ними
схемами планування квартири та
розташування меблів в ній (а.с. 79-81), а
також спростовуються матеріалами
справи та обставинами встановленими
судовим рішенням в іншій цивільній
справі. Показання свідка ОСОБА_5, суд до
уваги не приймає, оскільки вона є
матір'ю позивача ОСОБА_1, а отже є
зацікавленою особою у вирішені справи
на користь сина. Крім того, у суду
виникають сумніви щодо можливого
сумісного проживання ОСОБА_1, його
дружини ОСОБА_2, із бабкою ОСОБА_3, в
однокімнатній квартирі, а після її
смерті можливе спільне проживання із
ОСОБА_4, який повернувся в квартиру,
після відбування покарання, та був
хворий на ВІЛ та туберкульоз.

Крім того, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, не надали
доказів які б свідчили про їх вселення
до квартири зі згоди ОСОБА_3, або ОСОБА_4,
як це передбачено ст. 65 ЖК України.

Також, суд звертає увагу на те, що
рішення суду від 01.02.2012р., про виселення
ОСОБА_1, повністю виконано, що
підтверджується постановою про
закінчення виконавчого провадження
(а.с. 51, 52).

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частинами першою - другою статті 11 ЦПК
України визначено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Частиною третьою статті 60 ЦПК
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

В правовому висновку викладеному
Постановою ВСУ від 30.01.2013р., у справі
№6-125цс12 зазначено, що місцем
постійного проживання особи є жиле
приміщення, в якому особа постійно
проживає, має передбачені ст. 64 ЖК
України права користування цим
приміщенням і на яке за особою
зберігається це право і при тимчасовій
відсутності.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, приймаючи
до уваги вселення ОСОБА_1, і ОСОБА_2, в
жиле приміщення в квартиру АДРЕСА_1 з
порушенням порядку визначеного ст. 65 ЖК
України, суд вважає, що позов ОСОБА_1, і
ОСОБА_2, задоволенню не підлягає, а
зустрічний позов Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про виселення ОСОБА_2
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідачки ОСОБА_2, (оскільки будь які
вимоги до ОСОБА_1, в зустрічному позові
не заявлені) підлягає стягненню на
користь позивача сплачений судовий
збір в розмірі 243,60 грн., (а.с. 42).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права користування житловим
приміщенням, зобов'язання укладення
договору найму житлового приміщення -
відмовити.

Зустрічний позов Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя: