Справа № 500/4126/14-ц
Провадження № 2/500/2080/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми позики в
розмірі 7 000 доларів США, що по курсу НБУ
складає 83 244 гривні, а також судових
витрат в сумі 882 гривні 24 копійки, з яких
832 гривні 24 копійки - зі сплати судового
збору, 50 гривень - вартість довідки
банку про офіційний курс долару США до
гривні. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що 06.03.2012 року він позичив
відповідачці ОСОБА_2 під розписку
грошову суму у розмірі 2 000 доларів США,
11.04.2012 року - грошову суму у розмірі 5 000
доларів США, які остання зобов'язалася
повернути до 02.04.2013 року. По даний час
ОСОБА_2 позику не повернула, у зв'язку з
чим, вимушений звернутися до суду.

Позивач, будучи своєчасно та належним
чином повідомленим про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, направивши
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.

У судовому засіданні представник
позивача, не обмежений у повноваженнях,
посилаючись на арифметичну помилку,
позовні вимоги уточнив, остаточно
просив стягнути з відповідача суму
позики в розмірі 83 230 гривень.

Відповідач позов та обставини позову
визнала в повному обсязі. Наслідки
визнання позову їй роз'яснено
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд на підставі
фактів, встановлених у судовому
засіданні, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Частиною 1 ст.1046 ЦК України
передбачено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (в т.ч. грошові
кошти в такій самій сумі) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Частина 2 ст.1047 ЦК України визначає, що
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. При цьому,
письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

За змістом ч.ч.2-4 ст.545 ЦК України, яка
регулює підтвердження виконання
зобов'язання, якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це в
розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право затримати
виконання зобов'язання. У цьому разі
настає прострочення кредитора.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання зобов'язання.

У судовому засіданні встановлено, що
06.03.2012 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2
у позику грошові кошти в сумі 2 000
доларів США. Зазначені кошти остання
зобов'язалася повернути до 02.04.2013 року
(а.с.7).

11.04.2012 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 у позику
грошові кошти в сумі 5 000 доларів США.
Зазначені кошти остання зобов'язалася
повернути до 02.04.2013 року (а.с.8).

Зазначені договори відповідають
вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки
укладені у письмовій формі.

Відповідачем на день подання позову до
суду сума боргу не повернута, що з
огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є
обставиною, що не підлягає доказуванню.

За змістом довідки ПАТ «Імексбанк»
офіційний курс гривні до долару США
станом на 25.06.2014 року становить 1189
гривень за 100 доларів США (а.с.9).

Приймаючи до уваги викладене, а також
враховуючи ту обставину, що відповідач,
безумовно визнала позов і її визнання
не суперечить закону й не порушує права
свободи чи інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Що стосується стягнення з відповідача
на користь позивача судових витрат, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

При цьому, згідно з ч.3 зазначеної
статті до витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладача та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Отже, вартість довідки банку щодо
офіційного курсу валют не є судовими
витратами, а тому стягненню не
підлягає.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 832 гривні 30
копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 84, 88, 208,
209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення суми позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму позики в сумі 83 230 (вісімдесят три
тисячі двісті тридцять) гривень, що по
курсу НБУ станом на 25.06.2014 року
становить 7 000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 832 (вісімсот тридцять дві)
гривні 30 копійок.

Копію рішення надіслати для відома
позивачу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: