Справа № 345/1060/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1404/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойко М. Я.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: позивача ОСОБА_2, відповідачки
ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Калуського міськрайонного суду від 12
травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

14.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що йому на праві приватної власності
належить ? будинковолодіння по АДРЕСА_1,
згідно договору дарування від 23.08.1990
року. Власником ? будинковолодіння
являється його тітка - ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 06.09.1994
року та свідоцтва про право на спадщину
від 22.06.1976 року. Рішенням Калуського
міськрайонного суду від 23.06.2009 року
його було виселено із займаних кімнат
та надано інші житлові приміщення
цього ж будинку. Оскільки розмір
наданих рішенням суду кімнат був
меншим, ніж ? будинку, то в 2012 році він
звернувся із позовом до суду про
визначення порядку користування
майном. Рішенням суду від 03.12.2013 року
було визначено порядок користування
житловим будинком та господарськими
будівлями, а саме за ОСОБА_2 було
закріплено право на користування
кімнатами 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому
будинку та сараєм. Після набрання
рішенням законної сили він звернувся
до ОСОБА_3, щоб надала ключі від вхідних
дверей в його частину будинку, однак
остання відмовилась.

Просив задовольнити позов,
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні належними йому кімнатами
шляхом вселення у спірне житло , та
зобов'язати відповідача не чинити
першкод в користуванні сараєм,
стягнути судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 12.05.2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Вказала, що ухвалюючи дане рішення, суд
обгрунтував його тим, що є рішення
Калуського міськрайонного суду від
03.12.2013 року про визначення порядку
користування приміщенням у спірному
будинку, яке набрало законної сили.
Однак, суд не врахував та не спростував
висновки іншого рішення, прийнятого
Калуським міськрайонним судом 28.01.2009
року, яким ОСОБА_2 разом із його сім'єю
виселено із самовільно зайнятих ними
кімнат, та надано йому у користування
кімнати 1-6, 1-7, 1-8 в цьому будинку. Дане
рішення набрало законної сили.

На даний час Калуським міськрайонним
судом розглядається справа за її
позовом до ОСОБА_2 про проведення
реального розподілу часток у
будинковолодінні АДРЕСА_1.

Вважає, що суд при ухваленні
оскаржуваного рішення порушив вимоги
ст.212 ЦПК України. Крім того, судом не
наведено мотивів неприйняття рішення
Калуського міськрайонного суду від
28.01.2009 року, що теж порушує вимоги ст.212
ЦПК України.

Просила скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
сторони та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що сторони по справі є
співвласниками будинковолодіння по
АДРЕСА_1, що підтверджується копіями
договорів дарування (а.с.3, 36). ОСОБА_2
належить ? частина будинковолодіння, а
ОСОБА_3 - ? частини.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 03.12.2013 року визначено порядок
користування даним будинковолодінням
та господарськими будівлями. За ОСОБА_2
закріплено право користування
приміщеннями 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 у
житловому будинку та сараєм,
зазначеним в технічному паспорті під
літ. "Б", по АДРЕСА_1. Дане рішення
вступило в законну силу.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач не надає позивачу ключі від
вхідних дверей у частину будинку, яка
за рішенням суду належить позивачу,
чинить перешкоди у користуванні
житлом, використовує приміщення у
своїх цілях, у зв'язку з чим позивач не
має можливості вселитись в будинок.

Відовідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Як встановлено ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном а відповідно до вимог ч.1, ст.383
ЦПК України, власник житлового будинку
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивач не має доступу до
закріплених приміщень та сараю, не може
вселитися в будинок та користуватися
житлом, тому правильно задовольнив
позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Не може бути скасоване правильне
по суті рішення суду, лише з одних
формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах
позовної заяви та в межах поданої
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 12 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

М.Д. Горейко