АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4959/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 626/841/14-ц
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О.,Швецової Л.А.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргоюза апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Красноградського районного суду
Харківської області від 04 червня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного
товариства «Промінь» про розірвання
договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ПАОП "Промінь" про розірвання договору
оренди землі № 75, без дати укладення, та
зареєстрованого в реєстрі за № 64 від 10
серпня 2004 року. Договір укладався між
ОСОБА_2 та ПАОП "Промінь" на земельну
ділянку площею 12,06 га, кадастровий №
:07:000:0045.

Під час укладення договору в 2004 році
було встановлено орендну плату в
розмірі 1,5% від нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки. Орендна
плата, враховуючи і не виплачену,
підлягає застосуванню коефіцієнту
індексації грошової оцінки земель на
дату її виплати відповідно до рівня
інфляції національної грошової
одиниці та переглядається щорічно.
Орендар сплачує орендодавцю орендну
плату протягом дії договору, не пізніше
як у термін від 01 серпня по 31 грудня
кожного року. За час дії договору
орендна плата зросла до 3 % від
нормативно-грошової оцінки,
заборгованість по її сплаті відсутня.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
заявою до ПАОП "Промінь" про внесення
змін до договору оренди землі в частині
збільшення орендної плати на 2013-2014 роки
до рівня 10% від нормативної грошової
оцінки землі, однак відповідач ніякої
відповіді не надав.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд розірвати договір
оренди земельної ділянки № 75, без дати
укладення, зареєстрованого в реєстрі
за № 64 від 10 серпня 2004 року, кадастровий
№:07:000:0045, укладений між ним та
ПАОП "Промінь".

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 наполягала на позовних
вимогах. Просила розірвати договір
оренди земельної ділянки, укладений
між ПАОП "Промінь" та ОСОБА_2,
посилаючись на відсутність згоди
орендаря на підвищення орендної плати
до рівня 10% від нормативної грошової
оцінки землі.

Представники відповідача ПАОП
"Промінь" в судовому засіданні позов не
визнали, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 04 червня
2014 року в задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, на підставі державного акта
на право приватної власності на землю
серія ІІ-ХР № 025546, виданого 16 січня 2003
року Кобзівською сільською радою
Красноградського району Харківської
області, ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 12,06 га, призначеної для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташованої на території Кобзівської
сільської ради.

ОСОБА_2 та ПАОП "Промінь" уклали договір
оренди земельної ділянки, згідно з яким
ОСОБА_2 надав в оренду ПАОП "Промінь"
строком на 25 років належну йому
земельну ділянку площею 12,06га.,
розташовану на території Кобзівської
сільської ради, а ПАОП "Промінь"
зобов'язалося сплачувати йому орендну
плату за користування земельною
ділянкою.

Вказаний договір зареєстрований у
Красноградському районному відділі
Харківської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах", про що у книзі
державної реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис від 10 серпня 2004
року за №64.

Судом також встановлено, що пунктами 2.3
- 2.5 договору оренди землі сторони
передбачили, що за користування
земельною ділянкою орендар сплачує
орендодавцю щороку орендну плату.
Орендна плата, враховуючи і не
виплачену, підлягає застосуванню
коефіцієнту індексації грошової
оцінки земель на дату її виплати
відповідно до рівня інфляції
національної грошової одиниці та
переглядається кожного року. Орендар
сплачує орендодавцю орендну плату
протягом дії договору, не пізніше як у
термін з 1 серпня по 31 грудня кожного
року.

Як свідчать матеріали справи, орендна
плата за користування земельною
ділянкою з часу укладання договору
періодично збільшувалася і на час
звернення до суду становить 4% від
грошової оцінки земельного паю.
Заборгованість зі сплати оренди
відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно з п.2.3.1
спірного договору розмір та форма
орендної плати здійснюються за
взаємною згодою сторін, а відтак,
неотримання згоди від іншої сторони на
зміну однієї з умов договору не може
слугувати підставою для розірвання
договору.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п.3.1.2. Договору
орендодавець має право вимагати від
Орендаря збільшення розмірів орендної
плати у разі збільшення відповідно до
закону розмірів земельного податку та
інших мотивів, визначених у п.2.3 цього
договору. Однак такі зміни,відповідно
до п.2.3.1 договору, все ж таки мають
здійснюватися за взаємною згодою
сторін.

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
заявою до ПАОП "Промінь" про внесення
змін до договору оренди землі в частині
збільшення орендної плати на 2013 і 2014
роки до рівня 10% від нормативної
грошової оцінки землі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до
ПАОП «Промінь» із заявою про
збільшення розміру орендної плати за
землю, представник позивача в суді
апеляційної інстанції посилався на
існуючі статистичні дані щодо
існування такого розміру оренди. Разом
з тим, будь-яких економічних чи
юридичних підстав для такого
збільшення плати суду не надано. Не
посилалась сторона позивача і на
мотиви, передбачені у п.2.3 Договору,
який оспорюється.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено,
що зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 4.3 договору оренди
землі, підставою розірвання договору є:
взаємна згода сторін, вимога однієї з
сторін у випадку не виконання іншою
стороною обов'язків, передбачених
договором, укладення договору оренди
землі з порушенням чинного
законодавства України.

Відмова в погодженні змін умов
договору в частині розміру орендної
плати не може вважатись невиконанням
умов договору.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання
договору оренди на земельну ділянку.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
04 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -