Справа № 464/1220/13-ц
пр.№ 2/464/269/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2014 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді С.В.Борейка

за участі секретаря судового засідання Калітовської А.Б.

відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням просить: стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 342 536,82 грн. боргу за кредитним договором, з яких: тіло кредиту - 928 083,42 грн., відсотки - 390 715,02 грн.; комісія за ведення кредиту - 23 738,38 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №107-0211005/ФКВ від 29.08.2008 р., що складає 1 342 536,82 грн. боргу за кредитним договором, з яких: тіло кредиту - 928 083,42 грн., відсотки - 390 715,02 грн.; комісія за ведення кредиту - 23 738,38 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №107-0211005/Zфквіп-08 від 29.08.2008 р., а саме - квартира АДРЕСА_1, загальною площею 82,7 кв.м, житловою площею 51,9 кв.м, яка складається з чотирьох кімнат та кухні, що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня 2008 р. у цивільній справі №2-2063/2008, зареєстрованого 06.08.2008 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 24264873 шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою у процесі здійснення виконавчого провадження. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачем на підставі кредитного договору №107-0211005/ФКВ-08 від 29 серпня 2008 р. відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США з розрахунку 13,8% річних за час фактичного користування кредитом на строк з 29.08.2008 р. по 28.08.2023 р. 30.06.2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанк Дельта Банк прав вимоги до боржників, Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув право вимоги по кредитному договору №107-0211005/ФКВ-08 від 29 серпня 2008 р. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки №107-0211005/Zфпор-08 від 29 серпня 2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 іпотечного договору №107-0211005/ZФКВІП-08 від 29 серпня 2008 р., згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1. Відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконуються умови кредитного договору, а тому заборгованість станом на 2 жовтня 2014 р. становить 1 342 536,82 грн., з яких: тіло кредиту - 928 083,42 грн., відсотки - 390 715,02 грн.; комісія за ведення кредиту - 23 738,38 грн. Згідно умов укладених договорів та на підставі положень Цивільного кодексу України, просить позов задоволити.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника та позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі та представник відповідача проти позову заперечили та просять в такому відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, хоча викликалася до суду, а тому можливо розглядати справу у її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

29 серпня 2008 р. між ТзОВ «Український промисловий банк» - кредитодавець /кредитор/ та відповідачем ОСОБА_1 - позичальник /боржник/ було укладено кредитний договір №107-0211005/ФКВ-08. Згідно укладеного договору банк зобов'язувався надати позичальнику кредит на споживчі потреби в розмірі 75 000 доларів США під 13,8% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 28 серпня 2023 р., позичальник протягом цього строку зобов'язувався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним шляхом внесення щомісячних фіксованих платежів, а саме 416,67 доларів США.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема порукою та заставою (іпотекою). Відтак, з метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №107-0211005/Zфпор-08 від 29 серпня 2008 р. та між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №107-0211005/Zфквіп-08, згідно якого остання передала в іпотеку (заставу) банку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 82,7 кв.м (предмет іпотеки).

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов'язання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, внаслідок передачі Укрпромбанк Дельта Банк прав вимоги до боржників, Дельта Банк переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанк) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Зокрема, до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» передало АТ «Дельта Банк» право вимоги по кредитному договору №107-0211005/ФКВ-08 від 29 серпня 2008 р.

Відповідно до Додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромббанку на користь Дельта Банку (перелік кредитних та забезпечувальних договорів) фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за згаданим кредитним договором станом на 1 червня 2010 р. становить 88 710,26 доларів США, що становить 646 135,81 грн.

При цьому, позивач відповідно до розрахунку просить стягнути заборгованість станом на 2 жовтня 2014 р., що складає вже 1 342 536,82 грн., з яких: тіло кредиту - 928 083,42 грн., відсотки - 390 715,02 грн.; комісія за ведення кредиту - 23 738,38 грн.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, позивачем не надано належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст.57-59 ЦПК України детального розрахунку боргу, який би підтверджував правильність нарахування згаданих сум. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з нотаріально посвідченим договором від 30 червня 2010 р. станом 1 червня 2010 р. позивачу за кредитним договором передано суму боргу 88 710,26 доларів США, що становить 646 135,81 грн., однак не зазначено, які складові та в якому розмірі входять до зазначеної суми - тіло кредиту, відсотки та інше. Вказане унеможливлює в подальшому проводити розрахунок боргу за всіма згаданими складовими. Таким чином, наявний в матеріалах розрахунок заборгованості, наданий позивачем, з якого неможливо встановити порядок нарахування всієї заборгованості, не ґрунтується на погоджених сторонами умовах кредитного договору та вимогах ЦК України, а відтак не приймається судом до уваги.

При цьому, за відсутності інших належних та допустимих доказів позивачем не доведено підставність стягнення з суми боргу на загальну суму 1 342 536,82 грн.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачених законом або договором.

Виходячи з приписів ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивачем не наведено достатніх підстав та не надано достатніх доказів, в підтвердження права вимоги з відповідачів як боржника за кредитним договором, поручителя за договором поруки та іпотекодавця за іпотечним договором - забезпечення зобов'язань за кредитним договором, вимоги до яких є похідними, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі.

Крім цього, 7 червня 2014 р. набрав чинності Закон України від 3 червня 2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п. 1 якого протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пункт 4 названого вище закону визначає, що протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Таким чином, беручи до уваги положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та враховуючи, що в спірній квартирі площею 82,7 кв.м. проживають відповідачі ОСОБА_1 /позичальник/ та ОСОБА_4 /майновий поручитель/, які є громадянами України, спірна квартира перебуває в іпотеці для забезпечення належного виконання умов споживчого кредиту, такий надано в іноземній валюті, а тому суд приходить до висновку про неможливість звернення стягнення на спірну квартиру під час дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення споживчих кредитів в іноземній валюті. Підстав, які б виключали можливість застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачами, в судовому засіданні не встановлено.

Також, згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст.15, 16, 512, 514, 516, 546, 1054 ЦК України, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та керуючись ст.ст.3, 10, 57-60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

відмовити в позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, у відсутності яких таке було прийняте, - в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий