Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Малінов О.С.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 233/2376/14
11 листопада 2014 року
Справа № 22ц/778/4608/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Кримська О.М., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 11.06.2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів за кредитним
договором, -, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" (далі-Банк) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за кредитним
договором, посилаючись на те, що за
договором кредитного ліміту від 21.01.2005
року відповідач одержав в Банку 8000 грн.
з виплатою 36% річних на строк який
співпадає зі строком кредитної картки.
Про те свої зобов'язання щодо
своєчасного повернення кредиту та
відсотків за користування кредитом на
виконує. У зв'язку з цим на 28.02.2014 року
виникла заборгованість на загальну
суму 24 439 грн. 85 коп., із яких: 4588 грн. 43
коп. - заборгованість за кредитом, 18211
грн. 43 коп. - заборгованість у зв'язку з
несплатою процентів, 500 грн. штраф
фіксована частина та 1139 грн. 99 коп.
штраф процентна складова.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 11.06.2014 року заявлені вимоги
відхилені у зв'язку зі спливом строків
позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просив
скасувати ухвалене рішення, так як на
його думку суд неправильно з'ясував
обставини справи та неправильно
визначився з нормами матеріального
права щодо наслідків спливу строків
позовної давності.

Заслухавши представника банку,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що 21.01.2005
року відповідач одержав в Банку 8000 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом і з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а.с.8).

Свої зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом позичальник не
виконував належно. У зв'язку з цим, на
28.02.2014 року, виникла заборгованість на
загальну суму 24 439 грн. 85 коп., із яких: 4588
грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом,
18211 грн. 43 коп. - заборгованість у зв'язку
з несплатою процентів, 500 грн. штраф
фіксована частина та 1139 грн. 99 коп.
штраф процентна складова (а.с.4-6).

Як вбачається із змісту заяви,
позичальник ознайомився і погодився з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг а також Тарифами
банку, які були надані йому для
ознайомлення в письмовому вигляді
(а.с.8).

Своїм підписом ОСОБА_1 ствердила факт
отримання повної інформації про умови
кредитування в Приватбанку.

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Підписавши 21.01.2005 року заяву про
отримання банківської послуги у формі
кредиту в сумі 8000 грн. із визначенням
строку дії, порядку погашення, базової
процентної ставки та розміру комісії,
відповідач уклав договір про надання
банківських послуг у письмовій формі.

У ст.526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК
боржник зобов'язаний мав би сплатити
позивачу всі нараховані і несплачені
суми за умовами договору.

За змістом Договору повний розрахунок
за кредитом мав бути виконаний
протягом строку кредитного ліміту який
співпадає зі строком дії кредитної
карти (а.с.8).

Згаданий договір не оспорений й
недійсним не визнаний.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За правилом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

У Договорі йдеться, що повний
розрахунок за кредитом мав бути
виконаний протягом до січня 2007 року.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання свого боргу чи
зобов'язання (ст.264 ЦК).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Окрім того, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Останній платіж боржник здійснив 18.01.2008
року.

З огляду на викладене суд вважає, що
позовна давність за спірними
правовідносинами перервалась 18.01.2008
року та закінчилась 18 січня 2011 року.

Позивач звернувся до суду 26 березня 2014
року, тобто після спливу трирічного
строку (а.с.2).

Відповідно до ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Відповідач у справі письмово заявив
клопотання про застосування наслідків
спливу строків позовної давності(а.с.38).

Позовна давність існує в цивільному
праві у першу чергу з метою захисту
інтересів боржника.

Видається, що аргументи скарги з цього
питання не є виправданими.

Беручи до уваги наведене, районний суд
правильно вирішив справу і ухвалив
законне рішення, а тому скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 11.06.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: