У х в а л а

29 вересня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кафідової О.В.,

суддів: Євтушенко О.І., Леванчука А.О.,
Нагорняка В.А.,Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Сєвєродонецької міської виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, треті особи: виконавча
дирекція Луганського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, ОСОБА_2, про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Сєвєродонецької
міської виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 28
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 13 червня 2013 року,
відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 лютого 2014
року, заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року залишено
без розгляду.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 грудня 2013
року, 17 березня 2014 року, 26 травня
2014 року, 23 червня 2014 року, 11 серпня 2014
року у допуску до провадження
Верховного Суду України зазначеної
справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року відмовлено.

01 вересня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, що потягло ухвалення
різних за змістом рішень у подібних
правовідносинах, зокрема п. п. 1, 3 ст. 40,
ст. ст. 147 - 149, 233 КЗпП України.

Одночасно, ОСОБА_1 просить поновити
строк подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року.

За змістом положень ст. ст. 73, 360 ЦПК
України питання про поновлення строку
на подання вказаної заяви має
вирішуватись колегією суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Клопотання про поновлення строку на
подання заяви про перегляд судового
рішення підлягає задоволенню, з огляду
на зазначені заявником обставини, які
свідчать про поважність причини його
пропуску.

Як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Верховного Суду України від 07
лютого 2007 року у справі про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу;
ухвалу Верховного Суду України від 19
травня 2008 року у справі про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди; ухвалу Верховного Суду України
від 03 березня 2010 року у справі про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди; ухвалу Верховного Суду України
від 21 квітня 2010 року у справі про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 серпня 2011 року у справі про
скасування наказів про догани, наказу
про звільнення, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 жовтня 2011 року у справі про
визнання незаконним та скасування
наказів про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
поновлення на роботі; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 листопада 2011 року у справі
про скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року у справі про
визнання незаконним дисциплінарних
стягнень, стягнення премії, визнання
незаконним звільнення, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 січня 2014 року у справі про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди; ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 лютого 2014 року
у справі про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року у справі про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 серпня 2014 року у справі про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
п. 1 ч.1 статті 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Судова колегія вважає, що зі змісту
доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на які заявник посилається на
підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права,
не вбачається, що при розгляді вказаних
справ встановлені судом фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Само по собі посилання заявника на
неправильне застосування норм
матеріального права при відсутності
рішень суду (судів) касаційної
інстанції в яких має місце неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах не може бути підставою
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви
про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_1
до Сєвєродонецької міської виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, треті особи: виконавча
дирекція Луганського обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, ОСОБА_2, про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за заявою ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2013
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

О.В. Кафідова

Судді:
О.І.
Євтушенко

А.О. Леванчук

В.А.
Нагорняк

В.О. Савченко