Справа №487/4930/14-ц 28.10.2014 28.10.2014 28.10.2014
Провадження №22ц/784/2246/14 Головуюча
в першій інстанції Корнешова Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Кудрі В.М.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_3,

представника відповідача
Заякіна Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

та апеляційну скаргу Кооперативного
підприємства «Центральний ринок»

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 02 липня 2014 року по
справі за позовом

ОСОБА_5

до

Кооперативного підприємства
«Центральний ринок»

(далі - КП «Центральний ринок»)

про стягнення сум розрахунку,
відшкодування затримки розрахунку та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

16 травня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до КП «Центральний
ринок» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку з
05 липня 2013 року по 15 травня 2014 року в
сумі 85 598 грн. 10 коп., компенсації за
невикористану відпустку в період з 12
листопада 2012 року по 04 липня 2013 року в
розмірі 6340 грн. 60 коп., відшкодування
моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та
стягнення 2000 грн. витрат на правову
допомогу.

Позивач зазначав, що перебув у трудових
відносинах з відповідачем з 12
листопада 2012 року та займав посаду
директора КП «Центральний ринок». 22
лютого 2013 року нове керівництво ринку
відсторонило його та інших працівників
від роботи. При розгляді у Ленінському
районному суді м. Миколаєва цивільної
справи за його позовом про поновлення
на роботі йому стало відомо, що 04 липня
2013 року він був звільнений з займаної
посади у зв'язку з поновленням на
роботі попереднього працівника.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 липня 2013 року з КП
«Центральний ринок» на його користь
було стягнуто 27 581 грн. 61 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 23
лютого 2013 року по 04 липня 2013 року
виходячи з встановленої судом
середньоденної заробітної плати у
розмірі 317 грн. 03 коп. Проте,
відповідачем не було виплачено у
повному обсязі компенсацію за
невикористану відпустку з 12 листопада
2012 року по 04 липня 2013 року. Згідно листа
Територіальної державної інспекції з
питань праці від 30 квітня 2014 року за
вих. № 201І-01 йому стало відомо про
порушення КП «Центральний ринок»
трудового законодавства при
проведенні з ним повного розрахунку.

Посилаючись на порушення КП
«Центральний ринок» норм трудового
законодавства позивач просив позов
задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 02 липня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з
КП «Центральний ринок» на користь
ОСОБА_5 15 000 грн., з яких: 13 000 грн. -
відшкодування затримки розрахунку, 1000
грн. - відшкодування моральної шкоди та
1000 грн. компенсація витрат на правову
допомогу. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Також вирішено
питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції в частині нарахованих к
стягненню сум, просить його в цій
частині змінити та ухвалити нове
рішення про стягнення з відповідача на
його користь компенсації за
невикористану відпустку в період з 12
листопада 2012 року по 04 липня 2013 року в
розмірі 2 971 грн. 31 коп., середнього
заробітку за час затримки розрахунку з
05 липня 2013 року по 15 травня 2014 року в
сумі 85 598 грн. 10 коп., та стягнути 5000 грн.
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі КП «Центральний
ринок» просить рішення суду в частині
задоволених вимог скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині. На думку апелянта рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційних скарг та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга КП «Центральний
ринок» не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 липня 2013 року з КП
«Центральний ринок» на користь
позивача було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 23
лютого 2013 року по 04 липня 2013 року (а.с. 5).

При проведенні розрахунку за вказаним
рішенням суду КП «Центральний ринок»
сплатило ОСОБА_5 1368 грн. 69 коп.
компенсації за 9 днів невикористаної
відпустки (а.с. 18).

Згідно припису № 14-01-009/0165-0140
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Миколаївській області
від 06 травня 2014 року, в ході перевірки
було встановлено порушення
відповідачем вимог п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України № 100 від 08
лютого 1995 року «Про порядок обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Постанова КМУ № 100), щодо повного
розрахунку з позивачем при звільненні,
а саме - не нарахована в повному обсязі
компенсація за невикористану
відпустку (а.с. 41).

На виконання вказаного припису 12
травня 2014 року КП «Центральний ринок»
видано наказ № 28 про здійснення
компенсації за невикористану
відпустку ОСОБА_5 в розмірі 21
календарних днів (а.с. 45) та проведено
розрахунок у відповідності до п. 3
Постанови КМУ № 100 з визначенням
розміру компенсації за 21 календарних
дня - 4432 грн. 05 коп. (а.с. 46-47).

Проте, матеріалами справи
підтверджується сплата позивачу
компенсації за невикористану
відпустку 13 вересня 2013 року - 1368 грн. 69
коп. (а.с. 18) та 03 червня 2014 року - 2246 грн. 38
коп. (а.с. 20), що загалом складає 3 615 грн. 07
коп., а не 4432 грн. 05 коп., як зазначає КП
«Центральний ринок» у своєму
розрахунку.

Тобто, недоплата компенсації за
невикористану відпустку складає 816 грн.
98 коп. (4432 грн. 05 коп. - 3 615 грн. 07 коп.).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про проведення відповідачем
з ОСОБА_5 повного розрахунку є
помилковим, а тому в цій частині
рішення суду підлягає скасуванню с
ухваленням в цій частині нового
рішення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначені в цій статі
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13
при частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розрахунку з позивачем за рішенням
суду від 15 липня 2013 року, КП
«Центральний ринок» частково провело
розрахунок з позивачем за 9 днів
невикористаної відпустки (в строк,
встановлений законодавством). В
подальшому, за приписом Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Миколаївській області, відповідач
правильно визначив період
невикористаної відпустки та частково
провів з позивачем розрахунок.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
зменшення розміру відшкодування за
час затримки до 13 000 грн., яка визначена
без відрахування податків та інших
обов'язкових платежів.

Також колегія суддів погоджується з
розміром відшкодування моральної
шкоди, визначеним судом першої
інстанції, оскільки при його
визначенні виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості - суд вірно врахував
ступінь та глибину моральних страждань
позивача, характер протиправних дій
роботодавця, їх тривалість та обсяг
завданих страждань, та вважав
достатньою сумою відшкодування 1000 грн.

Посилання КП «Центральний ринок» в
апеляційній скарзі на те, що позивачем
пропущено строк на звернення до суду з
зазначеним позовом є безпідставними,
так як про порушення свого права ОСОБА_5
стало відомо 30 квітня 2014 року з листа
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Миколаївській області
(а.с. 4), а з позовом до суду він звернувся
16 травня 2014 року, тобто в строки
встановлені законодавством.

Доводи апеляційної скарги КП
«Центральний ринок», що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права
не заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення, а в іншій частині
вказане рішення суду є законним і
обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кооперативного
підприємства «Центральний ринок»
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 02 липня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з Кооперативного
підприємства «Центральний ринок» на
користь ОСОБА_5 816 грн. (вісімсот
шістнадцять грн.) 98 коп. компенсації за
невикористану відпустку, визначену без
відрахування податків та інших
обов'язкових платежів.

В іншій частині зазначене рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді