У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,
Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Дельта Банк" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 1707, 42 грн.
та понесені судові витрати в розмірі
243,60 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що рішення суду є незаконним та
прийнятим з порушенням норм
матеріального права.

Зазначає, що відповідно до положень
договору, укладеного між нею та ПАТ
"Дельта Банк", останнім встановлено їй
кредитний ліміт в розмірі 5000 грн.,
починаючи з дати підписання договору -
17 жовтня 2007 року, строком на 364
календарні дні, а оскільки інших
лімітів або збільшення їх розмірів
банком не встановлювалося, строк дії
даного договору закінчився 16 жовтня 2008
року.

Всі інші її дії по поповненню
карткового рахунку свідчать лише про
виконання взятого на себе зобов'язання
по поверненню кредитних коштів, а тому
помилковими вважає висновки суду про
застосування до спірних відносин вимог
ст. 264 ЦК України щодо переривання
позовної давності вчиненням дій
особою, що свідчать про визнання боргу.

З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
зв'язку з пропущенням позивачем строку
звернення до суду за захистом своїх
прав.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ПАТ "Дельта Банк" вказує, що рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону є обґрунтованим, а
доводи скарги висновків не
спростовують.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Стягуючи заборгованість за кредитним
договором, суд першої інстанції,
виходив з того, що в зв'язку з
невиконанням зобов'язань належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору, борг має
бути стягнутий з боржника, як того
вимагають ст.ст.526,527,530,599 ЦК України.
Перебіг позовної давності перервався
вчинення відповідачкою дій, які
свідчать про визнання нею боргу, а тому
її клопотання про застосування цього
матеріально-правового строку до
спірних відносин суперечить закону.

Такі висновки є правильними, на їх
підтвердження в рішенні наведені
відповідні мотиви та докази, вони
ґрунтуються на вимогах закону, зокрема
узгоджується з положеннями ст.ст.6,
207,599,627, 1049,1054 ЦК України.

17 жовтня 2007 року між ТзОВ "Комерційний
банк "Дельта", правонаступником якого є
ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 006-17986-171007,
відповідно до умов якого банк відкрив
відповідачці картковий рахунок в
національній валюті, надав платіжну
картку, обслуговування держателя якої
здійснюється на умовах, викладених в
додатку №1 до договору.

Згідно п. 1.3 договору банк надає
позичальнику кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії на
загальну суму 30 000 грн. та на день
укладення цього договору встановлює
ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі
5000 грн. Ліміт кредитної лінії
розраховується банком самостійно та не
може перевищувати загальної суми
кредитної лінії. Банк самостійно не
більше одного разу на місяць може
змінювати розмір ліміту кредитної
лінії в межах кредитної лінії, при
цьому сторони погодили, що у даному
випадку додаткова угода до договору
про зміну ліміту кредитної лінії
сторонами не складається. Інформація
щодо зміни розміру кредитного ліміту
та строків уведення в дію зазначаються
у щомісячній виписці та/або текстовим
повідомленням в електронному вигляді
на номер мобільного телефону.

Факт отримання кредиту та використання
кредитної картки відповідачем не
оспорюється.

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором
станом на 25 грудня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 1707,42 грн., яка
складається із 1239,99грн. боргу по тілу
кредиту, 245,31грн.- боргу по відсотках та
222,12грн.-боргу по комісії.

Заперечуючи проти заявлених вимог,
відповідач подала до суду першої
інстанції заяву про застосування
позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
(ст.257 ЦК України). За загальним правилом
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч.1
ст.261 ЦК України), тобто початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Із наданих позивачем розрахунку
заборгованості та виписки по рахунку
позичальника вбачається, що
відповідачем неодноразово
здійснювалось часткове погашення
заборгованості. Останній платіж нею
здійснено 25.03.2013 року, що підтверджує
вчинення ОСОБА_1 дій, які свідчать про
визнання нею свого боргу, у зв'язку з
чим перебіг позовної давності
переривався.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для застосування
позовної давності до вимог про
стягнення заборгованості, розмір якої
становить 1707,42 грн. і відповідачкою не
оспорюється.

Рішення суду ухвалено без порушень
норм матеріального і процесуального
права, судом в повній мірі з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 15 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Хилевич С.В.