Справа № 502/1650/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі :

головуючого судді Тюміна О.Г. , при
секретарі Кітреску О.М.,

за участю : позивача ОСОБА_1,
представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 ,
представника відповідача ОСОБА_6 ,
представника Кілійської районної
державної адміністрації Сорокіної
Л.В., прокурора Занько Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кілія
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_5

треті особи - Кілійська районна
державна адміністрація , прокурор
Кілійського району,

про визначення місця проживання дитини
з батьком ,-

ВСТАНОВИВ

26.06.2013 року позивач звернувся до
Кілійського районного суду Одеської
області з позовом до відповідача про
визначення місця проживання дитини
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним - ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1.

Підтримуючи позов , позивач зазначає,
що за час проживання в шлюбі з
відповідачем в них народився син
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким він
постійно проживає в АДРЕСА_1 , в будинку
, який належить батькам відповідача -
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які разом з ним
приймають участь у вихованні сина. З
матерю сина ОСОБА_5 позивач проживає
окремо , їх шлюб розірвано 14.08.2012 року.
Відповідач участі в утриманні та
вихованні сина не приймає, в останні
роки лише кілька разів на рік
приїжджала до своїх батьків, з якими
проживає їх син. Відповідач також не
має постійного місця проживання , не
працює, не має самостійного доходу ,
вона створила нову сім'ю в який
народила сина. Вважає, що зміна місця
проживання сина ОСОБА_8 може
травмувати його. Проживаючи з ним,
бабусею та дідусем, син ОСОБА_8 має все
необхідне для фізичного та розумового
розвитку.

Відповідач з позовом не згодна , та
пояснює про наступні обставини справи.
З 11.07.2008 р. по 14.08.2012 року вона
знаходилась в зареєстрованому шлюбі з
позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від
цього шлюбу в них народився син ОСОБА_8,
який фактично проживає не з батьком , а
з її матерю , зі своєю бабусею ОСОБА_9 ,
оскільки до останнього батько часу
працює моряком на суднах іноземних
компаній , в зв'язку з чим тривалий час
знаходиться за межами України. В
зв'язку з тим, що вона навчалась в
педагогічному інституті за денною
формою навчання, за спільною згодою
чоловіка а також її батьків , їх син
ОСОБА_8 проживав частково з нею у
гуртожитку , а частково - у її матері
ОСОБА_9 Після розірвання її шлюбу з
позивачем , чим була незадоволена її
мати , між ними виникли неприязні
стосунки, мати фактично вигнала її з
дому а також перестала віддавати їй
сина, стала всіляко перешкоджати
бачитися з ним, приймати участь у
вихованні. Мати також зверталася до
суду з позовом про відібрання в неї
сина та передання його їй , але їй було
в цьому відмовлено. Після цього її
колишній чоловік звернувся до суду з
цим позовом , але в дійсності їх син
проживає та буде проживати не зі
своїм батьком , а з бабусею - її матерю ,
батько при цьому тільки забезпечує
його матеріально. Відповідач
зазначає також, що 12.10.2012 року вона
створила нову сім'ю , уклавши шлюб з
ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 від цього шлюбу
народився син - ОСОБА_13. Її чоловік є
власником 1/3 частини житлового
будинку по АДРЕСА_2. Чоловік також має
роботу - працює таксистом. Вона
отримує соціальну допомогу по догляду
за дитиною.

Представник третьої особи - Кілійської
районної державної адміністрації
вважає позов таким , що підлягає
задоволенню. Пояснює, що 12.09.2013 року
Кілійська РДА як орган опіки та
піклування надала висновок про
доцільність проживання малолітнього
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Прокурор позов підтримує, вважає його
таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази , надані сторонами у
справі, та розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог , суд вважає
позов таким що не підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено
наступні обставини справи та
відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є
ОСОБА_1 та ОСОБА_5. (т.1 а.с. 6 , 114)

Рішенням виконкому Василівської
сільської ради Кілійського району № 05
від 10.02.2012 року житлово - побутові
умови в яких разом з батьком ОСОБА_1
проживає дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в
будинку АДРЕСА_1 Вирішено також
вважати за доцільне залишити місцем
проживання дитини сім'єю , що проживає
за цією адресою до приїзду батька
ОСОБА_1 (т.1 а.с. 9)

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 14.08.2012 року,
ухваленим у справі за позовом ОСОБА_5 ,
шлюб, зареєстрований між сторонами
розірвано. Питання визначення місця
проживання малолітнього сина ОСОБА_8
судом не вирішувалось. (т.1 а.с. 4.)

12 жовтня 2012 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Кілійського районного управління
юстиції Одеської області
зареєстровано шлюб між ОСОБА_15 та
ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний
актовий запис № 104. (т. 1 а.с. 115)

Згідно актів обстеження житлово -
побутових умов сім'ї від 21.02.2012 р.,
23.05.2012 р., 25.06.2013 р. комісією сільської
ради досліджені умови в житловому
будинку по АДРЕСА_1 , належного на праві
власності ОСОБА_5, та встановлено, що
для проживання дитини створені добрі
умови. (т.1 а.с. 10, 11, 24)

Згідно рішення Кілійського районного
суду Одеської області від 27 серпня 2012
року , в березні 2012 року ОСОБА_9
зверталася до Кілійського районного
суду із позовом до ОСОБА_5 про
відібрання дитини. Рішення , ухвалене у
справі в подальшому було скасовано.
(т.1 а.с. 21)

20.06.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
виконкому Василівської сільської ради
із заявою про визначення місця
проживання його сина з ним , бабусею
ОСОБА_9, дідусем ОСОБА_10 по АДРЕСА_1. (т.1
а.с. 14 , 27)

13.06.2013 року орган опіки та піклування -
Кілійська районна державна
адміністрація Одеської області на
запит апеляційного суду Одеської
області від 19.04.2013 року щодо надання
висновку про розв'язання спору між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 про доцільність або
недоцільність відібрання малолітньої
дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. У
висновку зазначається , що на час
розгляду питання ОСОБА_5 проживає з
другим чоловіком та молодшою дитиною в
АДРЕСА_2. В будинку дві кімнати, є
спальні місця, місце для навчання та
відпочинку. Після народження першого
сина ОСОБА_8 , ОСОБА_5 продовжувала
навчання в Ізмаїльському державному
гуманітарному університеті , син
залишився проживати в сім'ї матері
ОСОБА_5 - ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1.
Батько дитини ОСОБА_1 має виїзний
характер роботи. Органом опіки та
піклування зроблено висновок про
доцільність проживання малолітнього
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_9 по
АДРЕСА_1. (т.1 а.с. 13)

04.07.2013 року орган опіки та піклування -
Ізмаїльська міська рада Одеської
області на запит апеляційного суду
Одеської області щодо надання
письмового висновку стосовно
розв'язання спору між ОСОБА_9 та її
донькою ОСОБА_5 про відібрання дитини
ОСОБА_8 надав відповідь про
неможливість надання висновку,
оскільки відповідно до Постанови КМ
України з питань діяльності органів
опіки та піклування, пов'язаної із
захистом прав дитини № 866 від 01.10.2008
року такий висновок орган опіки та
піклування за місце проживання дитини.
В той же час орган опіки та піклування
надає наступну інформацію :

ОСОБА_5 на даний час перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15 з 12.10.2012
року та проживає у АДРЕСА_2. Подружжя
виховують малолітнього сина ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_6 У липня 2013 року ОСОБА_5
отримала диплом бакалавра за
спеціальністю «практичний психолог у
закладах освіти». За місцем
проживанні ОСОБА_5 характеризується
позитивно, не має шкідливих звичок , про
що свідчить довідка від лікарі -
нарколога. Відповідно до акту
соціального інспектування № 472 від
01.04.2013 року сім'я житлом забезпечена ,
створені умови для проживання ,
виховання малолітніх дітей, зокрема
для ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2012
року вона неодноразово зверталась до
служби у справах дітей міської ради за
захистом своїх прав та свого сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Обстеженням,
проведеним в лютому 2012 року , про що
складено акт № 9 від 10.02.2012 р.,
встановлена наявність належних умов
для проживання та відпочинку
малолітньої дитини за місцем
проживання сім'ї ОСОБА_5. Відповідно
до довідки № 1559 від 24.10.2012 р. ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за № 604 в
липня 2011 року у відділі освіти
Ізмаїльської міської ради для
оформлення у дошкільний навчальний
заклад м. Ізмаїл. (т.1 а.с. 113-118, 119, 120, 127,
122, 123, 128-129, 139, 132,135)

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.07.2013 року , ухваленим у
справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про
відібрання дитини , за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення
Кілійського районного суду від 27
вересня 2012 року , апеляційну скаргу
задоволено, заочне рішення Кілійського
районного суду від 27.08.2013 року
скасовано , у задоволенні позову ОСОБА_9
до ОСОБА_5 повністю відмовлено.
Рішенням апеляційного суду
встановлено наступні обставини справи
та відповідні ним правовідносини. У
зв'язку з навчанням відповідачки та
працевлаштуванням батька за кордоном ,
неповнолітній ОСОБА_8 мешкав з бабусею
- ОСОБА_9. Інколи під час навчання мати
брала сина до себе в гуртожиток, потім
повертала його бабусі. Проживаючи в
гуртожитку ОСОБА_5 зарекомендувала
себе з негативного боку. Повертаючись
із-за кордону батько дитини проживав у
ОСОБА_5 разом із сином. У зв'язку з тим,
що батьки не мешкають разом ,
неодноразово між ними , або між матір'ю
дитини та бабусею виникали спірні
питання щодо визначення місця
проживання малолітньої дитини, з
приводу чого були звернення до
відповідних органів. Судом також
встановлено , що мати залишила на
деякий час проживати малолітнього сина
у бабусі. Мати намагається забрати
дитину до себе, але бабуся не віддає
дитину матері , вважаючи , що остання
неналежним чином ставиться до
виховання сина. (т.1 а.с. 38)

12.09.2013 року органом опіки та піклування
- Кілійською районною державною
адміністрацією надано висновок № 990
про доцільність проживання
малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом
з батьком ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 ,
тобто за місцем проживання батьків
відповідачки, - баби та діда дитини
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т.1 а.с. 53, 124)

Згідно ст. 141 СК України мати , батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини , мають
право залучати до виховання дитини
інших осіб , передавати її на виховання
фізичним та юридичним особам.

Згідно ч.1 ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Згідно ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла 10
років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або суд
визнав, що жоден з батьків не може
створити дитині належних умов для
виховання та розвитку, на вимоги баби,
діда або інших родичів залучених до
участі у справі, дитина може бути
передана комусь із них. (тобто право
баби та діда вимагати передання їм
дитини виникає у разі встановлення
тієї обставини, що жоден з батьків не
може створити належних умов для
виховання та розвитку дитини)

Згідно принципу № 6 Декларації Прав
дитини , прийнятої 20 листопада 1959 року
Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної
Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. ,
дитина для повного та гармонійного
розвитку його особистості потребує
любові та розуміння. Вона повинна ,
коли це можливо, знаходитись на
піклуванні та під відповідальністю
своїх батьків і у всякому випадку в
атмосфері любові і моральної і
матеріальної забезпеченості;
малолітня дитина не повинна , крім
випадків , коли наявні виключні
обставини , бути розлучена зі своєю
матерю.

Дослідженими в судовому засіданні
доказами , в тому числі показаннями
свідків , допитаних в судовому
засіданні , встановлено , що після
народження сина ОСОБА_8 , в зв'язку з
тим, що його мати продовжила
навчання в м. Ізмаїл , а батько
працював моряком та тривалий час
знаходився за межами України, ОСОБА_8
знаходився частину часу - з матерю
ОСОБА_5 , частину часу - з матерю
відповідача , його бабусею ОСОБА_9.
Такий порядок проживання малолітнього
ОСОБА_8 було встановлено за взаємною
згодою як його батьків так і батьків
відповідача , - баби та діда ОСОБА_8.
Після фактичного розпаду сім'ї
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та розірвання 14
серпня 2012 року їх шлюбу , ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 , не погоджуючись із розпадом
сім'ї дочки та створенням нової сім'ї
, не віддали та не погоджуються
віддати онука ОСОБА_8 матері , чим
позбавили її можливості жити разом з
сином , виховувати його за своїм
місцем проживання.

В судовому засіданні не встановлено та
стороною позивача не надано доказів
про існування жодних виключних
обставин , які б вказували на
необхідність розлучення малолітнього
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який тільки
досяг п'ятирічного віку, з його
матерю ОСОБА_5.

Крім того , позивач , батько дитини ,
просить визначити місцем проживання
малолітнього сина з ним , але за місцем
не його постійного проживання , а за
місцем проживання бабусі сина - матері
відповідача ( по АДРЕСА_1). При цьому в
судовому засіданні встановлено, що ця
адреса не є постійним місцем
проживання позивача , він не
зареєстрований за цією адресою , він
також не має ніяких прав власності на
зазначений або інший житловий будинок.
Встановлено, що постійним місцем
проживання позивача є житловий будинок
, належний його батькам, розташований в
АДРЕСА_3 , але за цією адресою позивач не
просить визначати місце проживання
його сина. Суд вважає ,що за таких умов
задоволення позову призведе до
визначення місце проживання дитини не
з батьком , а з родичами, які не є
стороною у справі, що може створити
невизначеність в подальшій долі
дитини.

Таким чином , судом достовірно
встановлена відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Кілійський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О.
Г. Тюмін