Справа № 758/5746/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарях - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
мотивуючи свої вимоги тим, що 31.03.2004
року між Акціонерним комерційним
банком «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 101/Л, згідно з умовами якого Банк
надав Позичальнику кредитні кошти у
розмірі 30 000,00 доларів США з розрахунку
14,00 % річних за користування кредитом на
строк з 31.03.2004 року по 03.04.2017 року.

Зазначають, що 25 травня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«Сведбанк» та Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» було
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги, відповідно до якого в порядку,
обсязі та на умовах, визначених даним
Договором, ПАТ «Сведбанк» передає
(відступає) ПАТ «Дельта Банк» права
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк»
замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора
(стає новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а внаслідок передачі від
ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк»
прав вимоги до боржників, до ПАТ
«Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимоги (замість
ПАТ «Сведбанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Посилаються на те, що таким чином,
керуючись Договором купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта
Банк» набуло статус Нового кредитора
згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та
відповідно всіх процесуальних прав та
обов'язків Нового Кредитора.

Звертають увагу суду на те, що
відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.10. Договору,
позичальник зобов'язується погасити
заборгованість за кредитом, шляхом
внесення коштів на позичковий рахунок
щомісяця, через касу Банку згідно
додатку №1, що є невід'ємною частиною
даного договору. Проценти за
користування Кредитом нараховуються
виходячи з фактичної кількості днів
користування кредитом, на суму
щоденного залишку заборгованості за
кредитом, починаючи з дати видачі
кредиту до моменту його повернення. У
випадку порушення умов Кредитного
договору та/або умов Іпотечного
договору, вимога про виконання
порушеного зобов'язання направляється
Банком Позичальнику у письмовому
вигляді та підлягає виконанню у
повному обсязі протягом тридцяти
календарних днів з моменту її
надіслання Банком за адресою
Позичальника, зазначеною в реквізитах
Договору. Сторони досягли згоди, що
датою, з якої починається відлік
зазначеного вище тридцятиденного
строку, вважається дата, зазначена на
квитанції, яка надається Банку
відділенням зв'язку при відправленні
листа з повідомленням про вручення або
дата, зазначена в повідомленні, яке
отримане Позичальником особисто у
Банку.

Зазначають, що відповідно до п. 3.10.
Договору Банком на адресу Позичальника
було направлено повідомлення про
порушення основного зобов'язання з
вимогою виконання порушеного
зобов'язання, однак Позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконує, у зв'язку з чим, станом на 05.04.2013
року у нього була наявна
заборгованість у сумі 1 268 331,64 грн., яку
вони просили стягнути з відповідача.

В подальшому представник позивача
збільшив позовні вимоги мотивуючи тим,
що за користування Відповідачем
коштами, Банком було нараховано
відсотки по 05.05.2014 року в розмірі 241 954,
42, у зв'язку з чим станом на 06.05.2014 року
за відповідачем наявна заборгованість
в сумі 1 831 084, 20 грн., в тому числі -
непогашений кредит в сумі 1 616 129, 78 грн.,
несплачені відсотки за користування
коштами в сумі 214 954, 42 грн., яку позивач
просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
вчасно та належним чином, до суду надав
письмові дебати згідно яких просить
стягнути з відповідача на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 1 831 084, 20
грн. та судовий збір в розмірі 3 654, 00
грн., а справу розглянути за
відсутності представника позивача.

Суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
позивача відповідно до вимог ст.ст. 158,
169 ЦПК України.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнає, обґрунтувавши
запереченнями просить суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши заперечення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2004 року між
АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був
укладений Кредитний Договір № 101/Л,
згідно умов якого Банк зобов'язується
надати Позичальнику грошові кошти
(кредит) у вигляді кредитної лінії, що
відновлюється у розмірі 15 000 Доларів
США, на строк з 31.03.2004 року по 31.03.2009 року
та на умовах, передбачених у цьому
Договорі, а Позичальник зобов'язується
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим договором. Кредит
надається Банком у готівковій формі
через касу Банку на підставі заяви
Позичальника. Позичальник сплачує
Банку проценти за користування
кредитом у розмірі 15% річних за весь
строк фактичного користування
кредитом (а.с. 131-135).

19.01.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
1 до Кредитного Договору № 101/Л від
31.03.2004 року, згідно умов якої сторони
зокрема погодили пункт 1.1. Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року викласти
в наступній редакції: 1.1 «Банк
зобов'язується надати Позичальнику
грошові кошти (кредит) у вигляді
кредитної лінії, що відновлюється у
розмірі 85 000 Доларів США, на строк до
31.03.2009 року та на умовах, передбачених у
цьому Договорі, а Позичальник
зобов'язується повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої зобов'язання
у повному обсязі у строки, передбачені
цим договором….» (а.с. 136).

09.03.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
2 до Кредитного Договору № 101/Л від
31.03.2004 року, згідно умов якої сторони
зокрема погодили пункт 1.1. Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року викласти
в наступній редакції: 1.1 «Банк
зобов'язується надати Позичальнику
грошові кошти (кредит) у вигляді
кредитної лінії, що відновлюється у
розмірі 100 000 Доларів США, на строк до
31.03.2009 року та на умовах, передбачених у
цьому Договорі, а Позичальник
зобов'язується повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та виконати свої зобов'язання
у повному обсязі у строки, передбачені
цим договором….» (а.с. 138).

30 03.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
3 до Кредитного Договору № 101/Л від
31.03.2004 року, згідно умов якої сторони
зокрема погодили встановити кредитну
лінію, що поновлюється у розмірі 210 000
доларів США (а.с. 140).

11.08.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
4 до Кредитного Договору № 101/Л від
31.03.2004 року, згідно умов якої сторони
зокрема погодили встановити кредитну
лінію, що поновлюється у розмірі 30 000
доларів США (а.с. 148).

Судом встановлено, що правонаступником
всіх прав та обов'язків АКБ
«ТАС-Комерцбанк» з 2008 року є ВАТ
«Сведбанк».

Так, 25.01.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №
3 до Кредитного Договору № 101/Л від
31.03.2004 року, згідно умов якої сторони
зокрема погодили пункт 1.1. Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року викласти
в наступній редакції: 1.1 «Банк надав
Позичальнику грошові кошти (кредит) у
вигляді кредитної лінії, що
відновлюється у розмірі 81 500, 00 доларів
США, на строк до 31.03.2017 року. Розмір
кредитної лінії, що не поновлюється,
станом на 25.01.2008 року становить 81 500
доларів США. Розмір залишку коштів,
якими може скористатися Позичальник в
межах кредитної лінії, що не
поновлюється, станом на 25.01.2008 року
складає 81 500, 00 доларів США. Позичальник
зобов'язується повернути одержані
кошти одержані в рахунок кредитної
лінії, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим договором….» (а.с. 142).

19.02.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
було укладено Додаткову угоду № 4 до
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року, згідно умов якої сторони зокрема
погодили пункт 1.1. та 1.3. Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року викласти
в наступній редакції: 1.1 «Банк надав
Позичальнику грошові кошти (кредит) у
вигляді кредитної лінії, що
відновлюється у розмірі 199 400, 00 доларів
США, на строк до 31.03.2017 року. Розмір
кредитної лінії, що не поновлюється,
станом на 18.02.2008 року становить 199 400, 00
доларів США. Позичальник
зобов'язується повернути одержані
кошти одержані в рахунок кредитної
лінії, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим договором….
Позичальник сплачує Банку проценти за
користування кредитом у розмірі 13%
річних за весь строк фактичного
користування кредитом» (а.с. 145).

Судом встановлено, що правонаступником
всіх прав та обов'язків ВАТ «Сведбанк»
є ПАТ «Сведбанк».

Так, 22.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_2 було укладено Договір про
винесення змін та доповнень № 5 до
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року, згідно умов якого сторони зокрема
домовились зафіксувати ліміт
кредитування в розмірі 132 944, 00 дол. США
(а.с. 151).

22.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
було укладено Договір про винесення
змін та доповнень № 6 до Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року, згідно
умов якого сторони, зокрема,
домовились, що з урахуванням п. 2 цього
Договору про внесення змін та
доповнень розмір строкової
заборгованості за Кредитом, що
відображена на позичковому рахунку
Позичальника № НОМЕР_2 складає 146 416 дол.
США 06 центів. Сторони домовились внести
зміни до п.1 Кредитного договору та
встановити строк користування
Кредитом по 31.03.2027 року включно (а.с.
153-154).

22.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
було укладено Договір про винесення
змін та доповнень № 7 до Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року, згідно
умов якого сторони, зокрема,
домовились, що на дату укладення цього
Договору про внесення змін та
доповнень розмір строкової
заборгованості за кредитом складає 146
416 доларів США 06 центів. Прострочена
заборгованість за Кредитним договором
на дату укладання цього Договору про
внесення змін та доповнень відсутня.

Також сторони домовились викласти
Кредитний договір у новій редакції,
зокрема згідно п. 1.1. Банк надає
Позичальнику грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 146 416 доларів США 06
центів, на строк по 31.03.2027 року та на
умовах, передбачених у цьому Договорі,
а Позичальник зобов'язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим Договором (а.с. 157-166).

Судом встановлено, що 24.05.2012 року між
ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»,
було укладено Договір купівлі-продажу
прав вимоги, відповідно до умов якого
ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до ПАТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимоги (замість
ПАТ «Сведбанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами (а.с. 12-20).

Як вбачається з наданого суду Витягу з
Додатку № 1 до Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами (Перелік прав вимоги за
кредитами) між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ
«Дельта Банк» від 25.05.2012 року, ПАТ
«Сведбанк» було продано ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги за Кредитним
Договором № 101/Л від 31.03.2004 року ,
боржником по якому є ОСОБА_2 із
загальним розміром грошового
зобов'язання за кредитним Договором у
валюті кредиту (сума за договором) 146 416
дол. США 06 центів (а.с. 116).

Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають,
що кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, зокрема
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові. До
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про доведеність
тієї обставини, що по Кредитному
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року,
укладеному між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ВАТ
«Сведбанк» і правонаступником якого в
свою чергу є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2,
дійсно відбулася заміна кредитора з
ПАТ «Сведбанк» на АТ «Дельта Банк», у
зв'язку з чим останній є належним
позивачем по справі.

Судом встановлено, що відносини, які
виникли між сторонами регулюються
ст.ст. 536, 1054-1056-1 ЦК України.

Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Як уже зазначалося вище, згідно
укладеного 22.03.2011 року між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_2 Договору про
винесення змін та доповнень № 7 до
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року, сторони домовились викласти
зазначений Кредитний договір у новій
редакції.

Так згідно п. 1.1., 1.3. Кредитного Договору
№ 101/Л від 31.03.2004 року (в новій редакції»,
Банк надає Позичальнику грошові кошти
у вигляді кредиту у розмірі 146 416
доларів США 06 центів, на строк по 31.03.2027
року та на умовах, передбачених у цьому
Договорі, а Позичальник зобов'язується
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у строки,
передбачені цим Договором.

Позичальник сплачує Банку проценти за
користування кредитом у розмірі 13%
річних за весь строк фактичного
користування Кредитом (а.с. 157, 158).

Крім того сторони погодили, що
кредит повертається Позичальником
частинами в строки та розмірі
визначених у Додатку до Договору про
внесення змін та доповнень до
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року, який є його невід'ємною частиною
(а.с. 167-170).

Стаття 626 ЦК України, визначає, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 651, 653 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо. У разі зміни
або розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Враховуючи вищевикладене, суд при
винесенні рішення виходить з умов
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року в редакції викладеній від 22.03.2011
року.

Судом встановлено, а відповідачем в
порушення вимог ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60 ЦПК
України не спростовано належними та
допустимими доказами, що останнім
кредитні кошти було отримано в повному
обсязі, визначеному умовами Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року в
редакції викладеній від 22.03.2011 року, а
саме 146 416 дол. США 06 центів, що
об'єктивно підтверджується наданим
суду Витягом з Додатку № 1 до Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами (Перелік прав вимоги за
кредитами) між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ
«Дельта Банк» від 25.05.2012 року (а.с. 116) та
самим Кредитним Договором № 101/Л від
31.03.2004 року в редакції викладеній від
22.03.2011 року в якому як зазначалося вище,
сторони домовились, що на дату його
укладення розмір строкової
заборгованості за кредитом складає 146
416 доларів США 06 центів і який ніким не
оскаржений та є дійсним.

Стаття 1050 ЦК України визначає, що якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 - 552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статей 526, 525 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що останнім грошові кошти
(кредит) були отримані в повному обсязі,
однак свої зобов'язання за Договором,
які стосуються повернення кредиту та
процентів за його користування, не
виконуються, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку про доведеність
факту порушення права позивача, як
Кредитора та наявності у відповідача
заборгованості за кредитним Договором.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
231), позивачем до суду надано Розрахунок
заборгованості за Договором кредиту №
101/Л від 31.03.2014 року, яка згідно їх
розрахунків станом на 06.05.2014 року
становить 1 831 084, 20 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом - 1 616 129, 78
грн., сума заборгованості за відсотками
- 214 954, 42 грн.

Суд не визнає зазначений розрахунок
правильним виходячи із досліджених
матеріалів справ та встановлених в
судовому засіданні обставин і здійснює
власний розрахунок виходячи з
наступного.

Як вбачається із зазначеного
Розрахунку заборгованості, позивачем
при його розрахунку зазначено, що
заборгованість за кредитом станом на
25.05.2014 року становить 140 905, 80 дол. США,
однак з даними твердженнями суд
погодитись не може, оскільки як вже
зазначалося вище, судом достовірно
встановлено, що сума кредиту отримана
відповідачем згідно з умовами
Кредитного Договору № 101/Л від 31.03.2004
року в редакції викладеній від 22.03.2011
року, становить 146 416, 06 дол. США, яка
останнім не погашена і право вимоги по
ній відступлено від ПАТ «Сведбанк» до
ПАТ «Дельта Банк», а тому вона є сумою
заборгованості за кредитним договором
і при розрахунку процентів за
користування кредитом саме зазначена
сума має бути базовою.

Крім того позивачем при розрахунку
процентів не вірно застосовано
показник «Кількості днів у році», а
саме останнім взято 365 (366), а правильним
відповідно до п. 3.2. Кредитного
Договору № 101/Л від 31.03.2004 року в
редакції викладеній від 22.03.2011 року є -
360.

У зв'язку із зазначеним розмір
заборгованості у відповідача по
процентам за користування кредитом за
розрахований позивачем період
становить не 18 741, 27 дол. США, що згідно
курсу НБУ (100 дол. США - 1146, 9576 грн.) 214 954, 42
грн., а складає 17 659, 33 дол. США, що згідно
курсу НБУ (100 дол. США - 1146, 9576 грн.) 202 545, 02
грн.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що загальна сума
заборгованості у відповідача по
Кредитному Договору складає 164 075, 39 дол.
США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США - 1146,
9576 грн.) складає 1 881 875, 16 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 146 416, 06 дол.
США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США - 1146,
9576 грн.) складає 1 679 330, 13 грн.,
заборгованість за відсотками - 17 659, 33
дол. США, що згідно курсу НБУ (100 дол. США
- 1146, 9576 грн.) 202 545, 02 грн., і саме
зазначена сума заборгованості
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Суд не приймає до уваги надану до суду
представником відповідача Довідку ВАТ
«Сведбанк» № 727 від 17.07.2008 року (а.с. 70),
як доказ відсутності в останнього
заборгованості за Кредитним Договором
№ 101/Л від 31.03.2004 року, оскільки
зазначена Довідка засвідчує лише факт
погашення ОСОБА_2 кредитної лінії
станом на 17.07.2008 року, а як було
встановлено в судовому засіданні після
зазначеної дати між сторонами, ще
неодноразово укладалися як Додаткові
угоди так і Договори внесення змін та
доповнень до Кредитного Договору № 101/Л
від 31.03.2004 року, якими відповідачу
надавалися кредитні кошти.

Також суд не бере до уваги як доказ в
спростування позовних вимог позивача,
а саме наявності у відповідача
заборгованості по Кредитному Договору
надану на запит суду Довідку ПАТ
«ОМЕГА БАНК», який виступає
правонаступником по всіх правах та
зобов'язаннях ПАТ «Сведбанк» № 944 від
03.07.2014 року, оскільки з неї вбачається,
що ПАТ «ОМЕГА БАНК» інформує суд лише
про те, що право вимоги за Кредитним
договором № 101/Л від 31.03.2004 року,
укладеним між Банком та ОСОБА_2
переуступлене на підставі Договору
факторингу ПАТ «Дельта Банк» у зв'язку
з чим заборгованість перед Банком
згідно вищезазначеного договору
відсутня, що є логічним, оскільки як
встановлено судом, після укладення між
ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»
Договору купівлі-продажу прав вимоги,
ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
зазначеним Кредитним Договором,
внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк»
замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора
(став новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а внаслідок передачі від
ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк»
прав вимоги до ОСОБА_2, до ПАТ «Дельта
Банк» перейшло (відступилось) право
вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від
ОСОБА_2 повного, належного та реального
виконання обов'язків за Кредитними
Договором та забезпечувальними
договорами.

Крім того слід зазначити, що зазначена
Довідка містить недостовірну
інформацію стосовно дати укладення
Договору факторингу, що має суттєве
значення, а саме, ПАТ «ОМЕГА БАНК»
зазначено, що Договір факторингу
укладено 24.05.2012 року і з даної дати у
ОСОБА_2 відсутня заборгованість за
Кредитним договором № 101/Л від 31.03.2004
року перед ПАТ «ОМЕГА БАНК», однак
вірною датою укладення Договору
купівлі-продажу прав вимоги є 25.05.2012
року.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача знайшли
своє доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому позов
підлягають задоволенню.

Відповідачем же в порушення вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду
належних та допустимих доказів в
спростування вимог позивача, які б суд
міг покласти в основу рішення про
відмову в задоволенні позову, а ті
докази які надані, не можуть бути взяті
до уваги судом, оскільки об'єктивно
спростовуються наданими до суду
позивачем доказами та встановленими в
судовому засіданні обставинами.

Крім того, оскільки суд прийшов до
висновку про необхідність задоволення
позову позивача, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 3 654, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16,
202, 509, 512-519, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 1054 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208,
209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
:

- заборгованість за кредитним
Договором № 101/Л від 31.03.2004 року в
розмірі 1 881 875, 16 грн. грн.;

- судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В. С. Декаленко