Справа №
Провадження по справі №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань - Щербак Є.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4, Державне підприємство
«Південна залізниця» про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, який в подальшому уточнив та
просив визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради №1588 від 22.11.1973
року його батьку ОСОБА_2 був виданий
ордер на вищевказану квартиру,
останній помер у 2000 році. На
сьогоднішній день в спірній квартирі
зареєстровані позивач його колишня
дружина - відповідач по справі та їх
повнолітній чин - ОСОБА_4, однак ані його
жінка, ані його син у квартирі не
проживають. Після розірвання шлюбу з
позивачем у 2005 році, відповідач в
квартирі не проживала, її особистих
речей та майно в спірній квартирі
немає, таким чином остання не
користується зазначеним приміщенням
більше ніж 9 років,що є підставою для
позбавлення її права користування
житлом. Де на даний час мешкає
відповідач з їх сином ОСОБА_4 позивачу
невідомо. Враховуючи те, що позивач
змушений сплачувати комунальні
послуги з урахуванням кількості осіб,
які зареєстровані в квартирі, він
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити, пояснив про обставини,
викладені вище, а також зазначив, що
відповідач ще до розірвання шлюбу
добровільно залишила спірну квартиру,
зі своєю матір'ю забрала всі свої
особисті речі та по теперішній час в
спірній квартирі не проживає, її речей
в квартирі не має, допомоги по сплаті
комунальних послуг вона не надає та має
інше житло. Був період, коли вони
поновили шлюбно-сімейні стосунки з
відповідачем, які тривали з 2008 по 2009
рік, однак в цей час вони проживали за
місцем мешкання відповідача, оскільки
остання відмовилася проживати у
спірній квартирі. Крім того, ОСОБА_3 на
даний час є вагітною, а тому позивач
побоюється, що вона зареєструє свою
майбутню дитину у спірній квартирі.
Також зазначив, що на протязі останніх
п'яти років проживає у спірній квартирі
разом з іншою жінкою.

Відповідач у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечувала з тих підстав, що у 2002 році
самостійно покинула спірну квартиру по
причині зловживання позивачем
спиртними напоями та аморальної
поведінки останнього, яка виразилася в
тому, що він підіймав на неї руку та
погрожував фізичним насильством по
відношенню до неї та до їх малолітньої
дитини, з приводу чого вона
неодноразово зверталася до
правоохоронних органів, із зазначених
причин її подальше проживання в
спірній квартирі стало неможливим.
Однак, у 2008 році між сторонами були
поновлені стосунки і вони разом
проживали за місцем її мешкання на
протязі 2-ох років, оскільки позивач
заперечував проти її проживання у
спірній квартирі, в якій вони в
зазначений період лише один раз
ночували. Іншого житла вона не має, на
протязі 10 років мешкає у житлі, яке
належить її померлій тітці та
спадкоємцем якого є племінниця
відповідача. Весь цей час комунальні
послуги за спірне житло не сплачувала,
оскільки позивач відмовився від її
пропозиції щодо сплати.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову та пояснив, що у 2002
році він зі своєю матір'ю - ОСОБА_3 пішли
зі спірної квартири з причини
застосування фізичного насильства з
боку позивача по відношенню до його
матері.

Представник третьої особи ДП
«Південна залізниця» Продоус А.О., яка
діє на підставі довіреності, у судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позовну заяву такою,
що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з ордеру №34388 від 23
листопада 1973 року, виданому ОСОБА_2 на
підставі рішення Виконавчого комітету
Харківської районної ради депутатів
трудящих від 22 листопада 1973 року №1583,
ОСОБА_2 сім'я якого складається з трьох
осіб, а саме: дружини ОСОБА_6, сина
ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_4 було виділено
однокімнатну квартиру площею 18 кв.м.,
розташовану в будинку АДРЕСА_2.

Рішенням Виконавчого комітету
Мереф'янської міської ради
Харківського району Харківської
області №13 від 18 січня 2007 року,
житловому будинку АДРЕСА_2 присвоєно
нову поштову адресу: АДРЕСА_1 та
присвоєно квартирі ОСОБА_2 нову поштову
адресу: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Відокремленого
підрозділу «Харківська дистанція
колії» ДП «Південнаа залізниця»
№ПЧ-3-13-02/1241 від 11.09.014 року, квартира
АДРЕСА_1, квартиронаймачем якого є
ОСОБА_2 не приватизована та знаходиться
на балансі Харківської дистанції колії
ДП «Південна залізниця»

04 жовтня 2000 року ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії 1-ВЛ №267181 від 10 жовтня 2000 року.

Як вбачається з довідки Відокремленого
підрозділу «Харківська дистанція
колії» Державного підприємства
«Південна залізниця» №1238 від 11 липня
2014 року, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані позивач ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3 та третя особа
ОСОБА_4

Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов від 14 липня 2014
року, складеного депутатом
Мереф'янської міської ради ОСОБА_8, за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та
проживає ОСОБА_2 та його син ОСОБА_4, до
2005 року за вказаною адресою також
мешкала колишня дружина ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, яка після розірвання шлюбу з
позивачем в 2005 році не проживає за
вказаною адресою, даний факт
підтвердили сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_9

У ході судового розгляду справи
встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є
колишньою дружиною позивача, шлюб між
якими розірваний 16 серпня 2005, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 15
серпня 2013 року.

Також судом встановлено та не
заперечується сторонами по справі, що
відповідач з 2002 року за місцем
реєстрації не проживає, спірною
квартирою не цікавиться, не сплачує
комунальні платежі, речей відповідача
у спірній квартирі немає.

Факт непроживання відповідача за
місцем реєстрації підтверджується
також поясненнями свідка ОСОБА_10, який
є товаришем позивача і часто відвідує
його за місцем проживання у спірній
квартирі та який зазначив, що
відповідач не мешкає в спірній
квартирі приблизно 10 років, за весь цей
час приїжджала до спірної квартири 3-4
рази за аліментами, а коли між
сторонами ненадовго були поновлені
стосунки, мешкали вони за місцем
мешкання відповідача та поясненнями
свідка ОСОБА_11, яка також у своїх
поясненнях зазначила, що відповідач
одружилася і вже давно не мешкає в
спірній квартирі.

Як зазначає відповідач у своїх
поясненнях, поважною причиною, через
яку вона позбавлена можливості
користуватися спірною квартирою, є
неможливість в ній проживати через
зловживання позивачем спиртними
напоями та застосування фізичного
насильства з його боку.

Однак жодних беззаперечних, належних
та допустимих доказів на підтвердження
такої поведінки позивача за період
шести місяців, що передували дню
звернення позивача до суду із
зазначеним позовом, який визначений ст.
72 ЖК України, суду не надано.

Протиправна поведінка позивача, на яку
посилається відповідач у своїх
поясненнях, мала місце за довго до
вищевказаного періоду.

Так, в ході судового розгляду свідок
ОСОБА_12, яка є матір'ю відповідача,
пояснила, що відповідач була
позбавлена можливості проживати у
спірній квартирі через поведінку
позивача, який зловживав спиртними
напоями, погрожував у відношенні її
доньки застосуванням ножа, однак з
пояснень свідка також стало відомо, що
більше року позивач не вживає спиртні
напої, даних про протиправну поведінку
позивача у відношенні ОСОБА_3 протягом
останніх шести місяців, що передують
зверненню позивача до суду із даним
позовом, пояснення свідка також не
містять.

Лист начальника Харківського РВ
ГУ МВС України в Харківській області
Кагадія В.С. №12417 від 26 серпня 2014 року,
наданий відповідачем в ході судового
розгляду на підтвердження
протиправної поведінки позивача, суд
до уваги не приймає, оскільки
відповідач звернулася до Харківського
РВ ГУ МВС України в Харківській області
щодо неправомірної поведінки позивача
по відношенню до неї 13 серпня 2014 року,
тобто після звернення позивача до суду
з даним позовом.

Також суд приймає до уваги, що під час
сумісного проживання позивача та
відповідача протягом 2008-2009 років,
остання не користувалася спірним
приміщенням, поважних причин з приводу
зазначеного факту не навела. Посилання
відповідача на те, що позивач
заперечував проти її проживання в цей
період не містить обґрунтованих
обставин та доводів, які б свідчили про
перешкоджання позивачем у
користуванні ОСОБА_3 спірним
приміщенням.

Таким чином, відповідачем не надано
доказів на підтвердження поважності
причин її відсутності у спірній
квартирі понад встановлені ст. 72 ЖК
України строки.

Підстав, передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК
України, за якими за останньою
зберігалося б право на житлове
приміщення, судом не встановлено.

Докази, що підтверджують той факт,
що позивач якимось чином перешкоджав
відповідачу у користуванні спірною
квартирою в матеріалах справи також
відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" роз'яснено, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст.71 ЖК України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки.

Таким чином відповідач не
проживає у спірному будинку тривалий
час - з 2002 року, покинула спірне житло
добровільно, перешкод у її проживанні
за місцем реєстрації, а також
поважність причин невикористання
відповідачем свого права користування
спірним житловим приміщенням судом не
встановлено.

Відповідач не надала суду доказів на
підтвердження того, що вона проживала у
спірній квартирі або має намір на
подальше користування ним. Наявність
реєстрації відповідача у спірному
житловому будинку перешкоджає
позивачу здійснювати право
користування житловим приміщенням,
крім того він змушений нести додаткові
матеріальні витрати на сплату
комунальних послуг.

У відповідності до ст. 72 ЖК
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
проводиться в судовому порядку.

Крім того, з пояснень сторін судом
встановлено, що відповідач тривалий
час проживає за адресою: АДРЕСА_3 та має
іншу сім'ю.

Згідно з ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі
вибуття наймача і членів його сім'ї на
постійне місце проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Як роз'яснено в п. 11 вищевказаної,
відповідно до ст. 107 Житлового кодексу
України наймач або член його сім'ї, який
вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це. На підтвердження вибуття суд може
брати до уваги будь-які фактичні дані,
які свідчать про обрання стороною
іншого постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. 71,72, 107 ЖК України, ст.ст. 10,
11, 169, 197, 209, 224-226 ЦПК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України", суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи - ОСОБА_4, Державне
підприємство «Південна залізниця» про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: