Справа № 154/1805/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пікула Н.В. Провадження №
22-ц/773/1502/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення сплаченого авансу та
відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення
Володимир-Волинського міського суду
від 29 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, який
обґрунтовувала тим, що у квітні 2012 року
з оголошення опублікованого в газеті
Володимир-вечірній їй стало відомо про
продаж житлового будинку в селі
Жовтнево Володимир-Волинського району.

З метою оглянути будинок, в телефонному
режимі домовилась з відповідачем про
зустріч. Згаданий будинок ОСОБА_2
оцінювала в 5500 доларів США, що
еквівалентно 44000 гривень.

В подальшому між сторонами був
укладений усний договір
купівлі-продажу будинку за вказаного
адресою, на що 27 квітня 2012 року в
присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 передала відповідачу 20000
гривень, про що було складено
відповідну розписку, скріплену
підписами присутніх.

Згідно усної домовленості, решту 24000
гривень вона зобов'язувалась сплатити
до травня 2014 року. Зі згоди відповідача
разом із сином ОСОБА_7 вселились у даний
будинок та за свої кошти провела
ремонт.

Через постійні погрози з боку ОСОБА_2
вимушена була виселитись, однак сума
передана в якості авансу їй не
повернута.

Тому просила стягнути з відповідача на
свою користь 20 000 грн. сплаченого
авансу, 4000 грн. моральної шкоди,
заподіяної їй у зв'язку з нервовим
стресом і душевними стражданнями та
понесені судові витрати.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 29 серпня 2014 року
позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 20000 гривень сплаченого
авансу та судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

В решті позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, аналізуючи обставини
справи та докази, якими вони
підтверджуються, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що отримані за
розпискою від 27 квітня 2012 року кошти є
авансом, оскільки між сторонами не було
укладено договору купівлі-продажу
нерухомості в порядку і формі,
передбаченій вимогами закону, а тому
стягнув їх з відповідача в користь
позивача в розмірі 20000 грн.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи і ґрунтуються на
законі.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 квітня 2012 року між сторонами по
справі була досягнута усна
домовленість про укладення договору
купівлі-продажу будинку в АДРЕСА_1.

На виконання домовленості позивач
ОСОБА_1 предала ОСОБА_2 аванс в розмірі 20
000 грн. на виконання домовленості щодо
купівлі будинку ділянки за вказаною
адресою, що підтверджується розпискою
(а.с.5). Дана обставина сторонами в суді
першої інстанції та в суді апеляційної
інстанції визнавалась, а тому
доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України не
підлягає.

За умовами цієї домовленості сторони
мали намір укласти договір
купівлі-продажу нерухомості, проте, як
встановлено судом, конкретні строки
укладення договору сторонами
визначені не були. Після передачі
авансу позивач вселилась зі згоди
відповідача в цей будинок.

В листопаді 2013 року на вимогу
відповідача позивач звільнила
будинок, проте, сама від укладення
договору купівлі-продажу не
відмовлялась.

Судом першої інстанції також
встановлено, що попередній договір
купівлі-продажу нерухомості між
сторонами не укладався.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ч. 2 ст. 635 ЦК України передбачено, що
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

Ст. 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Якщо ж сторони домовились укласти
договір, але відповідним чином його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються
авансовими і повертаються в тому
розмірі, в якому вони надавались.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, обґрунтовано
виходив з того, що між сторонами не було
укладено договору купівлі-продажу,
який би відповідав вимогам закону щодо
форми та змісту, а тому прийшов до
правильного висновку, що сплачені в
рахунок виконання цього договору кошти
є авансом та стягнув їх з відповідача в
користь позивача.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на Законі, наведені в ній
мотиви не дають підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції, яке постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК,
України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду від 29 серпня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: