АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5277/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Борисов С. А. Доповідач - Макаров
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року Колегія
суддів судової палати по цивільним
справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової
В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа: Дніпроптеровський районний
відділ ГУДМС України у
Дніпропетровській області, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, у якому просила усунути
перешкоди у користуванні власністю
шляхом зняття з реєстраційного обліку
ОСОБА_2 та його виселення з належного їй
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є
власником вказаного житлового будинку
в якому зареєстрований відповідач та
останній не бажає добровільно
звільнити її будинок, у зв'язку з чим
порушені її права як власника.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 18
квітня 2014 позов ОСОБА_3 задоволено та
ухвалено: усунути перешкоду у
користуванні власністю шляхом
виселення ОСОБА_2 з належного ОСОБА_3
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 знятись з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, а також
стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача
243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідач не є членом сім'ї
позивача, чинить їй перешкоди, тому є
підстави для задоволення позову.

Проте погодитись повністю з такими
висновками суду першої інстанції не
можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить
на праві приватної власності житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1199
га, яка розташована за вказаною адресою
(а.с. 7-12).

Згідно домової книги на будинок ОСОБА_2
за зазначеною адресою зареєстрований з
жовтня 2005 року. (а.с.13-16), а згідно
довідки голови вуличного комітету
підтверджується те, що у вказаному
будинку проживає також відповідач
ОСОБА_2 (а.с.17)

Позивачка як на матеріально-правову
підставу свого позову посилалася на ст.
391 ЦК України, згідно якої власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом із ним
у будинку (квартирі), що йому належать
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку належать особи, зазначені в ч.2
ст. 64 ЖК України.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач зі згоди власника житла,
тобто позивачки по справі, прописаний у
спірному будинку з 2005 року, та проживає
як член сім'ї, тобто відповідач
вселився до спірного будинку в
установленому законом порядку і набув
прав і обов'язків, передбачених статтею
156 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені статтею 157 ЖК
України та частиною першою статті 116 ЖК
України.

Виселення згідно із частиною першою
статті 116 ЖК України може мати місце,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу власника або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Вирішуючи спір на підставі ст.. 391 ЦК
України, судом не враховано, що будинок
є житлом, а позбавлення житла можливе
на підставі вимог закону, який регулює
житлові правовідносини.

За змістом, рішення суду повинно бути
мотивовано із зазначенням
встановлених судом обставин, які мають
значення для справи, їх юридичної
оцінки, а також визначених відповідно
до них правовідносин.

У рішенні суду необхідно наводити
мотиви, з яких суд вважає встановленою
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувались вимоги та
заперечення, чи були порушені, не
визначені або оспорені права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, із зазначенням норм
закону, на підставі яких вирішено
справу, з аргументацією своїх
висновків щодо прийняття рішення.

Судом першої інстанції не наведено
підстав порушення відповідачем норм
Житлового кодексу України, не
зазначено в рішенні також про те яким
чином відповідач чинить їй перешкоди у
користуванні будинком.

Отже, судом не з'ясовано, які правові
норми підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, не повно
з'ясовано обставини справи, не надано
їм оцінки. Колегія суддів вважає, що
позивачка, відповідно до ст. 10 ЦПК
України, не довела за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК
України, зазначені нею обставини, а
саме те, що відповідач перешкоджає їй
користуватися будинком.

Крім того, зняття особи з
реєстраційного обліку проводиться
компетентним (уповноваженим державою )
органом СГІРФО, зокрема на підставі
рішення суду про виселення особи з
житлового приміщення або визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням. У
разі відмови компетентного органу
здійснити зняття з реєстрації особи на
підставі рішення суду такі дії
оскаржуються в порядку, встановленим
КАС України.

Таким чином, рішення суду про виселення
особи з займаного приміщення або
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
є самостійною підставою для зняття
особи з реєстрації, а суд першої
інстанції не вирішив питання про
залучення цього органу в якості
сторони по справі.

Суд не врахував, що відповідно до ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" питання про
зняття з реєстрації колишніх членів
сім'ї власника будинку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
втрату ними права користування жилим
приміщенням, яке регулюється нормами
житлового і цивільного кодексів (ст. ст.
71, 72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), яке
судом не вирішувалося.

За таких обставин колегія суддів
вважає необхідним, рішення суду першої
інстанції скасувати, постановити нове
рішення, яким ОСОБА_3 у задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 18
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпроптеровський районний відділ
ГУДМС України у Дніпропетровській
області, про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
М.О. Макаров

Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова