АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7766/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Федоріщев С. С. Доповідач -
Каратаєва Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 червня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_4, зацікавлена особа Жовтневий
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа - ПП
«Нива - В.Ш.» в особі представника
Комісарова Юрія Олександровича, про
визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису та зняття
арешту з майна, -

в с т а н о в и л а:

19 червня 2014 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено рішення про задоволення
позову. Визнано право власності за
ОСОБА_5 на ? частини квартири АДРЕСА_1.
Виключено з акту опису та арешту майна
та скасовано арешт ? частини квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_5

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні в Жовтневому відділі ДВС
Дніпропетровського МУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанні виконавчого листа по справі
№2-214 виданого 08.05.2012 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в
рахунок погашення боргу за договором
позики від 25.04.2003 року - 500000,00 грн., в
рахунок відшкодування судових витрат -
1730,00 грн. 17.10.2012 року старшим держаним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Власенком О.В.
було проведено опис й арешт майна, про
що складено акт опису та арешту майна,
що належить боржнику ОСОБА_6, а саме
квартира АДРЕСА_1 (а.с.14-15). Вказане майно
було передано на відповідальне
зберігання Комісарову Ю.О. -
представнику ПП «Нива-В.Ш.». Вказану
квартиру відповідач 1 придбав згідно
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 18.12.1995 р. (а.с.16-17).
06.10.2005 р. КП Дніпропетровське МБТІ було
зареєстровано право власності (а.с. 18). 29
квітня 1995 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
було укладено шлюб, який
зареєстрований відділом реєстрації
актів громадянського стану виконкому
Кіровської районної ради народних
депутатів міста Дніпропетровськ, про
що 29.04.1995 року видано свідоцтво про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.25).

24.05.2011 року рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси позов ОСОБА_5
до ОСОБА_6 про розподіл майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя
повністю задоволено - виділено та
визнано право власності за ОСОБА_5 у
тому числі і на квартиру АДРЕСА_1
вартістю 22474 грн. (а.с.31-33). Рішенням
Апеляційного суду Черкаської області
від 02.09.2013 року рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 24 травня 2011 року по даній
справі було змінено шляхом виключення
з поділу спільного майна подружжя
квартири АДРЕСА_1 (а.с.34-35). Вказаним
рішенням зазначено, що відповідно до
вимог ст.. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст..41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише на умовах воєнного
чи надзвичайного стану.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, що
кореспондується із ч.1 ст.18 СК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 чт.316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст..317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст..328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст..60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст.69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.1 ст. 73 СК України, за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

Згідно ст..6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов»язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно п.6 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Матеріалами справи та дослідженими
доказами підтверджується, що квартира
АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_6 під час його
перебування у шлюбі з позивачкою, а
відтак, в силу вимог ст..60 СК України, ця
квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, що є підставою для визнання за
позивачкою права власності на ? частини
цієї квартири та виключення з акту
опису та арешту та скасування арешту ?
частини квартири АДРЕСА_1, що належить
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_5

Суд першої інстанції обґрунтовано
застосував положення п.4-2 Постанови
Пленуму Верховного суду України №6 від
27.08.1976 р. «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису», згідно
яких на вимоги про виключення майна з
опису поширюється передбачений
трирічний строк позовної давності.
Перебіг цього строку починається з дня,
коли особа дізналась або повинна була
дізнатись про опис належного їй майна.

Оскільки опис майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, належного позивачці на праві
спільної сумісної власності було
проведено 17.10.2012 року - строк позовної
давності в даному випадку не пропущено.

Також п.4-2 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.08.1976 р. «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» встановлено,
що прийнявши заяву про виключення
майна з опису, суддя відповідно має
зупинити виконання рішення, по якому
звернено стягнення на майно.

За таких умов, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що
підлягає задоволенню й вимога
позивачки про зупинення виконання
рішення по справ №2-214 виданого 08.05.2012
року Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в частині
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, до набрання законної сили
рішення у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, а зводяться до
тлумачення норм чинного законодавства
на власний розсуд апелянта, тому
рішення підлягає залишенню без змін, як
таке, що відповідає вимогам ст..ст. 213, 214
ЦПК, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий
Каратаєва Л.О.

Судді:
Козлов С.П.

Прозорова М.Л.