АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5073/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 635/3514/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О.,Швецової Л.А.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргоюза апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
28 травня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк» до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а

Представник позивача Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» (далі по тексту ПАТ «ПроКредит
Банк») звернувся до суду з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог банк
посилається на те, що 18.04.2013 року між ПАТ
«ПроКредит Банк» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 була
укладена Рамкова угода № FW207.463 від
18.04.2013 року, відповідно до якої банк
зобов'язався здійснювати кредитування
особи-підприємця у ліміті в розмірі 1 600
000 грн. на строк 180 місяців.

На підставі та в межах Рамкової угоди №
FW207.463 від 18.04.2013 року, між ПАТ
«ПроКредит Банк» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено
договір про надання овердрафту №207.43692
від 18.04.2013 року, відповідно до якого
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було
надано кредит у розмірі 215 000 грн. з
процентною ставкою - 24% річних на строк
12 місяців.

Факт видачі кредиту підтверджується
випискою по рахунку.

Всупереч умовам Рамкової угоди,
Кредитного договору, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 не забезпечив
своєчасне погашення кредиту, внаслідок
чого у нього утворився борг, станом на
13.09.2013 року, у розмірі 221 435 грн. 86 коп., з
яких 215 000 грн. - борг по
капіталу; 6160,81 грн. - борг по процентах;
275,05 грн. - пеня.

В забезпечення виконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 своїх
кредитних зобов'язань за Рамковою
угодою, Кредитним договором, між ПАТ
«ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки №271798-ДП2 від
18.04.2013 року, згідно з яким останній взяв
на себе обов'язок відповідати перед ПАТ
«ПроКредит Банк» за зобов'язаннями
позичальника як солідарний боржник.

У зв'язку із виникненням у відповідачів
простроченої заборгованості перед
позивачем, їм направлялись вимоги про
виконання зобов'язань за договорами
кредиту та поруки, однак вимоги
виконані не були.

Банк просив суд солідарно стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за кредитним договором № 207.43692 від
18.04.2013 року у розмірі 221 435,86 грн., з яких:
борг по капіталу - 215000 грн., борг по
процентах - 6160,81 грн., пеня - 275,05 грн. та
стягнути сплачені судові витрати.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву, в якій просив розглядати справу
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує. У випадку неявки
відповідачів, повідомлених належним
чином про день та час слухання справи,
просить, розглядати справу заочно.

Відповідач ОСОБА_4 про час і місце
судового засідання сповіщений
належним чином, у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, в зв'язку з чим суд визнає
його неявку неповажною.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги визнає.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 28 травня 2014
року позовні вимоги задоволені
частково.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 18 квітня 2013 року між
Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 була
укладена Рамкова угода № БДО207/4 63 від
18.04.2013 року, відповідно до якої банк
зобов'язався здійснювати кредитування
особи-підприємця у ліміті в розмірі
1600000 грн. на строк 180 місяців. На
підставі та в межах зазначеної угоди
між цими ж сторонами укладено договір
про надання овердрафту №207.43692 від
18.04.2013 року, відповідно до якого
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було
надано кредит у розмірі 215000 грн. з
процентною ставкою - 24% річних на строк
12 місяців.

В забезпечення виконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 своїх
кредитних зобов'язань за Рамковою
угодою, Кредитним договором, між ПАТ
«ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки №271798-ДП2 від
18.04.2013 року, згідно з яким останній взяв
на себе обов'язок відповідати перед
ПАТ «ПроКредит Банк» за
зобов'язаннями позичальника як
солідарний боржник.

Судом також встановлено, що грошові
кошти ОСОБА_4 отримані, однак в
порушення умов кредитного договору
останній не забезпечив своєчасне
погашення кредиту, внаслідок чого у
нього утворився борг, станом на 13.09.2013
року, у розмірі 221435 грн., з яких 215000 грн. -
борг по капіталу; 6160,81 грн. - борг по
процентах; 275,05 грн. - пеня (а.с.34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
боржником зобов'язання за кредитним
договором не виконуються, а тому
поручитель має відповідати перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, як того вимагає
ч.2 ст.554 ЦК України.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки правильно встановивши
юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Як вбачається із матеріалів справи,
позовні вимоги щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
пред'явлені ПАТ «ПроКредит Банк» до
фізичної особи підприємця ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 02 квітня 2014 року, з
подальшим виправленням описки ухвалою
09 квітня 2014 року, провадження у справі
за позовом до ОСОБА_4 закрите з підстав,
передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином, згідно умов договору та
вимог ЦК України. Якщо в зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню в цей строк.

Статтею 554 ЦК України унормовано, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Розрахунок вартості боргу викладений
повно та у колегії суддів сумніву не
викликає.

Що стосується доводів апелянта
стосовно того, що під час процедури
банкрутства, що порушена у відношенні
ФОП ОСОБА_4, арбітражним керуючим
прийнята заява від ПАТ ««ПроКредит
Банк» про вимоги до боржника, то
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

На час розгляду справи районним судом
відповідачем даних, щодо погашення
боргу за кредитним договором за
рахунок майна ФОП ОСОБА_4, суду не
надано

Відсутні такі дані і на час перегляду
рішення районного суду апеляційною
інстанцією.

Таким чином, судова колегія вважає, що
зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 28 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -