Провадження № 2/537/557/2014
Справа № 537/1777/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі:

Головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

при секретарі Герасименко Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, де
просила визнати недійсним шлюб,
укладений між відповідачами,
зареєстрований 15 вересня 2011 року в
Крюківському відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького МУЮ Полтавської
області за актовим записом 405. Позовні
вимоги обґрунтувала тим, що вона є
єдиною дитиною ОСОБА_3 та в майбутньому
- єдиним спадкоємцем відповідачки.
Нещодавно вона випадково знайшла
свідоцтво про шлюб, згідно якого її
мати, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 зареєстрували
шлюб у Крюківському відділі ДРАЦС
Кременчуцького МУЮ. Вона особисто з
відповідачем не знайома, достовірно
знає, що він з ОСОБА_3 не проживав, не вів
спільного побуту та господарства. З цих
підстав вважає укладений
відповідачами шлюб фіктивним. В період
фіктивного шлюбу її мати, ОСОБА_3,
придбала квартиру АДРЕСА_1. У зв»язку з
тим, що ОСОБА_4 матиме в майбутньому
можливість претендувати на квартиру,
оскільки вона придбавалася в період
шлюбу та є спільним майном подружжя, її
права можуть бути порушені.

В судове засідання позивачка не
з»явилася, належним чином
повідомлялася про час та місце
судового засідання.

Представник позивача ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні
вимоги визнала, суду пояснила, що
дійсно, між нею та ОСОБА_4 був укладений
фіктивний шлюб, оскільки ОСОБА_4
необхідно було їхати за кордон на
лікування для встановлення протезу
руки, для чого йому потрібно було
супроводження дружини, оскільки
здійснювати догляд за ним могла тільки
дружина. Жодних письмових доказів на
підтвердження цього вона надати не
може, так як ОСОБА_4 відмовився від
подальшого лікування. На даний час шлюб
не розірвано, оскільки штамп в паспорті
їй не заважає. Вона з відповідачем
дійсно не проживала разом, не вела
спільного господарства та не мала
спільного побуту, укладала шлюб без
наміру створити сім»ю. Вказала, що
оскільки вона має доньку, то вона
повинна піклуватися про неї, а
створювати сім»ю з чоловіком, який не
має руки вважає глупістю. Вказала, що на
даний час ОСОБА_4 хворіє, вона з ним
інколи спілкується телефоном. Вважає,
що позов слід задовольнити, оскільки
вона також хворіє і буде справедливим,
якщо квартира, яку вона купувала,
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, після її смерті не буде
поділена.

Відповідач ОСОБА_4 до судового
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Суду надана нотаріально
засвідчена заява, де відповідач
просить розглянути позов про визнання
шлюбу з ОСОБА_3 недійсним без його
участі, проти позову заперечень не має,
просить вирішити справу на розсуд суду.

Третя особа Крюківський відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Кременчуцького МУЮ Полтавської
області до судового засідання свого
представника не направив, надав суду
заяву, де просить розглянути справу без
його участі.

Суд, вислухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
і оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні, приходить до висновку, що
позовна заява не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Однією з підстав створення
сім'ї є укладення шлюбу. Згідно ст.21
цього Кодексу, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану.

Стаття 24 СК вказує, що шлюб ґрунтується
на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» за рішенням
суду шлюб обов'язково визнається
недійсним, якщо він був зареєстрований
без вільної згоди жінки або чоловіка, а
також у разі його фіктивності.

Статтею 40 ч.2 СК визначено, що шлюб
визнається недійсним за рішенням суду
у разі його фіктивності. Шлюб є
фіктивним, якщо його укладено жінкою та
чоловіком або одним із них без наміру
створення сім'ї та набуття прав та
обов'язків подружжя.

Судом першої інстанції встановлено, а
також вбачається з матеріалів справи,
що між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 15.09.2011 року був укладений
шлюб, зареєстрований Крюківським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Кременчуцького МУЮ
Полтавської області, актовий запис №405.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Визнання позову відповідачами
не є безумовною підставою для
задоволення позовних вимог у разі
відсутності доказів, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення
сторін.

За змістом ч.2 ст. 40 СК України
вбачається, що ознакою фіктивності
шлюбу є мотиви, тобто внутрішнє
відношення чоловіка та жінки до шлюбу,
який вони бажають укласти. Ні
позивачем, ні відповідачами не
доведено факту того, що шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 укладався без наміру
створити сім»ю та набуття прав та
обов»язків подружжя.

Суду також не надано доказів, які б
свідчили про відсутність спільного
господарства, спільного проживання. В
своїх показах відповідачка ОСОБА_3 то
вказувала, що ОСОБА_4 приїздив до неї
лише на реєстрацію шлюбу, то пізніше
вказувала, що відповідач може кілька
разів зупинявся за місцем її
проживання. Суду в якості доказу надано
акт, складений службовою особою ТОВ
«Добробит» 01.04.2014 року зі слів ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, про те, що гр..ОСОБА_4 за адресою
АДРЕСА_2 не проживає на даний час. В
позовній заяві позивачка просила
допитати вказаних осіб як свідків, але
в судовому засіданні її представник
відмовився від даного клопотання.

При цьому згідно п.11 договору
купівлі-продажу квартири від 06.04.2012
року (на який посилається позивачка),
укладеного ОСОБА_3 як покупцем
нерухомого майна, договір укладено за
згодою чоловіка покупця - ОСОБА_4,
згідно його ж заяви від 06.04.2012 року,
посвідченої нотаріально приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу Полтавської
області.

Суд не має можливості за викладених
обставин встановити дійсні відносини
між відповідачами.

Разом з цим згідно ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Позивачкою та її представником в
судовому засіданні зазначалося, що
шлюб між відповідачами впливає на її
права, оскільки ОСОБА_4 матиме
можливість в майбутньому претендувати
на частину квартири, придбаної ОСОБА_3 в
шлюбі, у разі її смерті чи при даруванні
квартири позивачці. Доказів того, що на
даний час права, свободи чи інтереси
позивачки порушені, оспорювані чи
невизнані, суду не надано.

Оскільки діючим законодавством не
передбачений захист прав на майбутнє, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід
відмовити, так як в суді не доведено, що
порушено, невизнано або оспорено права,
свободи чи інтереси позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст.3, 21, 24, 40 СК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання шлюбу
недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Полтавської області через Крюківський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
С.О.Фадєєва

Повний текст рішення
виготовлений 21.08.2014 року