Справа №451/1338/14-ц
Провадження № 2/451/400/14
РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2014 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді: Крета А.І.

при секретарі судового засідання: Загайській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні місяці 2014 року представником позивача ОСОБА_2 було подано до Радехівського районного суду позов про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,9244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стоянівської сільської ради.

В обгрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3, якій позивач приходиться племінником. На випадок своєї смерті спадкодавець склала заповіт від 29.03.2011 року, який посвідчений Стоянівською сільською радою, яким все майно спадкодавця передано ОСОБА_1 До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 2,9244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стоянівської сільської ради. Дана обставина підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю виданого 18.09.1998 року. Приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу на підставі заяви позивача про прийняття спадщини відкрита спадкова справа, яка зареєстрована за номером 106/2014 від 22.08.2014 року. Однак, приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю внесено зміни у графі прізвище власника земельної ділянки, а саме із прізвища ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_3.

У процесі судового розгляду представником позивача було збільшено розмір позовних вимог де представник додатково просив визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Стоянів» розміром 2,17 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В обгрунтування клопотання представник позивача посилається на те, що до складу спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3, яке в якості спадкоємця прийняв позивач, належала земельна частка (пай) ОСОБА_4, яка перебуває у складі сільськогосподарського підприємства «Стоянів» розміром 2,17 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), виділеного на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації № 354 від 22 липня 1996 року. Дане спадкове майно ОСОБА_3 прийняла шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном після смерті чоловіка. Документом, що посвідчує таке право був сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 038011 від 23 липня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1499. Державного акта на право власності на таку земельну ділянку спадкодавець отримати не встиг. В той же час у згаданому свідоцтві зазначено про те, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Представник відповідача повторно у судове засідання не з'явився, однак суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Перевіривши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3, якій позивач приходиться племінником. На випадок своєї смерті спадкодавець склала заповіт від 29.03.2011 року, який посвідчений Стоянівською сільською радою, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 2, 9244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стоянівської сільської ради, яка належала її на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого 18.09.1998 року. На підставі даного державного акту спадкодавцю належали земельні ділянки площею 1, 6577 га, 0,9997 га, 0,2770 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Стоянівської сільської ради.

Крім цього до складу спадкового майна увійшла земельна частка (пай), що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Стоянів» розміром 2,17 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дані обставини підтверджуються та сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 038011 від 23 липня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1499. Право спадкодавця ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку виникло внаслідок вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном після смерті її чоловіка ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки така на момент його смерті проживала разом із ним.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу на підставі заяви позивача про прийняття спадщини відкрита спадкова справа, що зареєстрована за номером 106/2014 від 22.08.2014 року. Однак, позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю внесено зміни у графі прізвище власника земельної ділянки, а саме із прізвища ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_4, а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 038011 від 23 липня 1996 року вказано, що він виданий ОСОБА_4.

Відповідно до пункту 11 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно абзацу 17 пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У відповідності до пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином у позивача виникло право на отримання спадкового майна на підставі заповіту після смерті ОСОБА_3 та власності на земельну ділянку площею 2,9244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стоянівської сільської ради та право власності на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Стоянів» розміром 2,17 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Керуючись вищенаведеним на відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК УРСР від 1963р., ст.ст. 16,254,1220,1261-1272 ЦК України та ст.ст. 3,60, 218-222 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №023854 площею 1,6477 га, 0,9997 га, 0,2770 га, загальною площею 2,9244 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Стоянівської сільської ради.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛВ № 038011 від 23 липня 1996 року, що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Стоянів» розміром 2,17 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяКрет А. І.