Справа № 164/1239/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Покидюк М.В. Провадження №
22-ц/773/1452/14 Категорія: 58 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді
Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, відділу Державної виконавчої
служби Маневицького районного
управління юстиції Волинської області
про звільнення майна з-під арешту, за
апеляційною скаргою відповідача
відділу Маневицького районного
управління юстиції Волинської області
(далі по тексту ВДВС Маневицького РУЮ)
на рішення Маневицького районного суду
Волинської області від 13 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Маневицького районного суду
Волинської області від 13 серпня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено в повному
об'ємі.

Постановлено звільнити з-під арешту та
заборони земельну ділянку (кадастровий
номер :01:002:2111) загальною площею 0,11
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд за адресою: АДРЕСА_1 накладеного
постановою відділу Державної
виконавчої служби Маневицького
районного управління юстиції
Волинської області від 27 грудня 2011 року
ВП № 11876566 «Про накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження» та зареєстрованого
в Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 27 грудня
2011 року за № 12017417.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач ВДВС Маневицького РУЮ подав
апеляційну скаргу, в якій покликаючись
на неповноту з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким по суті заявлених вимог в
позові відмовити.

Заслухавши доповідь
головуючого-судді, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін з таких
мотивів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 321 ЦК України передбачено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353
цього Кодексу.

За змістом ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Судом першої інстанції
встановлено, і це підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
яким суд дав вірну правову оцінку, що 26
грудня 2011 року на підставі договору
купівлі-продажу посвідченого
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за № 2855 ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_3
земельну ділянку загальною площею 0,1100
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :01:002: 2111 (а.с.8-10).

27 грудня 2011 року постановою ВП №
11876566 державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Мельником А.М. накладено арешт
на вищевказану земельну ділянку, що
належить боржнику (а.с. 5) та цього ж дня
зареєстровано в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за № 12017417 (а.с. 6 зворот).

Отже, з огляду на викладене, на
момент накладення державним
виконавцем арешту на земельну ділянку,
остання перебувала у власності
позивача ОСОБА_3, у зв'язку із її
відчуженням ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 6 від 27 серпня 1976 року (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» роз'яснено, що при
розгляді позовів про виключення майна
з опису суди зобов'язані всебічно і
повно з'ясовувати обставини, наведені
позивачем на підтвердження своїх
вимог, додержуючись при цьому
неухильно як правових норм, що
гарантують права осіб, які беруть
участь у справі, так і правил про
належність і допустимість доказів.

Відповідно до обставин справи та
поданих позивачем доказів, позивач
ОСОБА_3 скористався своїм правом на
звернення до суду із позовними
вимогами про звільнення майна з-під
арешту. Позивачем доведено, що вказана
земельна ділянка, на момент накладення
на неї арешту державним виконавцем,
перебувала у його власності, і лише він
як власник такого майна наділений
правом щодо його володіння,
користування та розпорядження.

Однак, для здійснення цього права
перешкодою є арешт державного
виконавця та оголошення заборони на
його відчуження державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції законно та
обґрунтовано виключено з-під арешту та
заборони спірну земельну ділянку.

Судом першої інстанції правильно
встановлені правовідносини між
сторонами і їм надана вірна юридична
оцінка. Оскаржуване рішення
ґрунтується на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких
проведена у відповідності до положень
ст. 212 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
підстави для його зміни та скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача відділу
Державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Волинської області відхилити.

Рішення Маневицького районного суду
Волинської області від 13 серпня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді