АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1296/14-ц 22-ц/774/2065/К/14
Справа № 210/1296/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2065/К/14
суддя Чайкіна О.В.
Категорія - 26 (ІІІ)
Суддя-доповідач - Зубакова
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 21 серпня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» про стягнення моральної
шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства " Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат " -
Черевик Олександр Миколайович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3, від імені та в
інтересах якого діяв представник за
довіреністю ОСОБА_5, звернувся до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»
(надалі - ПАТ «ЦГЗК»), Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області (надалі
- Відділення Фонду) про відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на
отримання ним професійного
захворювання внаслідок праці протягом
тривалого часу в шкідливих умовах на
підземних роботах. Висновком МСЕК від
24.10.2012 року йому було встановлено
втрату професійної працездатності в
загальному розмірі 15% з наступним
переоглядом 01.08.2013 року.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах шкідливих факторів, що
перевищують гранично допустимий
рівень, просив суд стягнути з ПАТ
«ЦГЗК» на його користь моральну шкоду
у сумі 30 450 грн., а з Відділення Фонду - 15
000 грн.

Ухвалою суду від 21 серпня 2014 року
прийнято відмову представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 від позовних
вимог в частині стягнення з Відділення
Фонду моральної шкоди у розмірі 15 000
грн. та закрито провадження в цій
частині позовних вимог.

Рішенням Дзержинського районного
суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_3
в рахунок відшкодування моральної
шкоди 5 000 грн., а також - на користь
держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«ЦГЗК» ставить питання про скасування
рішення суду і ухвалення нового
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Так, судом не
враховано відсутність доказів, які
підтверджують факт спричинення
моральної шкоди та вину відповідача.
Судом не надано оцінки Акту
розслідування профзахворювання форми
П-4 від 07.06.2012 року у якому не визначено
винних осіб у настанні професійного
захворювання та не враховано роботу
позивача й на інших підприємствах, а
також судову практику по аналогічним
справам.

Позивач ОСОБА_3, будучи завчасно (11.09.2014
року) належним чином повідомленим про
час і місце розгляду справи у порядку ч.
5 ст. 76 ЦПК України через свого
представника ОСОБА_5 (про що свідчить
розписка ОСОБА_5 про отримання копії
апеляційної скарги ПАТ «ЦГЗК» та
повідомлення про призначення справи до
розгляду на 24.09.2014 року - а.с. 96), в судове
засідання не з'явився і про причини
своєї неявки суд не повідомив, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ «ЦГЗК» -
Черевика О.М., який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, впродовж
9 років 11 місяців виконував важку
роботу в умовах запиленості повітря
робочої зони та несприятливого
мікроклімату, показники яких
перевищували нормативні через
недосконалість робочих місць, із них: з
22.11.1999 року по 08.06.2000 року
електрогазозварювальником зайнятим
ручним зварюванням та різкою КДГМК
«Криворіжсталь»; з 16.07.2001 року по 19.07.2002
року електрогазозварювальником
дільниці насосної та магнітної
сипарації збагачувальної фабрики ВАТ
«ЦГЗК», правонаступником якого є ПАТ
«ЦГЗК»; з 08.07.2002 року по 02.12.2002 року
підземним гірничим робітником
дільниці №4, а з 02.12.2002 року по 26.10.2004
року підземним прохідником дільниці №1
шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з
27.10.2004 року по 17.11.2006 року підземним
прохідником дільниці №39 шахти
«Октябрська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком»; з 20.11.2006 року по
21.07.2007 року підземним прохідником
дільниці гірничокапітальних робіт ЗАТ
трест «Кривбасшахтопроходка»; з 31.07.2007
року по 04.08.2009 року вибуховиком
(підземним) дільниці №26 шахти
ім.Артема, а з 04.08.2009 року по 01.06.2010 року
оператором поста управління
(холодильники) СПЦ №1 ВАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг», де отримав
професійні захворювання.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини
від 27.12.2011 року у ОСОБА_3
встановлена наявність професійних
захворювань з діагнозом - 1). Хронічна
поперекова-крижова радикулопатія в
стадії затухаючого загострення з
помірними статико-динамічними
порушеннями та стійким больовим
компонентом; 2) пневмононіоз.

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання №28 від 07
червня 2012 року встановлена причина
зазначених професійних захворювань -
робота в умовах запиленості повітря
робочої зони та несприятливого
мікроклімату, показники яких
перевищували нормативні через
недосконалість робочих місць, які
виникли в результаті порушення
керівництвом підприємств, де працювала
хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України «Про охорону праці», про що
зазначено в п. п. 16, 19 цього Акту, а
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності таких даний в Акті є
надуманими.

Висновком МСЕК від 24.10.2012 року ОСОБА_3
первинно встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 15%, із них 5% по
радикулопатії, 10% по пневмононіозу з
наступним переоглядом 01 серпня 2013 року
(а.с. 10).

При наступному переогляді 04 листопада
2013 року загальний розмір втрати ОСОБА_3
ступеня професійної працездатності
збільшено до 75% ( 65% по радикулопатії, 10%
по пневмононіозу) та визнано його
інвалідом другої групи з 28 жовтня 2013
року з наступним переоглядом 01 жовтня
2014 року (а.с. 11-12).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153,
ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив
з обов'язку відповідача відшкодувати
на користь позивача моральну шкоду у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійними захворюваннями.

Зазначений висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам діючого законодавства,
обставинам справи та узгоджується з
роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п. 13
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з подальшими змінами та
доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст.
153 КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», якими передбачено
обов'язок підприємства забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці
встановлено актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 07.06.2012 року (а.с. 13-14), а тому доводи
відповідача про відсутність його вини
у спричиненні моральної шкоди позивачу
безпідставні.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Разом з тим, при вирішенні питання про
розмір відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу, не врахував
роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» і не обґрунтував розмір
моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги характер і
тривалість фізичних і моральних
страждань позивача, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, виникнення професійного
захворювання внаслідок праці протягом
тривалого часу (більш ніж 9 років) в
умовах шкідливих факторів на різних
підприємствах та лише протягом одного
року на ПАТ «ЦГЗК», вважає необхідним
змінити рішення суду в частині
визначеного судом розміру моральної
шкоди і зменшити її з 5 000,00 гривень до 1
500,00 гривень.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат" -
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 21 серпня 2014 року
змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь ОСОБА_3 з 5 000 ( п'яти тисяч)
гривень 00 копійок до 1 500 (однієї тисячі
п'ятисот) гривень 00 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: